Справа № 495/31/15-к

ВИРОК
08.04.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до арешту працював за наймом, раніше судимого:
- 15.06.2005 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі із застосуванням ст.75, 104 КК України випробуванням строком на 1 рік;
- 06.03.2009 року Білгород-Дністровським міським судом Одеської області за ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69, ч.1 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 03.12.2009 року Суворовським районним судом м. Херсон за ч.1 ст. 190 КК України із застосуванням ч.4 ст. 70 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 21.02.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 70 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 19.03.2013 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч.2 ст. 185, 70 ч.1 ч.4 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі,
- 12.12.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням в один рік,
до арешту був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 КК України,-
сторони кримінального провадження:
прокурори Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_5 , ОСОБА_6
обвинувачений ОСОБА_3
01.11.2014 року приблизно о 18 годин 25 хвилин, більш точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщенні кафе « ІНФОРМАЦІЯ_3 », розташованого по вул. Ізмаїльській, 113, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, реалізуючи свій злочинний намір та розуміючи, що за його діями ніхто не слідкує, таємно та навмисно з корисних мотивів, шляхом вільного доступу викрав з прилавку вищезазначеного кафе ноутбук марки «Асус» темно-коричневого кольору вартістю 2500 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_7 , спричинивши останньому матеріальний збиток на вищевказану суму. З місця скоєння кримінального правопорушення зник, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі, 04 листопада 2014 року приблизно о 08.00 годині, більш точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , повторно, з прямим умислом та корисливою метою, направленою на таємне викрадення чужого майна, знаходячись в гостях в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить потерпілому ОСОБА_8 . Скориставшись тим, що його дії залишаться непоміченими, обвинувачений ОСОБА_3 , шляхом вільного доступу знаходячись в приміщенні квартири, таємно навмисно з корисливих мотивів викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: ноутбук «DELL» серійний номер 2521-6246, б/в, вартістю 4000 грн.; сумку від ноутбука, б/в, вартістю 100 грн; російсько-італійський розмовник, б/в, вартістю 20 грн; конспект вартості який не має, телефон «Нокіа 6700», б/у, вартістю 300 грн., в якому знаходилась сім-карта оператора «Лайф» вартістю 10 грн, грошей на якій не було; куртку-батник «Адідас», б/в, вартістю 400 грн; жіноча куртка, б/в, вартістю 200 грн. Всього обвинувачений ОСОБА_3 таємно, навмисно з корисних намірів викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 на загальну суму 5030 гривень, завдавши при цьому потерпілому матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі, 30.11.2014 року о 14 годин 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 маючи намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, крізь незачинені двері, проник до приміщення Центру раннього розвитку «Крошка РУ», що знаходиться по вул. Московській, 13-а, м. Білгород-Дністровський Одеської області, де реалізуючи свій злочинний намір та розуміючи, що за його діями ніхто не слідкує, таємно, навмисно з корисних мотивів, з дамської сумки потерпілої ОСОБА_9 викрав її майно, а саме: жіночий гаманець, б/в, вартістю 110 грн; грошові кошти у сумі 200 грн. Всього обвинувачений ОСОБА_3 таємно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_9 на загальну суму 310 гривень, завдавши при цьому потерпілій матеріальну шкоду на вищевказану суму, після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Далі, 12 січня 2015 року в після обідню годину, точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння злочину проти власності, з корисливою метою та чітким умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, зайшов у приміщення комунального закладу «Дитячий освітній заклад № 7 «Гномик», де шляхом вільного доступу з кабінету психолога викрав ноутбук Asus X51L, який належить потерпілій ОСОБА_10 вартістю 2000 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим на свою користь, спричинивши матеріальний збиток на вказану суму.
Далі, 13 січня 2015 року в період часу з 16.00 години по 18.00 годину, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись в приміщенні ЗОШ № 6, розташованій по вул. Кишинівській, 74, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, з корисливою метою та чітким умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, зайшов до приміщення роздягальні спортивної зали, де шляхом вільного доступу до верхнього одягу, котрий був на вішаках, таємно викрав мобільний телефон Lenovo А369і вартістю 280 гривень з sim-картками операторів мобільного зв`язку Life та Київстар, вартістю 5 гривень за кожну, який належить потерпілому ОСОБА_11 , спричинивши останньому майнову шкоду на загальну суму 290 гривень, та мобільний телефон марки Samsung GT-С3322, вартістю 300 гривень з sim-карткою оператора мобільного зв`язку МТС вартістю 5 гривень, який належить потерпілому ОСОБА_12 , спричинивши останній майнову шкоду на загальну суму 305 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник обернувши викрадене на свою користь.
Далі, 22 січня 2015 року в період часу з 13 години 40 хвилин по 14 годину 20 хвилин, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщені Білгород-Дністровського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа-ліцей», розташованого по вул. Лікарняній, 8, м. Білгород-Дністровський, Одеської області, з корисливою метою та чітким умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з приймальної директора таємно викрав планшет iPad A1416, який належить потерпілій ОСОБА_13 вартістю 1300 гривень. Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь, та спричинивши потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вказану суму.
Далі, 30 січня 2015 року приблизно 12.00 годині точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись в приміщені магазину «Сотсвязь» по вул. Першотравневій, 82/1, в м. Білгород-Дністровський, Одеської області, з корисливою метою та чітким умислом направленим на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу викрав мобільний телефон марки Samsung S7262, що знаходився на робочому столі продавця консультанта, та належить потерпілому ОСОБА_14 . Після чого обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь та спричинивши потерпілому ОСОБА_14 майнову шкоду на суму 1000 гривен.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінальних правопорушень, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням доказів, які характеризують його особистість та дослідженням доказів стосовно цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість та дослідженням доказів щодо цивільних позовів потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_7 . Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 01.11.2014 року ввечері він знаходився в приміщенні кафе «Вишня» по вул. Ізмаїльській, 113, м. Білгород-Дністровський та з прилавку вищезазначеного кафе викрав ноутбук марки «Асус», що належить потерпілому ОСОБА_7 . Після чого з приміщення кафе пішов, та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Він згоден відшкодувати потерпілому вартість ноутбука у розмірі 2500 грн. 04 листопада 2014 року він знаходився в гостях у потерпілому ОСОБА_8 в квартирі АДРЕСА_2 та залишився спати. Знаходячись в квартирі, коли потерпілий ще спав, він викрав майно потерпілого ОСОБА_8 , а саме: ноутбук «DELL», сумку від ноутбука, розмовник, конспект, мобільний телефон «Нокіа 6700», батник «Адідас», жіночу куртку. Все це майно склав у сумку та пішов додому, викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 на суму 2000 грн. та погодився відшкодувати. 30.11.2014 року у другій половині дня він, крізь незачинені двері, проник до приміщення Центру раннього розвитку «Крошка РУ», що знаходиться по вул. Московській, 13-а, м. Білгород-Дністровський Одеської області, де з жіночої сумки потерпілої ОСОБА_9 викрав її майно, а саме: жіночий гаманець в якому знаходились грошові кошти у сумі 200 грн. Після чого з місця скоєння кримінального правопорушення зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Потерпілій ОСОБА_9 все повернув та вона претензій будь-якого характеру до нього не має. 13 січня 2015 року у другій половині дня він зайшов до приміщення роздягальні спортивної зали ЗОШ № 6 м. Білгород-Дністровський, де з верхнього одягу, котрий був на вішаках, викрав мобільний телефон Lenovo, який належить потерпілому ОСОБА_11 , та мобільний телефон марки Samsung, який належить потерпілому ОСОБА_12 . Після чого він з місця вчинення злочину зник, розпорядився на власний розсуд. В ході досудового розслідування викрадені мобільні телефони були повернуті потерпілим, які претензій не мають. 12 січня 2015 року в після обідню годину він зайшов у приміщення комунального закладу «Дитячий освітній заклад №7 «Гномик» м. Білгород-Дністровський, де з кабінету психолога викрав ноутбук Asus X51L, який належить потерпілій ОСОБА_10 . Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим на власний розсуд. Викрадене майно повернув потерпілій. 22 січня 2015 року у другій половині дня він, знаходячись в приміщені Білгород-Дністровського навчально-виховного комплексу «загальноосвітня школа-ліцей» м. Білгород-Дністровський з приймальної директора викрав планшет iPad, який належить потерпілій ОСОБА_13 . Після чого він з місця вчинення злочину зник, обернувши викрадене на свою користь. Викрадений планшет він повернув потерпілій ОСОБА_13 30 січня 2015 року приблизно 12.00 годині він знаходився в приміщені магазину «Сотсвязь» та викрав мобільний телефон марки «Samsung», що знаходився на робочому столі продавця консультанта, який належить потерпілому ОСОБА_14 . В подальшому він повернув потерпілому викрадений мобільний телефон. На даний час потерпілі ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 претензій не мають. У скоєному щиро розкаявся, просив його суворо не карати, оскільки у нього є малолітня дитина 2012 року, дружина не працює.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.2 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, часткове відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку і характер вчинених ним кримінальних правопорушень, тяжкість скоєного, посередню характеристику за місцем проживання, його стан здоров`я, він одружений, на утриманні має малолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина не працює, до арешту працював за наймом, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальні правопорушення, які відповідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, відшкодував завданий збиток потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , які претензій будь-якого характеру до нього не мають, також визнав цивільні позови потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_8 та згоден їх відшкодувати, враховується думка всіх потерпілих щодо призначення обвинуваченому покарання на розсуд суду (а.с. 60-78, 118-122, 125-146, 148-151).
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Останній раз був засуджений 12.12.2014 року на 2 роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України з випробуванням на один рік, але після ухвалення вироку знову систематично вчиняв нові злочини (12.01.2015 року, 13.01.2015 року, 22.01.2015 року, 30.01.2015 року). Суд вважає, що зазначені обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має бажання ставати на шлях виправлення, а звільнення його від відбування покарання не сприяє попередженню нових злочинів.
Враховуючи вищевикладене та призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд прийшов до переконання, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.
Суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за фактом скоєння крадіжки 01.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_7 , 04.11.2014 року у потерпілого ОСОБА_8 , 30.11.2014 року у потерпілої ОСОБА_9 відповідно до ст. 70 ч.1, ч.4 КК України за сукупністю злочинів, оскільки 12.12.2014 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області був ухвалений відносно нього вирок. Суд приходить до висновку, що обвинувачений вчинив злочини до постановлення попереднього вироку.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 за фактом скоєння крадіжки майна потерпілої ОСОБА_10 12.01.2015 року, потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 13.01.2015 року, потерпілої ОСОБА_13 22.01.2015 року, потерпілого ОСОБА_14 30.01.2015 року, то суд застосовує положення ст. 71 КК України та вважає призначити покарання за сукупністю вироків, шляхом складання покарань, приєднати частково не відбуту частину покарання відповідно до попереднього вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2014 року.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у сумі 2500 грн. у зв`язку із доведенням позовних вимог (а.с. 13).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь компенсацію моральної шкоди у сумі 2000 грн. (а.с. 14).
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання 1 (один) рік та 6 (шість) місяців позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 70 ч.1 ч.4 КК України обвинуваченому ОСОБА_3 призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання по новому вироку від 08.04.2015 року більш суворим покаранням за попереднім вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2014 року та остаточно призначити до відбування покарання 2 (два) роки позбавлення волі із застосування ст. 75, 76 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.2 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання 2 (два) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарань приєднати частково невідбуту частину покарання у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.12.2014 року та остаточно призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін (а.с. 144-146).
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто з 11.02.2015 року (а.с. 144-146).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь матеріальну шкоду у сумі 2500 грн. (а.с. 13).
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити повністю, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на його користь компенсацію моральної шкоду у сумі 2000 грн. (а.с. 14).
Речові докази та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.

.

СУДДЯ