В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 1-42

2008 р.

16
травня2008 року Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Савченко С.О.

при секретарі - Гузової В.П..

з участю прокурора -.Романескула С.М., Єрьоменка О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в смт. Вільшанці кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Гайворон Кіровоградської області,
українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженного, на
утриманні неповнолітній син ІНФОРМАЦІЯ_2
, не працюючого, жителя с.Котовське Вільшанського району Кіровоградської
області, судимого Вільшанським судом 6
грудня 2006 року за ст. 186 ч.3, 304,
70, 75 та 76 КК України до 5 років позбавлення волі, від призначенного
покарання звільненого з встановленням
випробовування в три роки іспитового строку з зобов»язанням з»являтись для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи,

- за ст.129 ч.1 КК України,

в с т а н о в и в:

Підсудний
ОСОБА_1. 07 квітня 2008 року в с.Котовське Вільшанського району близько 21
години в ході сварки з ОСОБА_2.
вчинив погрозу вбивством при якій були
реальні підстави побоюватись здійснення цієї погрози при слідуючих обставинах::

Біля 21 години 7 квітня цього року підсудний
та ОСОБА_2. знаходились в будинку
ОСОБА_3. в с.Котовське Вільшанського району. Між ОСОБА_1та ОСОБА_2 виникла сварка. в ході якої
ОСОБА_1руками схопив ОСОБА_2за одяг та
кинув її на ліжко, де схопив руками за шию і став її здавлювати, при цьому
висловлював погрози позбавити
ОСОБА_2життя , якщо вона не перестане сваритись.

Підсудний винним себе визнав повністью, суду
пояснив,що потерпіла є матір»ю його
співмешканки ОСОБА_3. 7 квітня біля 21
години він та ОСОБА_3лягли відпочивати, в дім зайшла потерпіла і
почала кричати на ОСОБА_3, що остання не знає де її старший син, він
намагавсь заспокоїти ОСОБА_2, але не міг, ОСОБА_2штовхнула його, кинула в нього
подушкою і намагалась нанести йому удар рукою, в відповідь він повалив
потерпілу на ліжко, двома руками схопив її за шию і почав здавлювати, при цьому
говорив, що якщо потерпіла не заспокоїться, він її задушить, в потім на крик
ОСОБА_3 він відійшов від потерпілої.

Винність
підсудного крім його повного визнання своєї вини доведена в судовому засіданні слідуючими
доказами:

Потерпіла
суду пояснила, що близько 21 години 7 квітня 2008 року вона з внучкою ОСОБА_4
зайщла в кімнату до дочки ОСОБА_3 з метою переговорити з нею за її сина , який пропускає заняття, а мати
ніяких мір до нього не приймає. Дочка та
її співмешканець лежали на дивані та дивились телевізор, вона звернулась до
дочки підвищеним тоном з приводу сина, між ними
виникла сварка, підсудний захищав
свою співмешканку, втручання підсудного вона вважала не коректним, а тому сказала йому, що він ніякого відношення до їх справ не має, підсудний схопив її за
одяг, притиснув до ліжка і руками почав здавлювати шию, говорячи при цьому щоб
вона замовкла, а ні - то .задушить. На
крик онуки ОСОБА_1відпустив її.

Свідок ОСОБА_3. показала суду, що мати (
потерпіла по справі ОСОБА_2.) 7 квітня 2008 року ввечері зайшла до неї і почала сварку з приводу її сина,
який пропускав заняття, вона намагалась пояснити матері, що з сином все уладилось, але сварка продовжувалась,
чоловік заспокоював їх, та мати штовхнула чоловіка (ОСОБА_1), а потім кинула в
нього подушку. В відповідь ОСОБА_1схопив
матір за одяг і притиснув до ліжка, а потім здавлював руками за шию і говорив,
що задушить, якщо та не перестане кричати. На її та дочки крик
ОСОБА_1 відпустив матір.

Аналогічні
показання свідка ОСОБА_4 . Свідок
ОСОБА_5 підтвердив суду, що після
21 години 7 квітня 2008 року почув крик
в кімнаті ОСОБА_3., а коли зайшов туди, побачив ОСОБА_1, який стояв над ОСОБА_2., а остання лежала на ліжку і
кашляла.

Згідно висновків судово-медичної експертизи за № 22
та 22-а в потерпілої виявлено 1 крововилив в області шиї та 1 крововилив
області лівого надпліччя, дані тілесні ушкодження могли
утворитись від дії тупих твердих
предметів, відносять до категорії легких, відповідають строку 7-го квітня і не
могли утворитись від падіння з висоти
власного росту ( а.с. 54,58).

Аналізуючи
та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що підсудний
вчинив погрозу вбивством при реальних підставах побоюватись здійснення цієї
погрози, а тому його дії необхідно кваліфікувати за ч.1 ст. 129 КК України.
Призначаючи покарання підсудному суд
враховує:

Ступінь
тяжкості вчиненого злочину - відповідно вимог ст.12 КК України злочин,
передбачений ч.1 ст.129 КК України відноситься до злочинів невеликої
тяжкості; Обставини, які обтяжують
покарання - підсудний , маючи судимість за умисний злочин, знову вчинив умисний
злочин - рецидив злочинів;

Обставини, які
пом»якшують покарання - щире розкаювання підсудного в скоєнному,що
підтверджується сприянням органам досудового слідства в розкритті злочину,
тяжких наслідків від злочину не настало. Крім
того судом взято до уваги,
що незаконні дії підсудного
спровоковані неправильною поведінкою
потерпілої, яка в день релігійного свята
в вечірні години в неналежному їй
будинку вчинила сварку з дочкою, яка
перебувала на останньому місяці вагітності, при цьому принизила
гідність підсудного та його співмешканки;

Особу
винного - за місцем проживання підсудний характеризується позитивно, але злочин
вчинив в період випробовування, що свідчить про його нестання на шлях
виправлення і потребує покарання в вигляді обмеження волі, а оскільки підсудний
до відбуття покарання вчинив новий злочин, при призначенні покарання суд застосовує вимоги ст.71 - 72 КК України, враховуючи, що
при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання
переводиться в більш суворий вид
виходячи з співвідношення одному дню позбавлення волі відповідає два дні
обмеження волі.

З урахуванням всіх
обставин справи та особи винного суд вважає, що необхідним й достатнім
покаранням для виправлення ОСОБА_1.та
попередження скоєння ним нових злочинів буде покарання у вигляді позбавлення
волі. Зважаючи на те, що співмешканка
ОСОБА_1 перебуває на останніх днях вагітності і потребує додаткової уваги і
допомоги з боку батька дитини ( довідка районної лікарні від 15.о5.08р.), до
вступу вироку в законну силу необхідно залишити міру запобіжного заходу
підписку про невиїзд.

Керуючись ст.ст. 323-324 КПК України,
суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним та призначити
покарання за:

- ч. 1 ст.129 КК України - 1
рік обмеження волі, з застосуванням ст.72 КК України - шість місяців
позбовлення волі.

На підставі ст.
71 КК України за сукупністю вироків
шляхом часткового складання призначенного покарання за цим вироком та
покарання за вироком Вільшанського районного суду від 6 грудня 2006
року, за яким ОСОБА_1 засуджений за
ст.ст.186 ч.3, 304, 70 КК України до п»яти років позбавлення волі і на підставі
ст.75 КК України звільненого від покарання з іспитовим строком в три роки
випробовування , остаточним покаранням ОСОБА_1 вважати п»ять років та один
місяць позбавлення волі.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Строк покарання
рахувати з дня затримання засудженого
після вступу вироку в законну силу..

Вирок може бути оскаржений в
Кіровоградський апеляційний суд через Вільшанський райсуд на протязі
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення , а засудженим в тому ж порядку і в той же термін з дня отримання копії вироку..

Суддя