Номер провадження: 11-кп/785/783/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, з середньою освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, офіційно непрацюючого, раніше засудженого: 15.11.2013 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 5 днів.

ВСТАНОВИЛА:
В ніч з 01.09.2014 року на 02.09.2014р., ОСОБА_7 , знаходячись біля будинку №86, розташованого по вул. Добровольського в м. Одесі, маючи намір на таємне викрадення чужого майна, діючи навмисно з корисливих мотивів, шляхом відкриття задніх дверей проник до салону автомобілю марки «Опель Омега» сірого кольору державний номер НОМЕР_1 , звідкіля таємно викрав фотоапарат марки «Кенон», який не представляє матеріальної цінності, мобільний телефон «Самсунг» вартістю 300 гривень з сім-картою оператора «Лайф» вартістю 10 гривень на рахунку якої було 30 грв., розглажувач автомобільного прикурювача «Белавто» вартістю 300 гривень, чоловіче портмоне «Meiliger» вартістю 300 гривень, в якому знаходилось посвідчення водія на ім`я ОСОБА_9 та технічний паспорт на автомобіль, які не представляють матеріальної цінності; гроші у розмірі 3500 гривень, банківську карту «Приват банку», яка матеріальної цінності не представляє, належних потерпілому ОСОБА_9 , та банківську карту «Траст банк» з рахунку якої 2.09.2014р. о 8.00 годині було знято 248,26 грв., належну потерпілій ОСОБА_10 , після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 4440 гривень, потерпілій ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 248,26 грв.

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки та 5 днів.

Не погоджуючись з даним вироком засудженим ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_8 були подані аналогічні апеляційні скарги в яких вони просять, не оскаржуючи доведеність вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому правопорушенні, змінити вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015, пом`якшити засудженому призначене покарання та судові витрати стягнути на користь держави.

Свої вимоги апелянти аргументують наявністю пом`якшуючих обставин, відсутністю обтяжуючих, а також тим, що судові витрати були незаконно стягнені на користь НДЕКЦ.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу свого захисника, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого і частково підтримав апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, а апеляція захисника обвинуваченого підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим

Згідно з вимогами ч.1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за що його засуджено, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження, в тому числі самим обвинуваченим, не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення, колегія суддів визнала недоцільним дослідження доказів по справі, а тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Порушень під час судового розгляду кримінального провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України судом апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до ст. 65 КК України - особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.
Ретельно проаналізувавши оскаржуваний вирок, колегія суддів приходить до висновку, що районним судом було в повній мірі досліджені обставини вчинення злочину, особу обвинуваченого пом`якшуючі і обтяжуючі обставини, а також враховано те, що обвинувачений вже притягався до кримінальної відповідальності за злочин майнового характеру,вчинив новий злочин в період відбуття випробувального терміну, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 не має бажання ставати на шлях виправлення, крім того, до обвинуваченого вже застосовувалось умовне покарання з випробувальним терміном.
За таких підстав, колегія суддів вважає, що звільнення обвинуваченого від відбування покарання не буде сприяти попередженню нових злочинів.
В частині доведеності вини ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, а також у частині призначеного йому покарання будь-яких даних щодо порушення районним судом кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які могли б стати підставою для скасування або зміни вироку, колегією суддів не встановлено.
За таких обставин, доводи, викладені в апеляційних скаргах відносно призначення ОСОБА_7 покарання не заслуговують на увагу.
При цьому вірними є доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , відносно стягнення з ОСОБА_7 на користь держави в особі НДЕКЦ судові витрати на суму 884,52 грн., пов`язані із залученням експертів для проведення трасологічної експертизи під час досудового розслідування, згідно довідки НДЕКЦ.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на проведення експертизи на користь держави, а не конкретної експертної установи.
Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя України незалежною, кваліфікованою і об`єктивною експертизою, орієнтованою на максимальне використання досягнень науки і техніки визначаються Законом України «Про судову експертизу» від 25.02.1994 р. № 4038.
У відповідності до ст. 15 даного Закону, проведення судових експертиз державними спеціалізованими установами у кримінальних провадженнях за дорученням слідчого, прокурора, суду та у справах про адміністративні правопорушення здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим експертним установам з Державного бюджету України, а на замовлення підозрюваного, обвинуваченого, засудженого. виправданого, їх захисників, законного представника, потерпілого, його представника здійснюється за рахунок замовника.
Виключно державними спеціалізованими установами здійснюється судово-експертна діяльність, пов`язана з проведенням криміналістичних експертиз, судово-медичних і судово-психіатричних експертиз.
Таким чином, витрати зазначених експертних установ на проведення зазначених експертиз не підлягають стягненню на користь конкретної експертної установи, так як порушують принципи фінансування та цільове використання бюджетних коштів.
За таких обставин вказаний вирок підлягає зміні в частині порядку стягнення судових витрат.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 2, 408 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 01.04.2015 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 змінити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати у сумі 884,52 грв, пов`язаних із залученням експертів для проведення трасологічної експертизи під час досудового розслідування.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4