Справа № 554/4630/15-к
ВИРОК
Іменем України
Дата документу 26.06.2015
26 червня 2015 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта неповна середня, розлученого, не працюючого, судимого
7 серпня 2002 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. ч. 2 і 3 ст. 185 КК України (далі - КК) на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 22 березня 2001 року і остаточно визначено 3 роки 3 місяці позбавлення волі, звільненого 16 лютого 2004 року відповідно до постанови Київського районного суду м. Полтави умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 21 день;
12 листопада 2010 року цим же судом за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 309, 70 КК України на 4 роки позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки відповідно до ч. 1 ст. 75 КК;
21 березня 2011 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71 КК частково приєднано 1 рік 1 місяць позбавлення волі за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 12 листопада 2010 року і остаточно визначено покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі;
29 вересня 2011 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК приєднано 1 рік 1 місяць позбавлення волі за вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 21 березня 2011 року і остаточно визначено покарання у виді 4 років і 1 місяці позбавлення волі;
11 квітня 2013 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 185 КК на 4 роки позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК частково приєднано 6 місяців позбавлення волі за вироком Київського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2011 року і остаточно визначено покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 8 жовтня 2014 року на підставі ухвали Крюківського районного суду м Кременчука Полтавської області від 30 вересня 2014 року умовно-достроково на не відбутий строк 9 місяців і 7 днів;
8 травня 2015 року Ленінським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185 КК на 2 роки позбавлення волі. Згідно ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Київського районного суду м. Полтави від 11 квітня 2013 року у виді 1 місяця позбавлення волі та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі
у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 2 і 3 ст. 185 КК України,
Е п і з о д № 1. В період часу з 22 по 26 грудня 2014 року обвинувачений ОСОБА_7 , діючи умисно, повторно під приводом відвідування іншої організації, проник на огороджену територію зі стоянкою вантажних автомобілів, що по вулиці Кагамлика, 37-а в м. Полтаві, звідки таємно з вантажного автомобіля «КАМАЗ» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить потерпілому ОСОБА_4 , шляхом розгинання металевої скоби, якою кріпилася кришка акумуляторів, викрав автомобільний акумулятор «Impulse Мегатекс 6СТ -190АзЕ» (№ НОМЕР_2 ) вартістю 1327,50 грн. та автомобільний акумулятор «Impulse Мегатекс 6СТ -190АзЕ» (№ НОМЕР_3 ) такою ж вартістю, які вивіз з огороженої території на невстановленому слідством автомобілі, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2655 грн.
Е п і з о д № 2. В період часу з 26 по 29 грудня 2014 року він же, діючи умисно, повторно таким же способом проник на огороджену територію зі стоянкою вантажних автомобілів, що по вулиці Кагамлика, 37-а в м. Полтаві, звідки таємно з вантажного автомобіля «КАМАЗ5511» державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить потерпілому ОСОБА_4 , шляхом пошкодження навісного замка, яким кріпилася кришка акумуляторів, викрав автомобільний акумулятор «A-mega Premium 6СТ -190» (№ 599A0014) вартістю 1991,71 грн. та автомобільний акумулятор «A-mega Premium 6СТ -190» (№ НОМЕР_5 ) такою ж вартістю, які вивіз з огороженої території на невстановленому слідством автомобілі, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 3983,42 грн.
Е п і з о д № 4. В період часу з 9 год. 14 січня 2015 року до 8 год. 30 хв. 16 січня 2015 року він же, діючи умисно, повторно таким же способом проник на огороджену територію зі стоянкою вантажних автомобілів, що по вулиці Серьогіна, 17 в м. Полтаві, звідки таємно шляхом викручування гвинтів, якими кріпилися кришки акумулятора, з вантажного автомобіля «МАЗ 5334 ТЗА» державний номерний знак НОМЕР_7 , який належить потерпілому ОСОБА_9 , викрав автомобільний акумулятор «Energy Вох 6СТ 190 Аh 1100А (№ НОМЕР_8 ) вартістю 1471,50 грн. та автомобільний акумулятор «Energy Вох 6СТ 190 Аh 1100А (№ НОМЕР_9 ) вартістю 1471,50 грн., які вивіз з огороженої території, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2943 грн.
Е п і з о д № 6. Він же, в період часу з 17 год. 17 січня 2015 року до 11 год. 18 січня 2015 року, діючи умисно, повторно таким же способом проник на огороджену територію зі стоянкою вантажних автомобілів, що по вулиці Серьогіна, 17 в м. Полтаві, звідки таємно шляхом викручування гайки, якою кріпилася кришки акумулятора, з вантажного автомобіля «КАМАЗ» державний номерний знак НОМЕР_11 , який належить потерпілому ОСОБА_11 , викрав два автомобільні акумулятори «Impulse Megatex 6 СТ-190 АзУ» (М3190 G 826 А 625 2/247) вартістю 1327,50 грн. кожний, які вивіз з огороженої території, чим завдав останньому матеріальної шкоди на загальну суму 2655 грн.
Е п і з о д № 9. Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність, в період часу з 19 год. 12 лютого 2015 року до 10 год. 13 лютого 2015 року, діючи умисно, повторно таким же способом проник на огороджену територію зі стоянкою вантажних автомобілів, що по вулиці Ветеринарна, 20 в м. Полтаві, де шляхом пошкодження замка в дверях водія вантажного автомобіля «МAN» державний номерний знак НОМЕР_14 , який належить потерпілому ОСОБА_15 , проник в нього, звідки таємно викрав відеореєстратор «GAZER S 514» RS DVR-13 вартістю 334,50 гр., чим завдав останньому матеріальної шкоди на вказану суму.
Е п і з о д № 11. Він же, в період часу з 10 год. 7 лютого 2015 року до 09 год. 8 лютого 2015 року, перебуваючи на стоянці вантажних автомобілів ТОВ «Спектр-Компанія», що вул. Автобазівській, 2/9 в м. Полтаві, де діючи умисно, повторно, шляхом вигвинчування гвинтів, таємно викрав з вантажного автомобіля «Рено-Магнум», д. н. з. НОМЕР_16 два автомобільних акумулятори «WESTA 6 СТ-192 Аз», заводський № НОМЕР_17 та № НОМЕР_18 , які належать потерпілому ОСОБА_17 вартістю 1845 грн. кожен, чим спричинив йому матеріального збитку на загальну суму 3690 грн.
Е п і з о д № 12. Він же, 22 лютого 2015 року, приблизно о 22 год., перебуваючи на стоянці вантажних автомобілів по пров. Ветеринарний, 20 в м. Полтаві, де діючи умисно, повторно, шляхом підбору ключа до дверей водія, проник в салон вантажного автомобіля «Рено Магнум» д. н. з. НОМЕР_19 , звідки таємно викрав портативний телевізор «Prology» HDTV 705 ХS вартістю 585 грн., який належить потерпілому ОСОБА_18 , чим спричинив йому матеріального збитку на вказану суму.
Викраденим у кожному випадку розпорядився на власний розсуд.
Допитаний в ході судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_7 визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів, підтвердивши факти їх вчинення за обставин, викладених вище. Щиро розкаявся у вчиненому та просив його суворо не карати, зважаючи на його сприяння розслідуванню злочинів та хворобливий стан здоров`я, який він має. Зазначив, що дійсно вчинив зазначені крадіжки, але заперечив факт їх вчинення з проникненням на територію сховища, що йому інкримінується. Викраденим в кожному випадку розпорядився на власний розсуд. Частину речей у нього було вилучено та повернуто потерпілим. Він також визнав заявлені по справі цивільні позови.
Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 під час допиту в суді також підтвердили факт викрадення у них обвинуваченим зазначеного в обвинувальному акті майна.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, так як він повторно вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку).
Стороною обвинувачення дії обвинуваченого ОСОБА_7 по епізодах № 1-9 кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України за кваліфікуючою ознакою проникнення у сховище.
Обвинувачений в суді категорично заперечив факт проникнення у сховище, зазначивши, що кожний раз він безперешкодно заїжджав на вказану територію не з метою крадіжки, а з наміром вирішити власні питання по придбанню будівельних матеріалів і іншого майна, яке йому було необхідно, а вже побачивши там автомобілі, які стояли, він вчинював з них крадіжки, умисел на що у нього виникав спонтанно. Більше того, ці території не нагадували сховища і не охоронялись, в`їзд туди був вільним і безперешкодним, що, на його думку, виключає проникнення туди, а отже і наявність в його діях такої кваліфікуючої ознаки.
Допитані в суді потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 також наголосили, що місця, з яких обвинуваченим були вчинені крадіжки не є сховищем, а являються просто огородженою територію, доступ на яку є вільним для всіх, хто має намір туди зайти.
Відповідно до частин 7 та 8 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» «Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо), а також залізничні цистерни, контейнери, рефрижератори, подібні сховища тощо.
Не може визнаватися сховищем неогороджена і така, що не охороняється, площа або територія, на яку вхід сторонніх осіб є вільним, а також та, що була відведена та використовується для вирощування продукції чи випасу тварин (сад, город, ставок, поле тощо)».
Стороною обвинувачення не надано доказів того, що територія, з якої обвинуваченим було вчинено крадіжку, являлася охоронюваною та була сховищем, а тому суд приходить до висновку, що останній не вчинював проникнення туди з метою крадіжки, а тому кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 185 КК України суд вважає невірною і виключає з його обвинувачення таку кваліфікуючу ознаку як проникнення у сховище та кваліфікує його дії в цій частині лише за ч. 2 ст. 185 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують його покарання, суд не знаходить.
Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що впливають на призначення покарання.
Зокрема, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_7 неодноразово засуджувався за вчинення аналогічних злочинів та має непогашену судимість та невідбуте покарання за попереднім вироком, характеристику його особи, стан його здоров`я, його поведінку як під час скоєння злочину, так і після цього та ставлення до скоєного, асоціальну спрямованість його життєвої діяльності, яка проявляється в тому, що він ніде не працює, забезпечуючи своє існування шляхом вчинення протиправних діянь, тривалість такої поведінки, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність тих, які його обтяжують, і приходить до висновку про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі, яке, на думку суду, буде необхідним й достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів та соціальної реабілітації.
Суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено за сукупністю злочинів за правилами ч. 4 ст. 70 КК України, оскільки після постановлення попереднього вироку стало відомо, що він винен ще і в іншому злочині, вчиненому до його постановлення.
Оскільки обвинувачений засуджується до позбавлення волі, яке має відбувати реально, то суд вважає за необхідне обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Заявлені по справі потерпілими цивільні позови підлягають задоволенню, оскільки вина обвинуваченого у вчиненні крадіжок повністю доведена.
Процесуальних витрат по справі немає.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись статтями 373 та 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання визначити за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань за попереднім вироком Ленінського районного суду м. Полтави від 8 травня 2015 року цим вироком цим вироком у виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 1 квітня 2015 року, зарахувавши в нього час відбування покарання обвинуваченим за попереднім вироком та перебування під вартою в зв`язку з обранням щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по цій справі.
До набрання вироком законної сили обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Речові докази, які передані на зберігання потерпілим, - повернути їм же, а ті, які приєднані до матеріалів кримінального провадження, - зберігати при справі (а . п. 160-164, 165-166).
Вирок може бути оскаржено в Апеляційний суд Полтавської області через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.
СуддяОСОБА_1