У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М., Кузьменко Е.Т.

за участю прокурора

Казнадзея В.В..

засудженого

ОСОБА_1

потерпілого

ОСОБА_2

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 22 лютого 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1
на вирок Апеляційного суду Київської області від 29 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

за ч.4 ст. 187 КК України на 9 (дев'ять) років
позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за
п.6 ч.2 ст. 115 КК України на 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією
всього майна, яке є його власністю.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України
остаточно ОСОБА_1
визначено 12 (дванадцять) років позбавлення волі із конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Постановлено стягнути із
ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
у відшкодування матеріальної
шкоди - 13 954 грн. 85 коп., у відшкодування моральної шкоди - 400 000 грн..

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на користь
Науково-дослідного експертно-криміналістичного
центру при ГУ МВС України в Київській області 847 грн. 38 коп.; на користь Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС

України
11 045 грн. 93 коп.; на користь Київського обласного спеціалізованого психіатрично-наркологічного
медичного об'єднання МОЗ України 141
грн. 13 коп.

ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що
він 21 червня 2006 року близько 2 години 30 хвилин, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, в приміщенні залу ігрових автоматів ІНФОРМАЦІЯ_3 побачивши,
що у підсобному приміщенні
оператор цього залу ОСОБА_3 спить, вирішив таємно викрасти зі столу 500 грн.

В цей момент прокинулася ОСОБА_3 і
схопила ОСОБА_1 за руку,
який, усвідомлюючи викриття його дій, напав на потерпілу.

В процесі нападу ОСОБА_1 з метою
заволодіння чужим майном і з метою умисного вбивства з корисливих мотивів наніс
потерпілій ОСОБА_3
по голові два удари скляною пляшкою, яка розбилась, а потім ще один удар іншою
пляшкою, яка також розбилась.

Продовжуючи свої злочинні дії,
ОСОБА_1 ножем, який взяв на місці події, наніс потерпілій удар в шию, в результаті
чого ОСОБА_3 померла.

ОСОБА_1 після цього заволодів
належними потерпілій 300
гривнями, виробами із золота на суму 3930 гривень та належними ОСОБА_4 грошима в сумі 500 гривень.

На вирок суду засуджений
ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, в якій просить вирок скасувати вказуючи, що вироби із
золота не викрадав, а також, що ніж був у
руках потерпілої ОСОБА_3 і у ході
бійки вона могла сама собі заподіяти колото-різану
рану.

Заслухавши доповідь
судді Верховного Суду України, засудженого ОСОБА_1, який підтримав доводи своєї скарги, потерпілого
ОСОБА_2, думку прокурора про залишення вироку
без зміни, колегія суддів, перевіривши матеріали кримінальної справи,
доводи скарги, підстав до задоволення скарги не вбачає.

Висновки суду про
доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні зазначених
у вироку злочинів є обґрунтованими.

Доводи засудженого ОСОБА_1 про те, що суд
безпідставно визнав його винним у намірі
вбити потерпілу і що висновок суду не відповідає фактичним обставинам
справи, безпідставні, оскільки його вина у вчиненні злочинів, за які він
засуджений, підтверджена розглянутими в судовому засіданні та викладеними у
вироку доказами.

Так, сам засуджений ОСОБА_1 в
ході досудового слідства під час допитів та в ході відтворення
обстановки і обставин події підтвердив факт нанесення ним потерпілій ударів по голові скляними пляшками,
які від ударів розбивались, а також,
що внаслідок його дій потерпілій заподіяно поранення шиї ножем, в результаті чого вона померла. Не заперечував
перебування в стані алкогольного
сп'яніння і що він викрав 500 грн. (т. 1 а. с. 54 - 59, 71-80, 81 - 102, 107 - 114; т. 2 а. с. 162 - 169).

Із змісту явки з повинною засудженого слідує,
що у ході боротьби з потерпілою він вдарив
її ножем у горло, що спростовує його доводи про знаходження ножа під час
удару в руках потерпілої (т. 1 а. с. 45).

Показання експерта
Ковальчука Р.Т. про малоймовірність заподіяння потерпілою тілесного ушкодження
ножем самій собі спростовують посилання засудженого у скарзі, що саме цей експерт
підтвердив його, засудженого, показання
про обставини поранення потерпілої.

Експерт Москалюк С.Я. також
заперечив можливість заподіяння всіх тілесних ушкоджень шиї самою потерпілою (т. 2 а. с.
12 - 13).

З висновків
судово-медичної та судової медико-криміналістичної експертиз слідує, що смерть
потерпілої настала від колото-різаного поранення шиї можливо в результаті дії ножа,
вилученого на місці події (т. 2 а. с. 4-10, 16-18).

Неспроможними є доводи
засудженого про те, що він 300 грн. та виробів із золота не викрадав і що це нібито
підтверджено свідками ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які
показали, що на потерпілій перед вбивством
бачили тільки перстень і сережки. Такі доводи спростовані показаннями потерпілого ОСОБА_2, який стверджував,
що його дружина, потерпіла ОСОБА_3
йдучи на роботу, взяла із собою 300 грн., прикраси із золота - сережки,
ланцюжок з хрестиком, кулон і перстень.

Про те, що потерпіла носила ці золоті
прикраси підтвердила її дочка ОСОБА_7.

Свідок ОСОБА_5
стверджувала, що на потерпілій перед вбивством бачила сережки і перстень, а також,
що потерпіла їй розповідала, що не може знайти ланцюжок з хрестиком не перед вбивством, а
раніше.

Таким чином, наведеними
доказами в їх сукупності, які суд обґрунтовано поклав в основу вироку, спростовуються
викладеними засудженим
у касаційній скарзі доводи про необґрунтоване і безпідставне визнання судом
його винуватим у вчиненні злочинів, що вказані у вироку.

Дії засудженого ОСОБА_1
вірно кваліфіковано судом за ст. ст. 187 ч. 4 і 115 ч. 2 п. 6 КК України.

Міра покарання судом
призначена у відповідності з вимогами статті 65 КК України з врахуванням ступеня тяжкості вчинених
злочинів, даних про особу засудженого,
обставин, що пом'якшують покарання, в тому числі тих, на які він посилається у
скарзі.

Призначене покарання є необхідним і достатнім
для виправлення засудженого та попередження
нових злочинів і підстав до пом'якшення покарання, судова колегія не вбачає.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Касаційну скаргу
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду Київської області від 29
листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 залишити
без зміни.

Судді:

Коновалов В.М. Скотарь А.М. Кузьменко О.Т.