Справа № Провадження №11-333/12 11/1090/1474/12 Головуючий у І інстанціїЖуравський
Категорія42Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

01 березня 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - ЛЕВЧУКА О.Д.

суддів: ДИМАРЕЦЬКОГО В.М. та БЕХ М.О.

за участю прокурора ВЛАСКА В.А., потерпілої ОСОБА_2, представника потерпілої - адвоката ОСОБА_3, засудженого ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями: прокурора, який приймав участь в суді першої інстанції; представника потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2011 року, яким засуджено

ОСОБА_4, 21. 07. 1991 р. н.,

уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1 Полтавської

області, громадянина України, не одруженого, раніше не

судимого, зареєстрованого та проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_2,

АДРЕСА_1

за ст. 286, ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Судом стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_2 матеріальну та моральну шкоду в сумі 96559 грн. 50 коп.

Також судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів по справі.

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, як зазначено у вироку, при наступних обставинах.

26 грудня 2010 року, близько 01 год., ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керуючи власним технічно справним автомобілем ,,Ваз 21099 д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись в темний час доби по проїзній частині вулиці Горова в с. Вороньків Бориспільського району Київської області, поблизу будинку №40 проявив неуважність, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, не урахував дорожню обстановку внаслідок чого здійснив наїзд на неповнолітнього пішохода ОСОБА_6, яка рухалась по правому краю проїзної частині дороги попереду автомобіля в попутному напрямку. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких померла на місце пригоди.

В апеляції прокурор, який приймав участь в суді першої інстанції, не оспорюючи висновки суду щодо кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини у вчиненому, вважає вирок таким, що підлягає скасуванню, в частині призначеного покарання, оскільки, на його думку, воно не відповідає характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину внаслідок мякості. Апелянт просить вирок скасувати та постановити свій вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним та засудити його за ст. 286, ч. 2 КК України до 6 (шести) років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Представник потерпілої ОСОБА_2 - ОСОБА_5 в апеляції просить вирок суду скасувати, в частині призначеного ОСОБА_4 покарання та постановити новий вирок, яким засудити останнього до позбавлення волі на 6 (шість) років. При цьому посилається на те, що засуджений вчинив злочин в стані алкогольного спяніння, після наїзду на потерпілу залишив її на місці ДТП та не надав їй жодної допомоги, згодом намагався приховати злочин, сховавши автомобіль зі слідами ДТП на кладовищі. Висновок суду першої інстанції стосовно наявності помякшуючої обставини (щирого каяття) є хибним, оскільки засуджений під час досудового слідства дійсно повністю визнавав свою вину та давав правдиві покази нічого не змінюючи. Проте в судовому засіданні він частково відмовився від наданих показів та заперечив той факт, що знаходився в стані алкогольного спяніння, що свідчить про те, що він не розкаявся щиро, а лише мав на меті уникнути більш жорсткого покарання. Апелянт вважає, що при призначенні покарання суд в достатній мірі не врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, не зважив на наслідки злочину, зокрема те, що внаслідок його скоєння загинула молода сімнадцятирічна дівчина.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: прокурора, потерпілу та її представника, які підтримали подані апеляції, засудженого, який заперечував проти апеляцій, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.

Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_4 в інкримінованому йому злочині, а також кваліфікація його дій за ст. 286, ч. 2 КК України відповідає фактичним обставинам справи і ґрунтується на досліджених в судовому засіданні і наведених у вироку доказах, та не оспорюється сторонами.

Торкаючись питання про справедливість покарання, яке призначене засудженому ОСОБА_4, апеляційний суд виходить з наступного.

Так, призначаючи засудженому ОСОБА_4 покарання, суд 1-ї інстанції, як прямо зазначено у вироку, враховував суспільну небезпеку вчиненого злочину, особу засудженого, його вік, думку потерпілої щодо покарання, обтяжуючи та помякшуючи обставини.

Таким чином, прийняте рішення суду 1-ї інстанції щодо призначеного ОСОБА_4 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, а саме: воно призначено з урахуванням характеру і ступеню тяжкості вчиненого злочину та даним про його особу і є необхідним для виправлення засудженого та запобігання новим злочинам, у звязку з чим його не можна визнати несправедливим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляції прокурора, представника потерпілої залишити без задоволення, а вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 жовтня 2011 року щодо ОСОБА_4 - без зміни.

З оригіналом згідно,

Суддя Апеляційного суду

Київської області

ОСОБА_1