№ l-17/2007p.; № l-95/2006p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

11 січня 2007 року Крижопільський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого - судді Глушкової В.Ф.

при секретарі Баденюк О.І.

з участю прокурора Зянько Н. Г.

та адвоката ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт. Крижопіль
справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, одруженого, на утриманні неповнолітній
син, проживає в АДРЕСА_2, працює ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий,

в скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 будучи посадовою особою - директором Товариства з обмеженою відповідальністю, який виконував організаційно-розпорядчі
та адміністративно-господарські обов'язки на протязі 2002-2005 років, зловживаючи своїм службовим становищем, умисно в
порушення порядку ведення касових операцій особисто отримував щомісячно від підприємців ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 грошові кошти готівкою за
використану ними в орендованих приміщеннях електроенергію, не
оприбутковував їх по касі ТОВ, а привласнював. З метою приховати розкрадання коштів ОСОБА_1 всупереч інтересам служби та
порушуючи умови укладених договорів оренди, умисно проводив розрахунки за спожиту підприємцями електроенергію за рахунок коштів, що
передавали підприємці ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5 в ТОВ, як орендну плату за використання приміщень ТОВ
"ІНФОРМАЦІЯ_2". Внаслідок зловживання службовим становищем ОСОБА_1 привласнив грошей на суму 1827 гривень 74 копійки.

В судовому засіданні та на досудовому засіданні та на досудовому слідстві підсудний
вину не визнав, від дачі пояснень відмовився.

Вина підсудного доказана показами
свідків, іншими матеріалами справи.

Свідки ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали, що є підприємцями і з ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2"
заключили
договори оренди на приміщення. Кожен з них встановив електролічильник, який в
Крижопільських електромережах не зареєстрований, але щомісячно
директор ТОВ ОСОБА_1 особисто знімав показники з
електролічильника, нараховував суму і вони за спожиту ними електроенергію сплачували гроші, при цьому квитанції чи
прихідний ордер підсудний не видавав. За умовами
договорів оренди платежі за електроенергію вносяться окремо
від орендної плати.

2

По договору оренди приміщення від 3 червня 2002 року, від 1 квітня 2005 року, від 1 січня 2003 року між ТОВ
"ІНФОРМАЦІЯ_2" та підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 орендарі проводять розрахунки визначеного розміру орендної плати, а також сплату вартості комунальних
послуг, в тому числі вартість використаної електроенергії.

Свідок ОСОБА_6 суду показала, що
вона як ІНФОРМАЦІЯ_3 на підставі рапортів
Крижопільських ЕМ щомісячно перераховувала плату за використану електроенергію, заборгованості ТОВ по цих платежам не
має. Свідок ОСОБА_7 суду показав, що по оперативній
інформації стало відомо, що підсудний отримує гроші
з орендарів. Орендарі це підтвердили і подали прокурору заяву,
була проведена перевірка.

Згідно акту ревізії підприємцями ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 використано 5808 кіловат електроенергії за період 2002-2005 роки за
яку ТОВ "ІНФОРМАЦІЯ_2" перерахувало 1827 гривень 74
копійки до Крижопільських електричних
мереж, а гроші в сумі 1827 гривень 74 коп. не оприбутковані.

Згідно рапортам про відпуск електроенергії з Крижопільських електромереж ТОВ ом проведено розрахунки за спожиту електроенергію за
рахунок власних коштів.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд вважає, що вина ОСОБА_1 в скоєному злочині
доказана.

Дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати по ч. 2 ст. 191 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання
службовою особою своїм службовим становищем.

При призначенні покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані, які характеризують особу
підсудного, який вперше притягується до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується по місцю роботи та проживання, на його утриманні неповнолітня дитина, що суд вважає обставинами пом'якшуючими відповідальність
підсудного, а тому вважає за можливе призначити йому покарання
із застосуванням ст. 69 КК України більш м'яке покарання, ніж передбачено законом без додаткового
покарання і звільнити його від відбування покарання з
випробуванням, поскільки ОСОБА_1 може бути перевихований
без ізоляції від суспільства.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_1в скоєні злочину передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України і призначити покарання два роки обмеження волі без позбавлення
права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими функціями.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнити від
відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
один рік і на підставі ст. 76 КК України зобов'язати його повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про
зміну місця роботи та проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити
попередню - підписку
про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його проголошення.