Справа № 621/2092/14-к
Провадження № 1-кс/621/184/14
УХВАЛА
іменем України
30.07.2014 року Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю учасників кримінального провадження: заявника ОСОБА_2 , заступника начальника СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 , прокурора прокуратури Зміївського району Харківської області ОСОБА_4 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_2 на постанову від 21 липня 2014 року про закриття кримінального провадження №0000684

в с т а н о в и в :
24 липня 2014 року до суду із заявою на постанову заступника начальника СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000684 від 21 липня 2014 року звернувся ОСОБА_2 .

На обґрунтування посилається, що 01 травня 2013 року о 20 годині 55 хвилин на автодорозі Харків-Зміїв на мосту через р. Уди поблизу с. Водяне, відбулася дорожньотранспортна пригода за участю автомобілів Volkswagen Passat, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 .

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди вказані вище автомобілі отримали механічні ушкодження, заявнику заподіяні легкі тілесні ушкодження.

21 липня 2014 року повторно постановою заступника начальника СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 закрите кримінального провадження №0000684, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2013 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Із вказаною постановою ОСОБА_2 не погоджується через невжиття слідчим всіх, передбачених законом заходів, щодо встановлення обставин ДТП, стверджуючи, що за кермом автомобіля ВАЗ 21103, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під час зіткнення автомобілів був не ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 .

Слідчим на виконання ухвали слідчого судді від 26 червня 2013 року, якою була скасована постанова про закриття кримінального провадження від 30 травня 2013 року, а саме, не допитані додаткові свідки, які були присутні на місці ДТП відразу після аварії, не проведено його та ОСОБА_8 одночасного допиту з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

В подальшому, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження від 21 липня 2014 року, слідчий прийшов до висновку, що свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 заявили, що за кермом автомобіля ВАЗ 21103 знаходився саме ОСОБА_7 , який після ДТП поїхав до лікарні, а потім повернувся на місце ДТП. Разом з тим, слідчим не перевірено протиріччя у спосіб одночасного допиту його та вказаних свідків та не надано обгрунтованої оцінки та висновку з урахуванням його показань.

Заявник у скарзі зазначив, що слідчий у постанові від 21 липня 2014 року не обгрунтував своїх висновків та пояснень свідків, не спростував його тверджень про те, що кермом автомобіля був саме ОСОБА_6 , не перевірені показання ОСОБА_7 про те, що він їздив до лікарні, якщо так, то в яку конкретно, чи зафіковане його звернення до лікувального закладу.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_2 доводи скарги підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, вказуючи, що має намір звернутися з вимогою про стягнення матеріальної та моральної шкоди до особи, винної в дорожньо транспортній пригоді, саме ОСОБА_6 Чалий ОСОБА_9 на момент ДТП був у стані сп`яніння, тому і було прийнято рішення про те, що начебто ОСОБА_7 керував авто.

Слідчий СВ Зміївського РВ ГУМВС України ОСОБА_3 , прокурор прокуратури ОСОБА_4 , вважали постанову від 21 липня 2014 року про закриття кримінального провадження законною та обґрунтованою, вказували на відсутність підстав для її скасування.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового провадження, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у не внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, неповерненні тимчасово вилученого майна згідно вимог статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; 2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; 3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження; 5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора при застосуванні заходів безпеки; 7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; 8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими Главою 39 цього Кодексу.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому статтею 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

Розглядом скарги встановлено, що 02 травня 2013 року до ЄРДР внесені відомості за фактом дорожньо транспортної пригоди на автодорозі Зміїв-Харків. Попередня правова кваліфікація за ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000684 було допитано в якості потерпілого ОСОБА_2 , який доводив, що за кермом ВАЗ в момент ДТП був ОСОБА_6 , в якості свідка ОСОБА_10 , які повідомили, що за кермом автомобіля ВАЗ 21103, перебував не ОСОБА_7 , а інша особа.

Слідчим були допитані свідки потерпілого ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 .

В свою чергу, допитані в ході досудового розслідування ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказували на те, що автомобілем ВАЗ 21103, керував саме ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Зміївського районного суду Харківської області від 06 травня 2014 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2 на постанову слідчого від 12 квітня 2014 року про закриття кримінального провадження, які були скасовані ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року.

Апеляційним судом встановлено, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.

З постанови про закриття кримінального провадження, органом досудового розслідування зовсім не встановлено особу, яка знаходилась за кермом автомобіля ВАЗ 21103 і являється винною в тому, що сталася дорожньо транспортна пригода.

При цьому в матеріалах кримінального провадження відсутні також дані про притягнення винної особи до відповідальності за ст.124 КУпАП.

Невизначеність особи, яка керувала автомобілем ВАЗ 21103 під час ДТП, позбавляє потерпілого можливості звертатися за відшкодуванням збитків, завданих внаслідок ДТП.

На виконання ухвали колегії суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Харківської області від 19 травня 2014 року, слідчим ОСОБА_14 лише додатково допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , які в силу ст.63 Конституції України відмовились від дачі показань.

Суд приходить до висновку про те, що постанова про закриття кримінального провадження від 21 липня 2014 року прийнята передчасно, оскільки слідчим не було в повному обсязі з`ясовано всі обставини, передбачені ст. 91 КПК України.

При розгляді даної скарги слідчим не зазначено про причини, через які ним віддано перевагу в оцінці показань показанням саме ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а не ОСОБА_2 та ОСОБА_10 , які безпосередньо на момет ДТП бачили водія ВАЗ 21103 і це був ОСОБА_6 .

Слідчим не усунені причини протирічь у показаннях потерпілого ОСОБА_2 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 у спосіб одночасного допиту зазначених вище осіб, відповідно до вимог Глави 20 КПК України, та не надано обгрунтованої оцінки та висновку з урахуванням показань ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , в тому числі, не пред`явлено для впізнання свідку ОСОБА_10 , який дав опис водія ВАЗ 21103 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Крім того, слідчим належним чином не перевірені твердження ОСОБА_7 про те, що він покинув місце ДТП, оскільки поїхав до лікарні. Тобто, не встановлено, до якої лікарні їздив ОСОБА_7 на якому транспорному засобі, чи є відповідні записи в медичній документації.

Обставини за яких, у випадку непричетності ОСОБА_6 до ДТП, він був направлений для медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, від якого відмовився.

Для перевірки тверджень ОСОБА_2 і ОСОБА_7 не встановлені та не допитані працівники ДАІ та швидкої допомоги, які були на місці події.

За таких обставин, скаргу на постанову про закриття кримінального провадження належить задовольнити та скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

З урахуванням зібраних доказів прийняти правильне рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,-

ухв а л и в:

Скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Постанову заступника начальника СВ Зміївського РВ ГУМВС України ОСОБА_3 від 21 липня 2014 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000684 від 02 травня 2013 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: