АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11сс/778/837/14 ОСОБА_1
Категорія ст. 194 Доповідач в 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:
головуючого ОСОБА_3 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянула в м. Запоріжжі у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою прокурора Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 19-00 год. по 07-00 год., строком 2 місяці (60 днів), з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселе Запорізької області, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, студенту МБЦ ПТУ №24, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в тому, що 06 грудня 2014 року, приблизно о 00-00 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів ножем в ліву область грудної клітини потерпілого ОСОБА_10 , заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, що проникає у плевральну порожнину, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

06 грудня 2014 року вказане кримінальне правопорушення (злочин) внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005680, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Того ж дня ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
06.12.2014 року, о 19 годині 07 хвилин, підозрюваного ОСОБА_7 затримано за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

08 грудня року слідчий СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором Мелітопольської міжрайонної прокуратури ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що прокурором не доведені обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України застосував більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а саме домашній арешт, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, посилаючись на тяжкість можливого покарання, на дані, що характеризують особу підозрюваного, просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги; підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, судова колегія не вбачає підстав для її задоволення.

Виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів пов`язано із необхідністю запобігання ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.
Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність викладених вище ризиків, перелік яких встановлений п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання слідчого суд дійшов до висновків, які колегія судів вважає обґрунтованими. Так, слідчий суддя правильно встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та встановив, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатньо для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 178 КПК України, суд врахував тяжкість покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 121 КК України, дані про особу підозрюваного, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, та обґрунтовано застосував на підставі ч.4 ст. 194 КПК України до ОСОБА_7 більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Доводи апеляції прокурора є необґрунтованими, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора, які за своїм змістом аналогічні доводам клопотання, та спростував їх, із зазначенням відповідних мотивів, а тому висновки суду про достатність запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованими і відповідають фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст.ст. 409, 412 КПК України підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, По справі не встановлені істотні порушення КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Згідно з судовим рішенням до ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком два місяця (шістдесят днів), з чого випливає, що строк дії ухвали до 6 лютого 2015 року. Приймаючи до уваги наявність ухвали слідчого судді від 8 грудня 2014 року, якою виправлені допущені в судовому рішенні описки, судова колегія не вбачає підстав для скасування ухвали.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 422 КПК України, колегія судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Мелітопольського МВ ГУМВС України в Запорізькій області про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло з 19-00 год. по 07-00 год., строком 2 місяці, тобто до 6 лютого 2015 року, з покладанням обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 5, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до вимог ч.4 ст.424 КПК України, ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: 1 2 3