Ухвала

іменем україни

15 серпня 2014 року
м. Київ

Вищий спеціалізований суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі колегії:

головуючого
Вільгушинського М.Й.,

суддів
Колесниченка В.М., Слинька С.С.,

розглянувши в судовому засіданні
касаційну скаргу засудженого
ОСОБА_1 на вирок Чернігівського
районного суду Чернігівської області
від 21 лютого 2014 року та ухвалу
Апеляційного суду Чернігівської
області від 06 травня 2014 року,

в с т а н о в и в:

указаним вироком місцевого суду, який
залишений без змін ухвалою суду
апеляційної інстанції засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

- за ч. 3 ст. 152 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 8 років.

Постановлено стягнути із ОСОБА_1 на
користь потерпілої ОСОБА_2 10000 грн на
відшкодування завданої злочином
моральної шкоди, 2000 грн - витрат на
правову допомогу; 234 грн 72 коп
-процесуальних витрат

Вирішено питання про долю речових
доказів.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
посилається на незаконність
постановлених щодо нього судових
рішень та порушує питання про їх зміну
у зв'язку з невідповідністю
призначеного йому покарання тяжкості
вчиненого злочину та даним про його
особу внаслідок суворості. На
обґрунтування своїх вимог засуджений
зазначає, що при призначенні йому
покарання, судом неповною мірою
враховано те, що він є особою молодого
віку, раніше не притягувався до
кримінальної та адміністративної
відповідальності, позитивно
характеризувався за місцем свого
проживання та у місцях тимчасового
утримання, мав родину. Окрім того,
засуджений указує про необґрунтоване,
на його думку, рішення суду у частині
задоволення цивільного позову про
стягнення із нього на користь ОСОБА_2
моральної та матеріальної шкоди. Хоча і
стверджує про те, що вирок ґрунтується
на припущеннях, проте просить лише про
пом'якшення призначеного йому судом
покарання за ч. 3 ст. 152 КК України.

Перевіривши касаційну скаргу, долучені
копії судових рішень, колегія суддів
вважає, що немає підстав для відкриття
провадження з мотивів, наведених у
касаційній скарзі.

Із наданих копій судових рішень
убачається, що судом при призначенні
ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог
ст. 65 КК України ураховано тяжкість
вчиненого ним злочину, дані про
засудженого, обтяжуючу покарання
обставину.

Зокрема, суд урахував ступінь тяжкості
вчиненого ОСОБА_1 кримінального
правопорушення, яке законом віднесене
до категорії особливо тяжких злочинів,
дані про його особу, який раніше не
судимий, до адміністративної
відповідальності не притягувався,
позитивно характеризувався за місцем
свого проживання, а також відсутність
пом'якшуючих обставин. Обтяжуючою
покарання обставиною судом визнано
вчинення злочину у стані алкогольного
сп'яніння.

Те, що ОСОБА_1 позитивно
характеризувався в місцях тимчасового
утримання, має родину не є обставинами,
що істотно знижують ступінь тяжкості
вчиненого злочину та дають підстави
для пом'якшення призначеного йому
покарання.

Інших обставин, які не були враховані
судом при призначенні ОСОБА_1
покарання у розмірі ближче до
мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 152 КК
України, і могли б бути підставою для
його пом'якшення, у касаційній скарзі
засудженого не наведено.

Призначене засудженому покарання, є
необхідним і достатнім для його
виправлення та запобігання вчиненню
нових злочинів як ним, так і іншими
особами.

Із копій судових рішень убачається, що
задовольняючи позовні вимоги
представника потерпілої ОСОБА_3, суд
діяв відповідно до вимог ст. 1167 ЦК
України, та враховував моральні
страждання та переживання потерпілої,
а тому твердження ОСОБА_1 про
необґрунтованість судових рішень у
частині задоволення цивільного позову
є безпідставними. У касаційній скарзі
ОСОБА_1 не наведено доводів, які б
ставили під сумнів правильність
рішення суду у цій частині.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів,
наведених у касаційній скарзі, наданих
до неї судових рішень убачається, що
підстави для задоволення касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1 відсутні, а
тому відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК
України підстав для відкриття
провадження немає.

Керуючись ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

відмовити засудженому ОСОБА_1 у
відкритті касаційного провадження за
його касаційною скаргою на вирок
Чернігівського районного суду
Чернігівської області від 21 лютого 2014
року та ухвалу Апеляційного суду
Чернігівської області від 06 травня 2014
року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

М.Й. Вільгушинський В.М. Колесниченко
С.С. Слинько