АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/94/15 Справа № 185/9488/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002828, за обвинуваченням
ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в Красноярському Краї

Російської Федерації, громадянина України, який

проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше

неодноразово судимого, останній раз вироком

Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської

області від 19 жовтня 2010 року за ч. 3 ст. 185 КК України

до позбавлення волі на строк 3 роки. Відповідно до ст. 71

КК України частково приєднано невідбутий строк 2 місяці

за вироком Павлоградського міськрайонного суду

Дніпропетровської області від 15 квітня 2010 року, до

відбування 3 роки 2 місяці позбавлення волі. 25 вересня

2012 року звільнений з Жовтоводської ВК № 26 на підставі

постанови Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області від 17 вересня 2012 року

відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроково на

невідбутий строк 10 місяців 23 дня,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та йому призначено покарання у виді арешту на строк три місяці.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить змінити вирок суду та виправдати його. Посилається на те, що будь-які об`єктивні дані, що підтверджують його вину в скоєному злочині, в провадженні відсутні. Стверджує, що не завдавав потерпілій ОСОБА_8 тілесних ушкоджень. Водночас у скарзі, як убачається з її змісту, обвинувачений посилається на суворість покарання, призначеного, на його думку, без урахування повною мірою всіх пом`якшуючих захід примусу обставин.

Згідно з вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення та засуджено за таких обставин.

Як установив суд, 20 серпня 2014 року приблизно о 01.05 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи біля магазину «Каштан», що розташований по вул. Дніпровській, 547 в м. Павлограді Дніпропетровської області, на ґрунті раптових особистих неприязних відносин у ході сварки із ОСОБА_8 , із застосуванням фізичної сили, взявши вагітну ОСОБА_8 за руки, тягнув її до місця проживання, від чого у ОСОБА_8 на верхніх кінцівках утворились множинні гематоми. Далі ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на протиправне спричинення ушкодження здоров`я ОСОБА_8 , наніс їй один удар кулаком правої руки в ліву поперекову область, від чого у ОСОБА_8 утворились тілесні ушкодження у вигляді саден поперекової області зліва, загрозливий викидень. Після чого ОСОБА_9 наніс їй один удар кулаком правої руки в праву область обличчя, від чого у ОСОБА_8 утворились тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом обличчя, голови. Від умисного удару ОСОБА_10 ОСОБА_8 з приданим прискоренням впала на асфальтне покриття, від чого у неї утворились тілесні ушкодження у вигляді множинних гематом правого стегна, верхніх та нижніх кінцівок.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, думку прокурора ОСОБА_7 , яка просила про залишення без задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, а вирок без зміни, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав викладені ним в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок суду не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_8 , за який його засуджено, за обставин, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними у встановленому законом порядку та належно перевіреними в судовому засіданні доказами, яким суд дав правильну оцінку.

З викладеними в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_6 доводами про те, що він не наносив удари ОСОБА_8 та не завдавав останній тілесних ушкоджень, колегія суддів погодитися не може.

Ці заперечення проти звинувачення детально розглядалися судом і спростовані наведеними у вироку доказами.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав достовірними показання потерпілої ОСОБА_8 , яка як в ході досудового розслідування при слідчому експерименті (а.с. 20-24 т. 2), так і в суді давала послідовні показання про обставини спричинення їй тілесних ушкоджень, вказуючи саме на ОСОБА_6 , як того, що спочатку потягнув її за руку, оскільки вона відмовилася з ним йти, а потім наніс їй удари кулаком в живіт та обличчя.

Також зазначене підтверджують і показання свідка ОСОБА_11 , яка в суді показала, що саме в її присутності обвинувачений під час сварки наніс потерпілій ОСОБА_8 удар рукою в живіт, а коли остання почала падати, наніс другий удар по обличчю.

В суду не було підстав сумніватися в достовірності показань потерпілої та вищевказаного свідка, оскільки їх показання об`єктивно узгоджувалися і доповнювали один одного, а також відповідали іншим доказам у провадженні, а тому він правильно обґрунтував ними свої висновки у вироку. Мотивів для обмови обвинуваченого потерпілою ОСОБА_8 та цим свідком суд не встановив.

Так, із висновку судово-медичної експертизи № 391 від 13 вересня 2014 року (а.с. 17-18 т. 2) видно, що множинні гематоми голови, обличчя, правого стегна, садни поперекової області зліва, верхніх та нижніх кінцівок, загрозливий викидень у потерпілої ОСОБА_8 могли виникнути при обставинах та в термін , вказаних в постанові про призначення судово-медичної експертизи, тобто 20 серпня 2014 року, утворення їх при падінні з висоти власного росту малоймовірне.

Зазначені висновки експертизи відповідають поясненням потерпілої ОСОБА_8 про локалізацію та механізм заподіяння ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про неможливість прийняття до уваги показань свідка ОСОБА_11 яка давала непослідовні покази, плутаючи обставини події, колегія суддів визнає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки ці показання були ретельно перевірені судом і проаналізовані в сукупності з іншими доказами, підстав сумніватися в їх достовірності у суду не було і він обгрунтовано визнав їх належним і допустимим джерелом доказів.

Також не можуть служити підставою для скасування вироку та винесення виправдувального вироку доводи в апеляційній скарзі про те, що свідок ОСОБА_12 мала конфлікт з потерпілою, під час якого вони застосовували щодо один одного фізичне насильство, а її показання викликали недовіру суду. Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку показанням зазначеного свідка, яка не була присутня безпосередньо біля магазину "Каштан" по вул. Дніпровській в м. Павлограді, прийнявши до уваги показання свідка ОСОБА_11 , яка, відповідно до її пояснень, була безпосереднім очевидцем нанесення обвинуваченим ударів рукою в живіт та по обличчю потерпілої.

Таким чином, показання зазначеного свідка не спростовують висновку суду про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні зазначених у вироку злочинних дій щодо потерпілої ОСОБА_8 .

Інших даних, які б ставили під сумнів правдивість наведених показань потерпілої та свідка ОСОБА_11 , не встановлено.

Інших очевидців подій кримінального правопорушення, скоєного 20 серпня 2014 року приблизно о 01.05 годині, біля магазину "Каштан" по вул. Дніпровській, 547 в м. Павлограді Дніпропетровської області не встановлено.

Так само безпідставними є і посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі на непослідовність показань свідка ОСОБА_11 , якає приятелькою потерпілої, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам щодо нанесення обвинуваченим ударів рукою в живіт та по обличчю потерпілої, а є лише припущенням, якому обвинувачений надав особисту оцінку, тому таке твердження обвинуваченого ОСОБА_6 не заслуговує на увагу.

Та обставина, що слідчі органи і суд по-іншому оцінюють докази в порівнянні з оцінкою їх самим обвинуваченим, за переконанням колегії суддів не свідчить про неправильну оцінку доказів слідчими чи судом або про їх упередженість. Тому доводи в скарзі ОСОБА_6 про необ`єктивність суду під час розгляду в судовому засіданні є надуманими і неспроможними.

Таким чином, наведеними доказами в їх сукупності спростовуються доводи, викладені обвинуваченим ОСОБА_6 в апеляційній скарзі про недоведеність його винності у спричиненні потерпілій тілесних ушкоджень та його безпідставне засудження. Висновок суду про визнання його винним в умисному заподіянні легких тілесних ушкоджень. що спричинили короткочасний розлад здоров`я ОСОБА_8 , є обґрунтованим. Давши належну оцінку дослідженим у судовому засіданні доказам в їх сукупності і взаємозв`язку, суд правильно кваліфікував злочинні дії ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 125 КК України.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 в зазначеному кримінальному правопорушенні відповідає доказам, які були предметом дослідження в судовому засіданні та які суд поклав в основу обвинувального вироку. Проявів упередження щодо ОСОБА_6 як з боку слідчих органів, так і суду вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено.

За таких обставин не має підстав вважати, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, які викликають необхідність зміну вироку, на чому наполягає в своїй апеляції обвинувачений.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено суттєвих порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності й допустимості доказів.

Міру покарання за ч. 2 ст. 125 КК України обвинуваченому ОСОБА_6 призначено у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

Враховуюче наведене, підстав для скасування чи зміни вироку колегія суддів не вбачає.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанцій може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
Судді

______________ ___________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4