У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.05.2015 Справа №607/7115/15-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тернополі кримінальне провадження №0000357 від 21 червня 2014 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. В. Березовиця, Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, одруженого, з середньою освітою, не працюючого, жителя АДРЕСА_1 , на утриманні малолітня дитина ОСОБА_4 , 2009 р.н., раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 30 червня 2014 року близько 22 год. 40 хв., сів у автомобіль марки «Kia Sportage», який був припарковано на прилягаючий до вул. Н. Відродження в смт. В. Березовиця Тернопільського району другорядній вуличній дорозі заїзд до господарств місцевих жителів, після чого привів його у готовність з метою початку руху заднім ходом.

В цей час до лівої сторони автомобіля «Kia Sportage» д.н.з НОМЕР_1 підійшов пішохід ОСОБА_6 , який зупинився біля лівої водійської дверки та постукав у скло вікна зі сторони водія. Однак ОСОБА_3 , не бажаючи спілкуватись із ОСОБА_6 , а маючи намір виконати рух заднім ходом, в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху України, перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, а вивернувши кермо в праву сторону розпочав рух транспортного засобу заднім ходом і по криволінійній траєкторії вчинив наїзд лівою боковою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , маючи при цьому технічну можливість шляхом вжиття вказаних заходів уникнути наїзду.

Під час наїзду пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді садна підборіддя, правих ліктьового, кульшового суглобів, верхньої третини правої гомілки, нижніх відділів живота, закритих крайових переломів латеральної, медіальної клиновидних кісток передплюсни та основи 3-ї плюснової кістки лівої стопи, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які за ознакою тривалого (понад 21 добу) розладу здоров`я належить до середнього ступеня тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1.10.9 правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінетів Міністра України 10 жовтня 2001р. № 1306, перебуває в прямому причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний як обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України визнав повністю, щиро розкаявся та в судовому засіданні пояснив, що 30 червня 2014 року близько 22 год. 40 хв., сів у свій автомобіль марки «Kia Sportage», який був припарковано на прилягаючий до вул. Н. Відродження в смт. В. Березовиця Тернопільського району другорядній вуличній дорозі заїзд до господарств місцевих жителів, після чого привів його у готовність з метою початку руху заднім ходом. В цей час до лівої сторони автомобіля підійшов пішохід ОСОБА_6 , який зупинився біля лівої водійської дверки та постукав у скло вікна зі сторони водія. Однак не бажаючи спілкуватись із ОСОБА_6 , а маючи намір виконати рух заднім ходом, при цьому перед початком руху не переконавшись, що це буде безпечним і не створить перешкод, або небезпеки іншим учасникам руху, для забезпечення безпеки руху, не звернувся за допомогою до інших осіб, а вивернувши кермо в праву сторону розпочав рух транспортного засобу заднім ходом і по криволінійній траєкторії вчинив наїзд лівою боковою частиною автомобіля на пішохода ОСОБА_6 , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_3 , визнавши свою винність у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, за обставин, викладених у обвинувальному акті, повністю погодився зі всіма зібраними в процесі досудового розслідування доказами, що її підтверджують, відмовився від їх дослідження під час судового розгляду.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду щодо визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню та порядку їх дослідження, згідно ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, з`ясувавши при цьому, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до переконання про доведеність винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікує його дії за ч.1 ст.286 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 заявив клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності у зв`язку із їх примиренням .

Заслухавши думку прокурора, який не заперечив проти задоволення вказаного клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим, враховуючи при цьому думку потерпілого ОСОБА_6 , який жодних претензій до обвинуваченого не має та просив закрити відносно ОСОБА_3 кримінальне провадження в зв`язку з їхнім примиренням, обвинуваченого який не заперечив проти закриття кримінального провадження за примиренням обвинуваченого з потерпілим та його звільнення з цих підстав від кримінальної відповідальності, проаналізувавши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадженням необхідно закрити, виходячи з наступних підстав.

Як слідує з п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Так, відповідно до ч.4 ст.286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У процесі судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, дочку ОСОБА_4 , 2009 року народження, завдана кримінальним правопорушенням шкода повністю відшкодована.

Відповідно до ст.ст. 12, 25 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , що передбачене ч.1 ст.286 КК України класифікується, як необережний злочин невеликої тяжкості.

Таким чином, суд проаналізувавши дані обставини вважає, що ОСОБА_3 слід звільнити від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України з закриттям кримінального провадженням щодо нього у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Провадження з розгляду цивільного позову прокуратури Тернопільського району до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього в користь фінансового управління Тернопільської міської ради 1719,72 грн. затрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 , слід закрити внаслідок повного добровільного відшкодування вищенаведеної суми обвинуваченим.

Під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід не обирався.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 46 КК України, п.1 ч.2 ст.284, 285, ч.1 ст. 286, 288, 376, п.3 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження 0000357, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2014 за даним фактом закрити у зв`язку із примиренням обвинуваченого з потерпілим ОСОБА_6 .

Провадження з розгляду цивільного позову прокуратури Тернопільського району до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення з останнього в користь фінансового управління Тернопільської міської ради 1719,72 грн. затрачених на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_6 закрити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1