Справа № 1-97-08
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10
липня 2008 року. Нетішинський
міський суд Хмельницької області в складі головуючого судді Ходоровського Б.В.
при секретарі Нещадименко В.Л., з участю
прокурора Косіка О.В., захисника ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нетішин кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та жителя АДРЕСА_1, навчається на ІІ курсі Нетішинського професійного
ліцею за спеціальністю автослюсар, українця, громадянина України, освіта
неповна середня, є круглою сиротою, перебуває на повному державному утриманні,
на обліку у кримінальній міліції у справах неповнолітніх не перебуває, раніше
не судимого,

- за ст.
ст. 187 ч. 1; 187 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

6 квітня
2008 року близько 12 години 30 хвилин ОСОБА_1, перебуваючи неподалік ДНЗ № 9 по
вул. Лісовій м. Нетішин, з метою відкритого викрадення чужого майна провів
обшук малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та заволодів належним потерпілому ОСОБА_3 мобільним телефоном марки
«Моторола» вартістю 1300 грн.

8 квітня
2008 року близько 18 години в районі того ж ДНЗ № 9, маючи за мету заволодіти
чужим майном, вчинив напад на малолітнього ОСОБА_5 та застосовуючи насильство,
яке виразилось у здавлюванні руки, заволодів
мобільним телефоном марки «Соні Еріксон W 200і» вартістю 720 грн., на
намагання потерпілого повернути мобільний телефон, ОСОБА_1 дістав з кишені
розкладний ніж, яким став погрожувати ОСОБА_5, сприйнявши погрози реально,
останній припинив чинити опір та переслідувати ОСОБА_1

Підсудний в судовому засіданні свою вину визнав частково
і пояснив, що 6 квітня 2008 року відкрито заволодів мобільним телефоном
ОСОБА_3, перед тим провів зовнішній обшук кишень ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Щодо
другого епізоду пояснив, що також відкрито заволодів мобільним телефоном у
ОСОБА_5, проте погрози застосування насильства ножем відносно того не
здійснював, ножа витягував, проте леза
не відкривав, словесних погроз на адресу малолітнього не висловлював.
Матеріальна шкода для потерпілих відшкодована, у вчиненому розкаюється, обіцяє
подібного не скоювати.

Дослідивши
докази по справі суд вважає вину підсудного доведеною.

Так,
потерпілий ОСОБА_3 показав, що 6 квітня 2008 року підсудний відкрито заволодів
його мобільним телефоном. Погроз застосування насильства, небезпечного для життя
та здоровя не висловлював, ножем не погрожував.

Згідно протоколу допиту потерпілого ОСОБА_5, останній
зазначив, що підсудний 08 квітня 2008
року наказав надати мобільний телефон,
при цьому здавив за руку і на його вимогу надав телефон. В подальшому ОСОБА_1
дістав розкладний ніж сріблястого кольору, почав розповідати, що вчинив злочини
щодо життя та здоров»я людей, залякувати, погрожувати спричиненням тяжких тілесних ушкоджень, що сприйняв для себе як реальну погрозу і припинив намагання щодо повернення телефону
ОСОБА_1 (а.с.47-48).

Об»єктивно вина підсудного підтверджується протоколом
огляду та вилучення 09 квітня 2008 року
металевого ножа у ОСОБА_1 (а. с. 13); протоколом огляду та вилучення 09 квітня
2008 року сім-картки мобільного оператора «Білайн» у ОСОБА_1 (а. с. 14);
протоколом добровільної видачі 09 квітня 2008 року ОСОБА_6 мобільного телефону
«Соні Еріксон W 200і»
(а. с. 28); протоколом вилучення в ОСОБА_7 12 квітня 2008 року мобільного
телефону «Моторола» (а. с.29).

Відповідно до висновку стаціонарної судово-психіатричної
експертизи № 106 від 20 травня 2008 року
ОСОБА_1 душевним захворюванням на період інкримінованого йому злочину не
страждав, а виявляв та виявляє соціалізований розлад поведінки. З урахуванням
його вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних
особливостей, рівня розумового розвитку та умов мікро соціального становища
спроможний усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо
керувати ними і передбачати їх наслідки на момент вчинення злочину і на даний
час. Як не страждаючий душевним захворюванням, застосування примусових мір
медичного характеру не потребує. Відносно скоєного і на теперішній час
ОСОБА_1 можна визнати осудним (а. с.
98-99).

Органами досудового слідства дії підсудного по першому
епізоді кваліфіковані за ст. 187 ч. 1 КК
України, як напад з метою заволодіння чужим майном поєднаного з погрозою застосування
насильства небезпечного
для життя та здоров»я потерпілого.

Суд вважає
за необхідне дії його кваліфікувати по означеному епізоду як відкрите викрадення чужого майна,
оскільки, як встановлено з показів ОСОБА_3, факт погрози застосування
насильства небезпечного
для життя та здоров»я був відсутній. Підсудний кваліфікацію за ст. 187 ч. 1 КК
України по означеному епізоду заперечив як в суді так і на стадії досудового
слідства, інші
докази, які б свідчили про зворотнє відсутні.

Органами
досудового слідства дії підсудного по епізоду 08 квітня 2008 року кваліфіковані за ст.
187 ч. 2 КК України як розбій, вчинений
особою яка раніше вчинила розбій.

Оскільки
судом вина підсудного у вчиненні розбою 06 квітня 2008 року не знайшла свого підтвердження в
судовому засіданні, суд вважає за необхідне його дії перекваліфікувати з ст.
187 ч. 2 КК України на ч. 1 ст. 187 КК України.

При призначенні міри покарання
підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та
обставини, що пом»якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання підсудного суд визнає вчинення ним злочину щодо малолітнього.

Такими, що пом»якшують покарання
суд визнає визнання ним своєї вини і готовність нести передбачену
законом відповідальність, явки з повинною, позитивну
характеристику з місця проживання, побажання потерпілого ОСОБА_3 та його
законного представника ОСОБА_8 про пом»якшення міри покарання, повне
відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, вчинення злочину в неповнолітньому
віці, те що є раніше не судимий.

Статтею
187 ч. 1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк
від трьох до семи років.

З
урахуванням обставин, що пом»якшують покарання підсудного та істотно знижують
ступінь вчиненого злочину суд вважає за можливе призначити покарання за ст. 187
ч. 1 КК України нижче від найнижчої межі встановленої означеним законом.

На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. ст. 186 ч. 1; 187 ч. 1 України і призначити покарання:

- за ст. 186 ч. 1 КК України у вигляді арешту строком на шість місяців;

- за ст. 187 ч. 1 КК України із застосуванням ст. 69 КК
України у вигляді одного року
позбавлення волі.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України
шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити
покарання у вигляді одного року позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_1 в строк відбуття
покарання строк перебування під вартою починаючи з 10 квітня 2008 року.

Речові докази по справі, що знаходяться в
камері збереження речових доказів Нетішинського
МВ УМВС України, а саме: перочинний ніж та сім-карту мобільного
оператора “Білайн” знищити, решту вважати повернутими за належністю.

Цивільний позов прокурора задовольнити та стягнути з
законного представника підсудного ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ при УМВСУ в
Хмельницькій області р/р 0040 МФО 815013, банк Управління Державного
казначейства у Хмельницькій області код № 25575309, призначення платежу: “за
дослідження” 202,82 гривні.

Міру запобіжного заходу підсудному у вигляді утримання
під вартою залишити попередньою до вступу вироку в законну силу.

Апеляція на вирок суду може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області
через Нетішинський міський суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту проголошення
вироку, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя Ходоровський
Б.В.