АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
Суддів ________ ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При секретарі ________ ОСОБА_4

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

потерпіла ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000334 щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця громадянина України, з вищою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Кіцманського районного суду Чернівецької області від «03» березня 2015 року ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та йому призначено покарання у вигляді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного йому основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю (два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Цивільний позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 15 000 гривень моральної шкоди.
Вирішена доля речових доказів та судових витрат по справі.
Згідно вироку суду обвинувачений ОСОБА_7 визнаний винним в тому, що він 07.05.2014 р., приблизно о 16 годині, перебуваючи в стані
Провадження №11-кп/794/182/15р. Головуючий в І інстанції: ОСОБА_8
Категорія ч.2 ст. 286 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

наркотичного сп`яніння, керуючи мікроавтобусом марки «VOLKSWAGEN-Роlo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Незалежності в м. Кіцмань, зі сторони м. Чернівці в напрямку м. Заставна, при цьому наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований навпроти будинку №61, і позначений інформаційно-вказівним знаком 5.35.1 «Пішохідний перехід» та горизонтальною розміткою 1.14.1 «зебра». Під`їжджаючи до вказаного пішохідного переходу, ОСОБА_7 , проявивши неуважність до дорожньої обстановки, своєчасно не виявив небезпеку пішохода ОСОБА_6 , яка переходила проїжджу частину дороги по даному пішохідному переходу, з права на ліво, відносно напрямку руху даного автомобіля, в результаті чого скоїв наїзд на останню.
Внаслідок даної ДТП, ОСОБА_6 отримала тяжкі тілесні ушкодження.
Вказану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_7 , скоїв в результаті порушення та невиконання вимог п.п. 1.5, 2.3,(б), 2.9(а), 18.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету міністрів України за № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, які вимагають від водія:
-п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;
· п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
· п. 2.9. Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин:
-п.18.1 Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.
На вказаний вирок суду прокурор відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та кваліфікацію його дій, просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційної скарги, прокурора, який підтримав свою апеляцію, потерпілу ОСОБА_6 , яка підтримала апеляцію прокурора, обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечував проти її задоволення, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного у вироку районного суду злочину відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами, а діям ОСОБА_7 дана вірна юридична оцінка.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому діяння при обставинах, що наведені у вироку, не оспорюється в поданій апеляції. А тому колегія суддів, керуючись ст. 349 КПК України, не наводить доводів на підтвердження тих фактичних даних, які не оспорюються апелянтом та іншими учасниками процесу.

Що стосується призначеного покарання обвинуваченому, колегія суддів, вважає, що воно не відповідає вимогам ст. 65 КК України і є занадто м`яким.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що обвинувачений свою вину визнав частково, з потерпілою не примирився, не вживає заходів до відшкодування останній матеріальних та моральних збитків.

Потерпіла в суді апеляційної інстанції пояснила, що обвинувачений відшкодував їй 20 000 грн. заподіяних збитків тільки під загрозою призначення реального покарання. Пробачення у неї не просив, реального розкаяння у вчиненому вона у діях та поведінці обвинуваченого не бачить. Діями обвинуваченого ОСОБА_7 їй заподіяно моральні збитки, які вона оцінює у 150 000 грн., просить стягнути цю суму, оскільки вона стала інвалідом 3 групи, продовжує лікування, постійно відчуває болі, змушена вживати кожен день обезболюючі, через ДТП з вини ОСОБА_7 , втратила можливість продовжувати навчання, оскільки мріяла здобути кваліфікацію юриста. Доводи потерпілої, щодо стану її здоров`я підтверджується поданими в суді апеляційної інстанції документами, а саме витягом з історії хвороби № 2648 (т.3,а.с.85) та довідкою серія 12 ААА № 402150 (т.3, а.с.86).

З врахуванням вищевикладеного апеляційний суд, вважає, що призначення районним судом покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є занадто м`яким внаслідок своєї несправедливості, а тому колегія погоджується з доводами прокурора, вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без ізоляції від суспільства і йому слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки ОСОБА_7 вперше притягувався до кримінальної відповідальності та частково відшкодував завдану шкоду.

Підстав для застосування ст. ст. 69,75,76 КК України, щодо ОСОБА_7 колегія не вбачає.

Позов потерпілої, щодо відшкодування моральної шкоди підлягає до повного задоволення з зазначених вище підстав.

Також, колегія суддів погоджується з доводами прокурора, щодо помилкового стягнення районним судом 3335,39 грн. на користь ОКУ «Лікарня швидкої медичної допомоги», а не ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня».

Також, районний суд помилково не вирішив, яка міра запобіжного заходу обирається ОСОБА_7 після винесення вироку.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 420 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -
ЗАСУДИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Кіцманського районного суду Чернівецької області від «03» березня 2015 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання та цивільного позову про відшкодування моральної шкоди - скасувати, постановити свій вирок.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України иа призначити йому покарання за цією статтею у вигляді 3-х років позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 2 роки.
Міру запобіжного заходу залишити ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту.
Сторк відбуття покарання рахувати ОСОБА_7 з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 150 000 грн. моральної шкоди.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОКУ «Чернівецька обласна клінічна лікарня» 3335,39 грн.
В іншій частині вироку суду залишити без змін.
Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2

Згідно з оригіналом: суддя