провадження № 1-кп/200/421/2015 справа № 200/9304/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року червня 15 дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника потерпілого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 064 0001269, справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народженого у м. Дніпропетровськ, українця за національністю, з повною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, який проживає у м. Дніпропетровську за зареєстрованою адресою у АДРЕСА_1 , раніше судимого 08.05.2015 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 185 КК України з призначенням у виді покарання 100 (ста) годин громадських робіт,
у вчиненні замаху на злочин за ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
23.03.2015 близько 17 години в м. Дніпропетровську в приміщенні супермаркету «Варус-6» в Торгівельно-розважальному центрі «Терра» на вулиці Героїв Сталінграду, 118Д, з метою обернення на свою користь продуктів харчування та алкогольних напоїв ОСОБА_5 з користі, намагаючись не привертати до себе уваги, умисно під виглядом покупця взяв з різних прилавків 2,712 кг курячих стегон та 2,544 кг курячих грудок, які крадькома сховав до дитячої коляски, що була при ньому, та одну пляшку горілки торгівельної марки «Медофф» ємністю 0,7 л, яку крадькома сховав до внутрішньої кишені одягненої на ньому куртки, тим самим таємно заволодів майном, що належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега», загальною вартістю на суму 302 гривень 61 копійка. Проте, ОСОБА_5 не зміг довести злочин до кінця, оскільки під час спроби залишити місце вчинення злочину, не маючи реальної можливості розпорядитися чужим майном, був викритий на виході з супермаркету і пійманий співробітниками охорони «на гарячому».

В судовому засіданні підсудний повідомив про укладення угоди про примирення з потерпілим від злочину за ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст. 185 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 471 КПК України, підсудний і потерпілий визнали істинність встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодилися на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді 160 годин громадських робіт з розрахунку часткового складання признаного покарання за попереднім вироком з покаранням за цей злочин згідно з ч. 4 ст. 70 КК України. Суд не вбачає в угоді взятих на себе підсудним зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.

Представник потерпілого, діючи в інтересах останнього відповідно до ст. 58 КПК України на підставі довіреності від 01.01.2015, чинної до 31.12.2015 без застережень щодо обмежень в представництві, та підсудний скріпили своїми підписами угоду 15 червня 2015 року в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Підсудний письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора і потерпілого доведення під час судового розгляду кожної обставини злочину, поставленої йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Взамін, потерпілий свідомо поступилася правом на зміну в подальшому розміру відшкодування шкоди і правом вимагати притягнення підсудного до відповідальності за злочин інакше як відповідно до формулювання цього обвинувачення. Тобто, як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд, ґрунтуючись на взаємних поступках, вільно розпорядилися лише своїми матеріальними і процесуальними правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Підсудний і представник потерпілого в судовому засіданні пояснили суду, що угоду вони уклали добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило свободу від самовикриття, підсудний не заявив, стверджуючи про відсутність у нього скарг на органи досудового розслідування та прокурора. Представник потерпілого, в свою чергу, наполягав на досягненні домовленостей про справедливу сатисфакцію та дійсності примирення. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди і в досягненні примирення за відсутності, поза всяким розумним сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, фактичні дані огляду речей у присутності понятих під протокол (т. 1 а.с. 10-12), які на місці події 23.03.2015 добровільно видані ОСОБА_5 і визнані речовими доказами, прямо викривають підсудного у заволодінні чужим майном з наступним пійманням його «на гарячому». Відомості про проведену інвентаризацію (т. 1 а.с. 8) в сукупності з даними довідки про вартість викраденого (т. 1 а.с. 34) та висновку експерта-товарознавця № 1801-15 від 20.04.2015 (т. 1 а.с. 22-26) вказують на недостачу належних ТОВ «Омега» на праві власності вилучених товарів, а також на їх вартість, доводячи предмет незакінченого злочину і саму подію таємного заволодіння ним. З відомостей огляду відеозапису камер спостереження під протокол від 01.05.2015 (т. 1 а.с. 46) вбачається використаний підсудним спосіб заволодіння майном власника супермаркету.

Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_5 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Наслідуючи роз`ясненням Пленуму Верховного Суду України в абз. 2 п. 4 постанови № 10 від 06.11.2009 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», умисні дії ОСОБА_5 , що виразилися у протиправному заволодінні чужим майном, безпосередньо спрямованому на його таємне викрадення, яке не доведено до кінця, оскільки, вилучивши майно, він був одразу викритий на місці, не маючи реальної можливості ним розпорядитися з незалежних від його волі причин, сторонами угоди правильно кваліфіковані згідно з ч. 2 ст. 15 КК України закінченим замахом на крадіжку середньої тяжкості за ч. 1 ст. 185 КК України, з приводу відповідальності за який допускається укладення угоди згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України.

Внаслідок визнання підсудним розміру шкоди у вартісному вираженні майна, що склало предмет злочину, взамін поступок потерпілого, якому повернуте таке майно в порядку кримінально-процесуальної реституції без пошкоджень його цілісності, в угоді немає жодних домовленостей про порядок і строк відшкодування завданої шкоди та про строк вчинення будь-яких інших дій, які підсудний зобов`язався б вчинити на користь потерпілого.

Вивченням особи підсудного з`ясовано, що ОСОБА_5 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно.

Таким чином, в укладеній угоді покарання узгоджене з врахуванням характеру і тяжкості обвинувачення та інших обставин на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 68 цього Кодексу, як за вчинений злочин окремо, так і під час визначення остаточного покарання за правилами ч. 4 ст. 70 цього Кодексу, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства в охороні прав і свобод людини та громадянина, у невідворотності справедливого покарання в міру своєї вини.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які тому перешкоджали б відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про примирення, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання за злочин, що узгоджене сторонами угоди. Оскільки даний злочин мав місце до моменту вчинення іншого злочину, за який підсудний вже засуджений за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2015, на виконання ч. 4 ст. 70 КК України суд вважає достатнім визначити остаточну міру покарання, частково склавши призначене покарання з покаранням, призначеним за попереднім вироком.

Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на підсудного.

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,

ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену ОСОБА_5 15 червня 2015 року угоду про примирення з Товариством з обмеженою відповідальністю «Омега» за ч. 2 ст. 15-ч. 1 ст.185 КК України під страхом скасування цього вироку протягом п`яти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_5 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені замаху за ч. 2 ст. 15 КК України на передбачену в ч. 1 ст. 185 КК України крадіжку, призначивши у виді узгодженого покарання 80 (вісімдесят) годин громадських робіт, яке згідно з ч. 4 ст. 70 КК України частково скласти з покаранням, призначеним за вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від восьмого травня 2015 року, остаточно визначивши ОСОБА_5 за сукупністю злочинів до відбування 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Речові докази:

2,712 кг курячих стегон, 2,544 кг курячих грудок, одну пляшку горілки торгівельної марки «Медофф» ємністю 0,7 л, передані на відповідальне зберігання під розписку ОСОБА_4 , вважати повернутими у законне володіння Товариству з обмеженою відповідальністю «Омега» за належністю;

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 61 гривню 50 копійок з призначенням платежу: «оплата витрат на залучення експерта згідно акту № 1801-15 від 20.04.2015», поклавши на підсудного процесуальні витрати.

Вирок набирає законної сили із плином 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня, протягом яких підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги потерпілим і обвинуваченим з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання, а так само прокурором виключно з підстав затвердження угоди, яка не підлягає укладенню в рамках цього кримінального провадження. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору негайно.
Головуючий