АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу та доповнення до неї захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою задоволено клопотання заступника начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 травня 2015 року з визначенням застави в розмірі 1 182 000 (один мільйон сто вісімдесят дві тисячі) гривень щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5, ст. 191, ч.2 ст. 189 КК України.
Як вбачається з ухвали, слідчий суддя розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , врахував тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, те, що підозрюваний вчинив злочини як службова особа з використанням свого службового становища, та прийшов до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, в тому числі, шляхом впливу на свідків, потерпілих, знищити, сховати та спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого є необґрунтованою та не містить мотивації, висновки, які містяться в судовому рішенні, є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.

Зокрема захисник посилається на те, що мотивувальна частина оскаржуваної ухвали є відтворенням шаблонних законодавчих підстав для застосування до особи певного виду запобіжного заходу та не містить аналізу ризиків, які існують з урахуванням особливостей кримінального провадження та особи підозрюваного. Як того вимагають положення, як внутрішнього, так і міжнародного законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Так, захисник в апеляційній скарзі стверджує, що ухвала слідчого судді не містить даних, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 .

На думку захисника, клопотання слідчого та ухвала слідчого судді не містять даних про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.5 ст. 191 ч.2 ст. 189 КК України, зокрема відсутні обґрунтування, що ОСОБА_7 вчиняв будь-які дії з метою незаконного обернення на свою користь або на користь третіх осіб чужого майна; що він використовував надані йому службові повноваження всупереч інтересам служби, тобто вчинив дії, що суперечать цілям і завданням для виконання яких він наділений відповідними повноваженнями; відсутні докази, якими підтверджується загальний розмір грошових коштів, визначених органами досудового розслідування, як предмет злочинного посягання та вчинення ОСОБА_7 будь-яких дій з метою вимагання передачі чужого майна чи права на майно; використання ОСОБА_7 наданих йому службових повноважень, всупереч інтересам служби.

Захисник, в апеляційній скарзі посилається на те, що з огляду на зміст письмового повідомлення про підозру ОСОБА_7 , він підозрюється у вчиненні протиправних дій за попередньою змовою групою осіб, яких визначено співвиконавцями. Разом з тим, як стверджує адвокат, стороною обвинувачення вказується, що безпосередньо ОСОБА_7 жодних рішень не приймалось, договори не укладались. Також захисник звертає увагу на відсутність даних, які б підтверджували наявність домовленостей між ОСОБА_7 та іншими службовими особами Державної служби України з надзвичайних ситуації (далі ДСУНС) щодо спільного вчинення будь-яких дій; обізнаність ОСОБА_7 із намірами будь-яких інших осіб з числа ДСУНС та суб`єктів господарювання про вчинення дій щодо незаконного обернення на свою користь або на користь інших осіб майна шляхом використання своїх службових повноважень всупереч інтересам держави; наявність у ОСОБА_7 з іншими службовими особами Державної служби України з надзвичайних ситуацій та суб`єктами господарювання домовленостей; як реалізовував ОСОБА_7 умисел та виконував об`єктивну сторону кримінальних правопорушень. Захисник також твердить, що будь-яких обґрунтованих обставин та фактів вимагання ОСОБА_7 , як Головою ДСУНС немає.

Також у клопотанні слідчого не зазначено яким чином, за рахунок яких важелів впливу та якими діями міг вплинути ОСОБА_7 на визначення переможців торгів, укладення договорів, прийняття рішення про перерахування грошових коштів на рахунки суб`єктів господарювання. На думку захисника, жодне з питань, яке фактично є предметом підозри ОСОБА_7 не входить до компетенції Голови ДСУНС.

Адвокат стверджує, що жоден із доданих до клопотання документів не містить будь-яких відомостей щодо конкретних дій або рішень ОСОБА_7 , допущену ним бездіяльність. Захисник стверджує, що органи досудового слідства не маючи належних та допустимих доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення протиправних дій, вину ОСОБА_7 визначили шляхом штучного та безпідставного посилання на ніби-то наявність попередньої змови між ОСОБА_7 і іншими особами, яким підконтрольні ТОВ «ЮКОЙЛ» та ТОВ «ТПП АЛЬЯНС».

На думку захисника, підозра ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України є надуманою, оскільки на момент складання письмового повідомлення про підозру у органів досудового розслідування відсутні достатні, належні та допустимі докази про причетність ОСОБА_7 до діяльності будь-яких груп, вчинення спільно з іншими особами та групами дій, спрямованих на незаконне обернення на свою користь або на користь третіх осіб чужого майна.

Далі захисник в апеляційній скарзі аналізує документи надані слідчим до клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зокрема звернення Народних депутатів і договори та стверджує, що описані у зверненні протиправні дії могли знати тільки особи, які вчиняли такі дії.

Адвокат також повідомляє, що пояснення Народних депутатів до клопотання не долучено.

На думку захисника, зміст самих договорів та документів спростовує версію про те, що ніби-то підозрюваний на підставі договорів може бути причетним до заволодіння державними коштами. Аргументи обвинувачення щодо сплати та отримання коштів є припущенням і жодного документу який свідчить про фактичне перерахування будь-яких коштів між органами ДСУНС та зазначеними юридичними особами відсутні.

Що стосується договорів, які були вилучені у кімнаті відпочинку, то на думку захисту, вони мають дефекти оформлення, а саме в преамбулі зазначена одна компанія, а підписаний договір представником другої компанії.

Адвокат звертає увагу на необґрунтованість визначення розміру шкоди. На думку адвоката, визначення суми шкоди за інформацією з оголошень про проведення торгів не може вважатися доказом обґрунтованої підозри щодо факту заволодіння грошовими коштами.

Картки а також документи компанії «Apply Generation A.G.», не можуть розглядатися як допустимі та належні докази причетності ОСОБА_7 до протиправних дій, зазначених у підозрі.
В доповненнях до апеляційної скарги захисник звертає увагу на недопустимість доказів, на які посилається слідчий. Так, захисник стверджує, що сертифікати про право власності на акції, та пластикові банківські платіжні картки, оформлені в тому числі і на ОСОБА_7 , які були вилучені під час обшуку в приміщенні за місцем роботи, згідно протоколу обшуку, під час слідчої дії, належним чином запаковані та опечатані. Обшук проводився з 12 год. 50 хв. до 17 год. 55 хв.

Протокол огляду зазначених документів проводився о 19 год. 15 хв. 25 березня 2015 року, упаковка є непошкодженою. 25 березня 2015 року о 12 год. 39 хв. за 11 годин до початку обшуку документи демонстрували у прямому ефірі.

Захисник говорить про сумнівне походження доказів, про уявну причетність ОСОБА_7 до діяльності іноземної компанії «Apply Generation A.G.» та отримання доказів огранами МВС всупереч порядку, визначеному КПК України, а таму на думку захисника, такі докази повинні бути визнані недопустимими.

Також захисник звертає увагу на приховування доказів. Так, не було надано докази, які були у розпорядженні сторони обвинувачення, які стосуються господарської операції ТОВ «ЮКОЙЛ».

Таким чином, захисник робить висновок про те, що ухвала слідчого судді постановлена без належного дослідження обставин кримінального провадження, з огляду на не доведення органами досудового розслідування наявності обгрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.5, ст. 191, ч.2 ст. 189 КК України, недоведеність реальних ризиків для належного проведення досудового розслідування, грубе порушення слідчим суддею принципу змагальності, не врахування даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , а тому, на думку захисника, ухвала є неправосудною і підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу з доповненнями захисника, просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доводи прокурора про законність ухвали слідчого судді та необхідність залишення її без змін, перевіривши матеріали справи за клопотанням слідчого, доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України та рішеннях Європейського суду з прав людини.

Згідно зазначених норм,наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про необхідність взяття під варту судовий орган повинен брати до уваги обставини, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; минуле, особисті та соціальні обставини життя особи.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно ч.2 ст. 177 КПК України однією з необхідних передумов для застосування запобіжного заходу щодо особи є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею злочину.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, слідчий суддя повинен перевірити чи є докази обґрунтованості підозри вагомими (ст. 178 КПК України). А у випадку, якщо відносно особи ставиться питання про застосування виняткового суворого запобіжного заходу, то слідчий суддя повинен приділити особливу увагу оцінці вагомості доказів вчинення нею злочину. Зазначені докази повинні являти собою досить переконливі факти, що на підставі їх розумної оцінки давало підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

При апеляційному перегляді ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 встановлено, що слідчий суддя врахував зазначені положення закону.

Як вбачається із ухвали слідчого судді, Головним слідчим управлінням МВС України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000159, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2015 року за ч.2 ст. 189, ч.5 ст. 191 КК України.

В межах зазначеного кримінального провадження 26 березня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України, тобто у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

27 березня 2015 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме, що він підозрюється у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 189, ч.5 ст. 191 КК України, тобто у вимаганні службовою особою з використанням свого службового становища чужого майна, за попередньою змовою групою осіб та заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

Зокрема, в матеріалах містяться дані, які підтверджують обґрунтованість підозри, а саме дані: протоколу допиту свідка ОСОБА_10 , який вказав, що, на його думку, організовувались масштабні схеми розкрадання бюджетних коштів службовими особами ДСУНС; дані які містяться в агентському договорі від 10 квітня 2014 року № 10-04/14 укладеному між ТОВ «ТПП «Альянс» та іноземною компанією «FevrierInc»; дані які містяться в агентському договорі від 15 червня 2014 року № 15-06/14, укладеному в м. Києві між ТОВ «Юкойл» та іноземною компанією «Fevrier Inc»; дані які містяться в агентському договорі від 05 березня 2014 року № 05-03/14, укладеному в м. Києві між іноземною компанією «Fevrier Inc» та іноземною компанією «Apply Generation A.G.»; дані банківської картки VISA банку Bank of Cyprus № НОМЕР_1 на ім`я SERGII BOCHKOVSKYI емітованої компанією Apply Generation A.G.;- документами на іноземній мові щодо створення громадянами України ОСОБА_11 та SERGII BOCHKOVSKYI компанії ОСОБА_12 ; протоколу огляду виявлених банківських карток, документів на іноземній мові; а також даними депутатського звернення народних депутатів України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 щодо наявності корупційних схем в ДСУНС; допитах потерпілих ОСОБА_15 та ОСОБА_16 про те, що тому числі і ОСОБА_7 вимагали у них кошти під погрозою звільнення з роботи; одночасному допиті між підозрюваними ОСОБА_7 ОСОБА_17 з одного боку та потерпілими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з іншого боку, на яких останні підтвердили свої показання.
На об`єктивне переконання колегії суддів апеляційного суду сукупність вищезазначених даних дає достатні підстави вважати ймовірною причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, що є підставою для застосування щодо підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження.

Суд встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце, підтверджуються достатніми на даному етапі розслідування доказами, і у висновках, які зробив орган досудового слідства, чогось очевидно необґрунтованого чи довільного, слідчий суддя не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Застосування щодо ОСОБА_7 , як до особи яка займала посаду Голови Державної служби України з надзвичайних ситуацій, такого запобіжного заходу як тримання під вартою, на думку колегії суддів є адекватним превентивним заходом, який відповідно до практики Європейського суду з прав людини демонструє суспільству, що держава таким діям у жодному випадку не потуратиме.

Крім того, слід зазначити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати під час розгляду кримінальної справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Що і було зроблено слідчим суддею.
З урахуванням викладеного є безпідставними посилання захисника на те, що ухвала слідчого судді не містить даних, які б підтверджували наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_7 . Що стосується визначення ролі ОСОБА_7 при вчиненні кожного із кримінальних правопорушень, формулювання об`єктивної сторони злочинів, у вчиненні яких він підозрюється, зазначення кваліфікуючих ознак злочинів, доведеність розміру шкоди, оцінки вилучених договорів, то зазначене є прерогативою органу досудового розслідування та суду, на розгляд якого надійде обвинувальний акт, та не є предметом дослідження у даному судовому засіданні і не впливає на висновки суду щодо обґрунтованості підозри.
Наступною обов`язковою ознакою, передбаченою ст. 177, 178 КПК України підставою для застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з її боку, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту ст. 184, 194, 196 КПК України, висновки слідчого у клопотанні, а слідчого судді в ухвалі щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань, міжнародних контактів підозрюваного, (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, залучення значних сил і засобів для скоєння злочину).

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Колегія суддів вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначених вимог закону дотримався.
Як зазначив слідчий суддя в ухвалі, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень як службова особа з використанням свого службового становища, та існують ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати встановленню істини кримінального правопорушення, в тому числі шляхом впливу на можливих свідків, потерпілих, знищити, сховати та спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на іншого підозрюваного у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів припускає, що ризики є очевидними, з огляду на особу ОСОБА_7 та його позицію з приводу повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення в ході досудового розслідування.
Що стосується ризику переховуватись, то як вбачається із даних про особу, ОСОБА_7 , паспорта на ім`я ОСОБА_7 підчас обшуку не було знайдено ні за місцем проживання ні за місцем роботи підозрюваного. Крім того, ОСОБА_7 за місцем своєї реєстрації тривалий час не проживає, що створює небезпеку переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування.
Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, то існує ризик того, що підозрюваний може спробувати маніпулювати поясненнями іншого підозрюваного, а також поясненнями свідків та потерпілих, зважає чи на те, що ОСОБА_7 тривалий час працював в органах Державної служби, тому ризик втручання у проведення досудового розслідування може виправдати його тримання під вартою.
На думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, обґрунтувавши при цьому причини, з яких не може бути застосовано жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
Застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суддя на законних підставах визначив йому заставу в розмірі 1 182 000 (один мільйон сто вісімдесят дві тисячі) гривень Такий розмір застави відповідає тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 та є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні. Підстав вважати його надто великим колегія суддів не вбачає. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Згідно ухвали, слідчий суддя урахував дані про особу підозрюваного, обставини кримінального провадження, тяжкість злочину, у вчиненні якого він підозрюється, позитивні характеристики ОСОБА_7 , що дало слідчому судді всі підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з альтернативою визначення застави, а тому суд правильно визначив ОСОБА_7 саме такий розмір застави.
Колегія судів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відповідає вимогам обґрунтованості та вмотивованості.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

З викладеного вбачається, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, всебічно, повно провів судовий розгляд клопотання, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Таким чином, ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу є законною та обґрунтованою, а тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 193, 194,199, 309, 376, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28 березня 2015 року, якоюзадоволено клопотання заступника начальника відділу ГСУ МВС України ОСОБА_8 , погоджене старшим прокурором відділу Генеральної прокуратури України ОСОБА_9 та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23 травня 2015 року з визначенням застави в розмірі 1 182 000 (один мільйон сто вісімдесят дві тисячі) гривень щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5, ст. 191, ч.2 ст. 189 КК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді:

Справа № 11-сс/796/882/2015 Категорія ст. 183 КПК України

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_18
Доповідач - ОСОБА_1