УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25
червня 2007 року м. Івано-Франківськ

Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного

суду
Івано-Франківської області в складі:

головуючої
судді Стефанів
Н.С.

суддів Ткачук
Н.В., Флісака Р.Й.

з участю
прокурора Біньковської Н.В.

захисника ОСОБА_1.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м.
Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією захисника ОСОБА_2. в
інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок Івано-Франківського міського суду від 12
березня 2007 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вказаним вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, уродженець с Павлівка
Тисменицького району, мешканець
АДРЕСА_1, не працює, з середньою освітою, неодружений,
раніше не судимий громадянин України,

засуджений
за ст.
121 ч.2 КК України на сім років
позбавлення волі;

Запобіжний
захід відносно засудженого ОСОБА_3. до вступу вироку в законну силу залишено
без змін - тримання під вартою.

Строк
відбування покарання постановлено рахувати з часу затримання -31.05.2006 року.

За
вироком суду ОСОБА_3. визнано винним в умисному заподіянні тяжкого тілесного
ушкодження, небезпечного для життя в
момент заподіяння, що спричинило смерть
потерпілого, за таких обставин.

Справа
11-263 за 2007 рік Головуючий
1 інстанції Кишакевич Л.Ю.

Категорія ст.
121 ч.2 КК України Доповідач
Стефанів Н.С.

2

30.05.2006
року біля 16 год. в приміщенні
квартири АДРЕСА_2, ОСОБА_3 розпивав
спиртні напої з потерпілим ОСОБА_4. , де
між ними на грунті особистих неприязних стосунків виник конфлікт, під час якого ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, умисно наніс декілька ударів
кулаком в обличчя потерпілого, який
знаходився на ліжку, від чого потерпілий
скотився з ліжка на підлогу, а ОСОБА_3
продовжував умисно наносити йому удари руками та ногами по голові та по
тулубу, спричинивши йому тяжкі тілесні
ушкодження у вигляді внутрішньочерепної травми з крововиливом під тверду
мозкову оболонку, від яких наступила
смерть потерпілого.

В
апеляції захисник засудженого вважає вирок суду незаконним, через те,
що під час досудового та судового слідства не було здобуто жодного
достовірного та безсумнівсного доказу вини ОСОБА_3., на його думку, вина засудженого не доведена, тому він засуджений безпідставно.

Просить
вирок суду скасувати, а справу повернути
на новий судовий розгляд.

Заслухавши
доповідь судді Стефанів Н.С. , пояснення
захисника ОСОБА_1., яка підтримала апеляцію захисника
ОСОБА_2., думку прокурора, яка заперечила апеляції та вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, обговоривши мотиви та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з
таких підстав.

Суд
першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок
про доведеність вини ОСОБА_3. у злочині,
за який його засуджено, є
правильним та ґрунтується на сукупності досліджених судом доказів, яким дано правильну юридичну оцінку.

Вина
засудженого підтверджена показаннями потерпілої ОСОБА_5, яка пояснила,
що 30.05.2006 року біля 16 год., коли вона зайшла в квартиру потерпілого, з якої лунали крики, побачила там п»яних ОСОБА_3. та ОСОБА_6, обличчя якого було в крові, потерпілий повідомив, що його побив ОСОБА_3. і просив вигнати його.
Наступного дня вона в цій же кімнаті виявила мертвим ОСОБА_4, коли ж туди зайшов ОСОБА_7 і побачив труп
потерпілого, то намагався втекти, але був затриманий родичами, які викликали працівників міліції.

Ці
показання відповідають іншим доказам,
які досліджені в судовому засіданні.

Так, зокрема,
з показань свідка ОСОБА_8, яка
підтвердила показання потерпілої,
вбачається, що 30 травня 2006
року, почувши гучні крики з квартири
АДРЕСА_3, де окремо проживали вона та її
колишній чоловік ОСОБА_4, в кімнаті якого тимчасово жив
засуджений, вона зайшла в кімнату і побачила лежачого на ліжку ОСОБА_4. із закривавленим

3

обличчям, якому
наносив удари руками ОСОБА_3 Ці
показання підтвердила свідок ОСОБА_9

Тому
посилання в апеляції на те, що жоден
свідок не підтвердив факту нанесення підсудним ударів, а ОСОБА_8 бачила тільки один нанесений
потерпілому удар, спростовується
показаннями потерпілої, самого
підсудного, який в судовому засіданні
підтвердив, що наніс потерпілому чотири
удари, а також наведеними показаннями
свідків.

Висновком
судово-медичної експертизи від 13.06.2006 року встановлено, що смерть ОСОБА_4.
Т. настала від закритої внутрішньочерепної травми з
крововиливом під тверду мозкову оболонку з розвитком забою головного
мозку, яка ускладнилась набряком та
стисненням головного мозку.

Оскільки
цей висновок не виключає можливості утворення у потерпілого смертельної травми
голови від дії тупих предметів, при
нанесенні ударів руками і ногами, то з
врахуванням сукупності зібраних доказів суд першої інстанції прийшов до правильного
висновку про те, що травма утворилась
внаслідок умисних ударів ОСОБА_3. по голові потерпілого ОСОБА_6

Показання
самого ОСОБА_3. під час його допитів на досудовому слідстві та в суді про
те, що між ним та потерпілим в його
квартирі дійсно відбувся конфлікт, під
час якого він умисно бив лежачого потерпілого кулаком в голову, а коли він впав з ліжка на підлогу -двічі
копнув в живіт, підтверджують
винуватість засудженого (а.с. 11,
31, 92, 164).

Також
винуватість засудженого доведена сукупністю інших письмових доказів.

Твердження
в апеляції про те, що після нанесення
ударів потерпілий не був в тяжкому стані,
рухався, не заслуговують на
увагу, оскільки даними висновку
судово-медичної експертизи встановлено,
що, враховуючи характер закритої
внутрішньочерепної травми, не
виключено, що після її отримання
ОСОБА_4. нетривалий час міг рухатись,
пересуватись, кричати та інше.

Безпідставними
вважає колегія суддів доводи захисника про те,
що згідно висновку експертів смерть потерпілого настала від травми, яка була спричинена за 6 годин до
смерті, а тілесні ушкодження засуджений
наносив потерпілому за 24 години до смерті,
що виключає вину засудженого,
оскільки у висновку судово-медичної експертизи №339-е зазначено, що тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала смерть потерпілого, могли утворитись в термін, який є більшим шести годин до моменту
настання смерті(а.с. 65).

Дії
засудженого за ст.
121 ч.2 КК України кваліфіковано правильно.

Призначаючи
покарання засудженому, суд в повній мірі
врахував суспільну небезпечність вчиненого,
особу винного та обставини, які
пом'якшують покарання.

4

Апеляційних підстав для скасування вироку
та направлення справи на новий судовий розгляд, про що йдеться в апеляції, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.
ст. 365, 366,
КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
захисника ОСОБА_2. в інтересах
засудженого ОСОБА_3. залишити без задоволення,
а вирок Івано-Франківського міського суду від 12 березня 2007 року відносно
нього, - без зміни.