Провадження №1-кп/331/514/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2014 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одружений, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . раніше засудженому:

20.05.1997 р. Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 229-6 КК України до 1 року позбавлення волі;

31.03.1998 р. Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 140 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

12.04.2000 р. Орджонікідзевським р/с м. Запоріжжя за ч.2 ст. 140 КК України;

20.12.2002 р. Хортицьким р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

08.07.2011 р. Саксаганським р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст. 309. ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

03.11.2008 р. Дзержинским р/с м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі;

23.11.2010 р. Комунарським р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до З років 6 місяців позбавлення волі;

23.10.2012 р. Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. З ст. 357, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 04.08.2014 р. умовно - достроково на 9 місяців 3 дні,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
24.08.2014 року, в період часу з 09.45 год. до 10.30 год. ОСОБА_5 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у салоні маршрутного таксі №14 під час руху на території Жовтневого району м. Запоріжжя від зупинки громадського транспорту «Трампарк» до зупинки громадського транспорту «Ринок Анголенко», скориставшись значною кількістю пасажирів у салоні, підійшов до ОСОБА_4 та дістав з її сумки гаманець із дерматину помаранчевого кольору, що не представляє матеріальної цінності у якому знаходились:

- гроші в сумі 200 гривень;

- 2 кредитні карти «Приват банк», що не представляють матеріальної цінності без грошей на рахунку;

- кредитна картка «Дельта банк», що не представляє матеріальної цінності без грошей на рахунку;

- кредитна карта «Дельта банк» з грошима на рахунку в сумі 22 598 гривень.

Після цього, залишившись непоміченим, ОСОБА_5 вийшов з маршрутного таксі на зупинці громадського транспорту «Ринок Анголенко».

Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на таємне заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 виявив у гаманці кредитну карту «Дельтабанку» та пін-код до неї, після чого попрямував до банкомату № 10007-0265 «Збербанку» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна, 149, де перевів у готівку грошові кошти в сумі 2779 гривень.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_4 матеріальних збитків на загальну суму 2979 гривень.

Відповідно до ст. 349 КПК України суд визнає недоцільним дослідження в судовому засіданні доказів, щодо фактичних обставин справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів судового провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Будучи допитаним, у ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину, щиросердно розкаявся у скоєному та пояснив суду, що 24.08.2014 року їхав у маршрутному таксі №14, скориставшись тим, що в автомобілі було багато пасажирів, непомітно для потерпілої витягнув з її сумки гаманець, витягнув приблизно в районі ринку «Анголенко», в гаманці знаходилася банківська картка з пін кодом, тому вирішив поїхати на зупинку транспорту «Маяковського» де в банкоматі зняв грошові кошти з рахунку потерпілої, про свій вчинок дуже шкодує.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжки), вчинена повторно.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про особу обвинуваченого, відношення самого обвинуваченого до вчиненого, пом`якшуючі покарання обставини.

Обвинувачений ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив злочин середньої тяжкості, офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, на обліку у психіатра і нарколога не перебуває, має на утриманні малолітню дитину.

Як пом`якшуючі відповідальність обставини суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

На підставі вищевикладеного, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_5 , відношення самого обвинуваченого до вчиненого, думку потерпілої ОСОБА_4 , яка просила суд, обвинуваченого суворо не карати, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і за цих обставин вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції статтей, за якими кваліфікуються його діяння, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Судом також встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 23.10.2012 року Жовтневим р/с м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 357, 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 04.08.2014 року звільнений умовно-достроково на 9 місяців 3 дні, на шлях виправлення не став і скоїв новий злочин, за вищевикладених обставинах. Таким чином, даний злочин ним був скоєний до повного вібуття покарання за попереднім вироком, у період умовно-дострокового звільнення, отже, у відповідності до ст. 71 ч. 1 КК України суд, призначаючи покарання за данні злочини, остаточно визначає покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши не відбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

Цивільний позов заявлений в ході досудового слідства потерпілою ОСОБА_4 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 матеріальної шкоди в сумі 2979 гривень, підлягає частковому задоволенню, оскільки обвинуваченим потерпілій частково відшкодовано завдану шкоду у сумі 1000 гривень.

Питання про речові докази вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судових витрати по справі немає.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2012 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід, застосований відносно засудженого ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з момента фактичного затримання.

Цивільний позов заявлений потерпілою ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в сумі 1979 гривень.

Речові докази:

- DVD диск з фотокартками з банкомату №10007-0265, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 149, долучений до матеріалів кримінального провадження залишити у матеріалах протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1