Справа№ 1-262/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2010 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Данко В.Й., при секретарі Павлюх Л.М., з участю прокурора Кочеткова О.О., адвоката ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород справу за обвинуваченням :

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та мешканки ІНФОРМАЦІЯ_2, українки, громадянки України, ІНФОРМАЦІЯ_3, тимчасово непрацюючої, розлученої, раніше не судимої,

у скоєнні злочинів, передбаченого ст.166 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Підсудня ОСОБА_2 являючись матірю трьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, усвідомлюючи, що на неї як на матір покладено обовязок виховувати своїх дітей, піклуватись про їх здоровя, фізичний, моральний та духовний розвиток, забезпечувати їм догляд, нормальний розвиток, виховання, безпеку життя, особисту свободу, створювати їм необхідні побутові умови, протягом 2009 р. в порушення вимог ст.ст. 150, 151, 155 Сімейного кодексу України, умисно, систематично, знаючи, що це становить небезпеку для її дітей, залишала своїх малолітніх дітей без належного нагляду на утриманні своїх двох психічно хворих братів, які проживали разом в одному будинку, за адресою: с. Холмець, вул. Шевченка, 5, Ужгородського р-ну, що призвело до отримання тілесних ушкоджень, внаслідок яких наступила смерть малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7

Так, 15.08.2009 р. в чергову частину Ужгородського РВ ГУМВС України в Закарпатській області поступило повідомлення від чергового лікаря реанімаційного відділення Ужгородської міської дитячої клінічної лікарні, про те, що 15.08.2009 р. біля 21.00 години автомобілем швидкої медичної допомоги с. Середнє, Ужгородського р-ну, до дитячої лікарні доставлено малолітню дитину, а саме 9-ти місячного ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_8, який через годину помер в реанімаційному відділенні Ужгородської дитячої лікарні. Відповідно до медичної документації та показів лікаря який констатував факт смерті малолітнього ОСОБА_5, останній був доставлений до лікарні у край важкому агональному стані, з явищами дихальної недостатності третього ступеня, мозкової коми другої степені. При огляді було виявлено синці на обличчі та деформації плеча однієї з кінцівок. Дитині проводилась реанімаційна терапія по лікуванню дихальної недостатності та набряку мозку. Незважаючи на вжиті заходи стан дитини не покращувався, близько 21 години була діагнозована клінічна смерть, після чого проводились реанімаційні заходи але незважаючи на це бажаного ефекту не наступило, і в 22.00 була констатована біологічна смерть даної дитини. За наслідками був поставлений клінічний діагноз: двобічна пневмонія, важка форма, набряк легень, набряк мозку, гіпертермія, гіпотрофія 3 (занижена вага дитини на 40% від норми), анемія другої степені (низький рівень гемоглобіну в крові).

Згідно акту судово-медичного дослідження №297 від 31.08.2009 р., смерть дитини настала внаслідок ЗЧМТ, яка проявилась у вигляді субарахноїдального крововиливу та епідуральної гематоми, які призвели до набряку, набухання та вклинення речовини головного мозку, що і стало безпосередньою причиною смерті. ОСОБА_6 тілесні ушкодження могли виникнути, як внаслідок дії тупих предметів по ударному механізмі дії, так і від ударяння об такі при падінні дитини на підлегле тверде покриття з незначної висоти після надання їй прискорення, дані тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі, та не виключено, що були нанесені психічно хворим братом матері померлого, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9

Таким чином, ОСОБА_2, достовірно знаючи, що її брат ОСОБА_8, інвалід з дитинства, хворіє на психічну хворобу, яка з весни 2009 р. загострилась та веде себе надзвичайно агресивно, неодноразово бив її дітей, кидав в неї камінням тощо, систематично на протязі 2009 р. залишала своїх малолітніх дітей під наглядом психічного хворого брата ОСОБА_8.

Вищенаведене свідчить про злісне невиконання ОСОБА_2 покладених на неї батьківських обовязків, що спричинило тяжкі наслідки для малолітнього ОСОБА_5, який помер від отриманих тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудня ОСОБА_2, свою вину у вчиненні злочину не визнала та показала, що мешкає в одному будинку разом з двома братами і двома малолітніми дітьми, з 2005 р. перебуває в декретній відпустці, до цього вона працювала складальницею джгутів на ТОВ «Ядзакі».

В 2003 р. між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10 був укладений шлюб, і вони проживали разом з її бабкою ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_11, мамою ОСОБА_12, та її двома синами, ОСОБА_8 та ОСОБА_13 за адресою: с. Холмець, вул. Шевченка, 5, Ужгородського р-ну.

В 2005 р. в неї народився син, ОСОБА_3, і вона пішла в декретну відпуску оскільки необхідно було доглядати за дитиною. 26.09.2006 р. померла її мама.

В 2007 р. в обвинуваченої народилася донька ОСОБА_14. Весною 2008 р. Ужгородським міськрайонним судом було засуджено до позбавлення волі її чоловіка ОСОБА_10, і вона залишилась сама виховувати своїх малолітніх дітей, крім того в неї на утриманні перебували її два брати інваліди з дитинства ОСОБА_8 (інвалід І-ї групи) та ОСОБА_13Й.(інвалід ІІ-ї групи), які є психічно хворими, хворіють на психічну хворобу - олігофренію.

11.11.2008 р. в неї народилась третя дитина син - ОСОБА_5.

На початку 2009 р. був звільнений з місць позбавлення волі її чоловік, який прожив разом з їх сімєю. Після цього, приблизно через місяць померла бабка обвинуваченої, і вони залишились проживати в пятьох.

З березня 2009 р. її брат ОСОБА_8, у звязку із смертю бабки та загостренням психічної хвороби на яку він хворів, почав поводити себе надзвичайно агресивно, зокрема в травні або червні він доглядаючи за її сином, ОСОБА_5, колисав його у візку, під час чого візок розпався, і як наслідок ОСОБА_5 отримав травму руки та ноги, крім того він неодноразово бив старшого сина ОСОБА_15, кидається в неї камінням тощо.

В червні 2009 р. на підставі рішення Ужгородського міськрайонного суду вона була розлучена з своїм чоловіком ОСОБА_10, мешканцем с. Холмці, вул. Шумна, 8, крім того зі нею були залишені проживати троє малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_12, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_13, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7. Після розлучення колишній чоловік інколи дає кошти на придбання необхідних речей для дітей, але участі у вихованні дітей він не приймає.

Що стосується смерті сина - ОСОБА_5, обвинувачена пояснила, що 15.08.2009 р. зранку вона покормила своїх дітей, поставила меншого сина спати, двоє старших дітей разом з її молодшим братом ОСОБА_13 пішли в гості до мами колишнього чоловіка, їх бабки. Обвинувачена в свою чергу готувала їсти, прибирала. В обід ОСОБА_5 прокинувся вона його знову нагодувала та поставила спати та попросила свого психічнохворого брата ОСОБА_8, щоб той колихав ОСОБА_5 та доглядав за ним, оскільки вона і раніше залишала його доглядати за своїми дітьми, а сама пішла прасувати одяг на вулицю. Через деякий час ОСОБА_9 повернулася та побачила, що її син ОСОБА_5 плаче, дала йому чаю, після чого він заснув, а вона пішла далі прасувати одяг, залишивши доглядати за ним знову свого брата. Періодично вона заходила подивитись як там її син, близько четвертої години вона побачила, що в ОСОБА_5 піднялась температура, поставила йому градусник, після здійснення замірів температури тіла, було встановлено, що в ОСОБА_5 температура 40, подзвонила в швидку допомогу, щоб дізнатися, які дії їй необхідно вчинити, медичні працівники повідомили, що дитині треба вколоти якийсь медичний препарат. Вона зателефонувала колишній фельдшерці, яка повідомила щоб приїхали медики з лікарні вколоти дитині медичний препарат, оскільки в них в селі нема відповідних спеціалістів. Вона вдруге передзвонила в швидку та викликала її на місце. Швидка приїхала десь через годину, та відвезла дитину в дитячу лікарню, в реанімаційне відділення. Через чотири години лікар повідомив її, що ОСОБА_5 помер, їй стало дуже погано, медики ввели заспокійливе і вона пішла додому.

Через деякий час вона попросила провести розтин дитини, для встановлення істинних причин смерті, через місяць їй повідомили, що ОСОБА_5 помер від закритої черепно-мозкової травми, і вона подумала, що дані ушкодження міг заподіяти її психічно хворий брат ОСОБА_8, який доглядав за ОСОБА_5 того дня, оскільки вона не бачила щоб ОСОБА_5 впав на землю або хтось інший наносив йому тілесні ушкодження.

Із зачитаних в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_17, вбачається, що він працює лікарем реанімаційного відділення в Ужгородській міській дитячій клінічній лікарні з 1984 р.

15.08.2009 р. близько 20.55 год. в реанімаційне відділення, лікарем районної швидкої медичної допомоги, повз приймального відділення була доставлена дитина, ОСОБА_5, у край важкому агональному стані, з явищами дихальної недостатності третього ступеня, мозкової коми другої степені. При огляді було виявлено синці на обличчі та деформації плеча однієї з кінцівок. Дитині проводилась реанімаційна терапія по лікуванню дихальної недостатності та набряку мозку. Незважаючи на вжиті заходи стан дитини не покращувався, близько 21 години була діагнозована клінічна смерть, після чого проводились реанімаційні мироприємства по оживленню дитини: закритий масаж серця внутрівенно-струйнно були введені необхідні лікарські засоби. Не дивлячись на проводиме лікування бажаного ефекту не наступило, в 22.00 була констатована біологічна смерть даної дитини. Клінічний діагноз, який ним спостерігався: двобічна пневмонія, важка форма, набряк легень, набряк мозку, гіпертермія, гіпотрофія 3 (занижена вага дитини на 40% від норми), анемія другої степені (низький рівень гемоглобіну в крові). В звязку із виявленими синцями на лиці, деформацією кінцівки було запідозрене травматичне пошкодження дитини, в результаті був здійснений виклик судмедексперта та працівників міліції, що відображено в історії хвороби.

Із зачитаних в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_18, вбачається, що вона проживає в с. Холмець, працює головним бухгалтером Холмецької сільської ради. ОСОБА_2 знає давно, оскільки вони проживають в одному селі та підтримують дружні відносини, а їх діти ходять в дитячий садок в с. Холмець. Своїх дітей до дитячого садку приводить та забирає їх звідти або сама ОСОБА_2 або її психічно хворий брат ОСОБА_8. Діти знаходяться в нормальному стані. Крім того своїх дітей ОСОБА_2 інколи залишала на двох психічно хворих братів, не більше ніж на 2-3 години.

Із зачитаних в судовому засіданні показів свідка ОСОБА_19 вбачається, що вона проживає в с. Холмець, працює вихователем дитячого садка в с. Холмець. ОСОБА_2 знає добре, оскільки вони проживають в одному селі а її син ОСОБА_3 ходить в групу в якій вона являється вихователькою. Свого сина до дитячого садку приводить та забирає їх звідти або сама ОСОБА_2 або її психічно хворий брат, по кличці «Йончі». Син ОСОБА_2 знаходиться в нормальному стані, від рівня інших дітей не відстає. Крім того своїх дітей ОСОБА_2 інколи залишала на двох психічно хворих братів, не більше ніж на 2-3 години.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_20, показала, що працює лікарем-психіатром Ужгородської РЛ №1, м. Чоп з 01.09.2008 р., в її обовязки входить консультативний прийом осіб, амбулаторне лікування психічно хворих осіб, тощо. Що стосується стану в якому знаходяться ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_14, мешканець с. Холмець, вул. Шевченка, 5, Ужгородського району, пояснила, що дана особа знаходиться на диспансерному обліку з 1985 р., з діагнозом олігофренія, в стадії імбицільність, визнаний інвалідом з дитинства другої групи безстроково з 1992 р. На момент огляду даної особи скарг самостійно не висказував. Психстатус. В свідомості орієнтація порушена, грубо орієнтується у власній особистості, не орієнтується у часі, місці перебування. Контакт малопродуктивний, відповіді на питання однослівні, не завжди по суті, словниковий запас обмежений. Пам'ять та інтелект недорозвинені, не памятає минувші події. Емоційно лобільний. Критика до свого стану різко ослаблена. Діагноз. Олігофренія в стадії імбецильності. Враховуючи психічний стан дана особа не підлягає допиту в якості свідка.

Що стосується стану в якому знаходяться ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_15, мешканець с. Холмець, вул. Шевченка, 5, Ужгородського району, пояснила, що дана особа знаходиться на диспансерному обліку з 24.05.1990 р., з діагнозом олігофренія, в стадії імбицільність, визнаний інвалідом з дитинства першої групи безстроково з 1991 р. На момент огляду даної особи скарг самостійно не висказував. Психстатус. В свідомості орієнтація порушена, неорієнтується у власній особистості, у часі, місці перебування. Контакт малопродуктивний, відповіді на питання однослівні, не по суті, словниковий запас обмежений. Пам'ять та інтелект недорозвинені, не памятає минувші події. Емоційно лобільний. Критика до свого стану відсутня. Діагноз. Олігофренія в стадії імбецильності.

Вина ОСОБА_2 у скоєні злочинів повністю підтверджується іншими зібраними по справі доказами :

- актом судово-медичного дослідження №297 від 31.08.2009 р., складеного судово-медичним експертом Ужгородського міжрайонного відділення судово-медичної експертизи.

/а.с. 8-12 /

-медичною карткою №2490 ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6

/а.с. 34-43 /

-довідками лікаря-психіатра Ужгородської РЛ №1 м. Чоп, ОСОБА_20, згідно яких поставлено заключення, що ОСОБА_8 має розумову відсталість - імбецильність, а ОСОБА_21 розумову відсталість помірної степені.

/а.с. 85-86 /

Актом обстеження житлово-побутових умов.

/а.с. 67/

З метою забезпечення виконання процесуальних рішень до обвинуваченої ОСОБА_2 вжитий запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд.

/а.с. 108-110 /

Згідно вимоги про судимість обвинуваченої ОСОБА_2, остання раніше не судима. /а.с. 88-89 /

Згідно довідки про склад сімї обвинуваченої ОСОБА_2, остання на утриманні має двох малолітніх дітей та двох інвалідів І, та ІІ групи внаслідок психічного розладу. /а.с. 97 /

По місцю проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно.

/а.с. 94 /

Сукупність здобутих по справі та перевірених судом доказів, які суд вважає достовірними, допустимими, належними та достатніми, повністю підтверджують винність підсудньої та спростовують її заперечення проти звинувачення в злочині передбаченому ст.166 КК України .

Суд прийшов до висновку, що підсудня, заперечуючи свою вину у скоєному, намагається уникнути відповідальності, а тому суд до її показів відноситься критично.

Оцінюючи зібрані докази в сукупності суд, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми по справі, кваліфікує дії ОСОБА_2 за ст. 166 КК України, тобто злісне невиконання обовязків по догляду за дитиною за кваліфікуючими ознаками: злісне невиконання батьками встановлених законом обовязків по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При призначенні покарання підсудній ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, яка позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима. Обставин, що пом`якшує покарання судом не встановлено. Обставин, що обтяжують покарання вчинення злочину щодо малолітнього.

Враховуючи тяжкість злочину, конкретні обставини справи, особу винної, відсутність обставин, що помякшують покарання та наявність обставин, що обтяжує покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід призначити покарання, без ізоляції її від суспільства.

Судові витрати по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винною та призначити їй покарання за ст.166 КК України у вигляді позбавлення волі строком три роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити засуджену ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі якщо вона протягом іспитового строку терміном два роки не вчинить нового злочину і виконає обовязок повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_2 до вступлення вироку в законну силу підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області протягом 15 діб із моменту його проголошення через цей суд.

Головуючий:

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_6