Справа № 591/7294/14-к Провадження № 1-кс/591/1137/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В судовому засіданні заявник свою скаргу підтримав.
Прокурор скаргу заперечив та пояснив, що досудове слідство проведене повно і відсутні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження.
Також з матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час проведення досудового розслідування, не були виконані вимоги ч. 2 ст. 9 КПК України, якою передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно, неупереджено дослідити обставини кримінального провадження , виявити як ті обставини, що викривають, так і те, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що обтяжують чи пом`якшують його покарання, надати їм належну правову оцінку і забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
У вказаному кримінальному провадженні вже приймалося рішення про його закриття, яке постановою прокурора від 31.07.2014 року було скасоване. Як вбачається з змісту постанови прокурора від 31.07.2014 року підставою для скасування прийнятого слідчим рішення стало те, що в ході досудового розслідування не вживалися заходи для встановлення обставин утворення у потерпілих тілесних ушкоджень, які були зафіксовані при їх поміщенні до СІЗО та не були виявленні при поміщенні потерпілих до ІТТ Тростянецького РВ.
В той же час, з наданих слідчому судді матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим у належний спосіб не виконані вказівки прокурора та імперативні норми ч. 2 ст. 9 КПК України.
Органом досудового розслідування залишено поза розумною увагою обставини виникнення виявлених у потерпілих тілесних ушкоджень, які були виявлені при поміщенні до СІЗО м. Суми та не були зафіксовані при затриманні потерпілих працівниками правоохоронного органу. Невстановлені особи винні у їх заподіянні.
При вирішенні даної скарги слідчий суддя враховуй й те, що у випадках, коли особа висуває небезпідставну скаргу про те, що вона була піддана неналежному поводженню зі сторони суб`єктів владних повноважень в порушення ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, це положення, якщо його тлумачити як загальний обов`язок держави відповідно до ст. 1 Конвенції, вимагає, щоб було проведено ефективне офіційне розслідування, метою якого є виявлення і покарання відповідальних осіб. Якщо б це було не так, загальна правова заборона катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження чи покарання, попри своє фундаментальне значення, була б неефективною на практиці, і в деяких випадках представники держави могли б фактично безкарно порушувати права тих, хто перебуває під їхнім контролем (рішення у справі "Ассенов та інші проти Болгарії", рішення у справі "Лабіта проти Італії").
Розслідування за небезпідставним твердженням про неналежне поводження має бути ретельним та ефективним. Це означає, що органи влади мають завжди намагатись встановити події та не покладатися на поспішні або безпідставні висновки для закінчення розслідування чи для обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Ассенов та інші проти Болгарії"). Вони мають вживати всіх необхідних та доступних заходів, щоб отримати докази відносно подій (рішення у справі "Танрікулу проти Туреччини", рішення у справі "Гюль проти Туреччини").
Наведене свідчить на неналежне та неповне дослідження слідчим обставин справи, а тому прийняте слідчим рішення не можна вважати законним і воно, відповідно, підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Кримінальне провадження повернути до прокуратури Сумської області для проведення досудового розслідування.
Ухвали слідчого судді оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Слідчий суддя