УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2008 року апеляційний суд
Житомирської області в складі: головуючого - судді Фоміна Ю.В.,

суддів: Велидчука В.М. та

Єрещенка A.M.

з участю: прокурора Воронухи Д.С.

потерпілого
ОСОБА_1. розглянувши у
відкритому судовому засіданні
в залі суду
в м. Житомирі кримінальну
справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_2. на вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2007 року,

встановив:

Цим вироком ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

житель с м т Чуднова

Житомирської області, раніше не судимий,
-

засуджений за ст. 286 ч. 2 КК
України на 3 роки позбавлення волі, без
позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_2. звільнено від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік і на нього покладені певні обов'язки.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_2. залишений попередній -
підписка про невиїзд з місця постійного проживання.

Справа № 11-157/08 Головуючий у суді 1-ї інстанції: Котік В.П.
Категорія: ст. 286 ч. 2 КК України Суддя-доповідач:
Фомін Ю.В.

2

Стягнуто з
засудженого ОСОБА_2. на користь потерпілого
ОСОБА_1. 15 тисяч гривень
на відшкодування моральної
шкоди.

Згідно з вироком
18 червня 2007 року близько 23 години ОСОБА_2., керуючи автомобілем ВАЗ - 21063
державний номерний знак НОМЕР_1, рухався в м. Житомирі, по вул. Черняхівського зі сторони центра міста. Проїжджаючи в районі
будинку № 98, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою,
відповідно не реагував на її зміну та скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_1., який перетинав проїзну частину на нерегульованому пішохідному переході. Внаслідок дорожньо
-транспортної пригоди, потерпілий ОСОБА_1. отримав
тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень, що є небезпечними для життя.

В даних умовах
дорожнього руху ОСОБА_2., порушуючи вимоги п. п. 1.5, 2.36, 12.3, 18.1 Правил дорожнього руху України, своїми діями створив
небезпеку для руху, яка загрожувала життю та здоров'ю громадян, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою,
відповідно не реагував на її зміну, наближаючись до нерегульованого
пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи негайно не вжив заходів для
зменшення швидкості, аж до зупинки автомобіля, щоб дати дорогу пішоходам, для
яких може бути створена небезпека.
Невідповідність дій засудженого вказаним
вимогам Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв'язку з виникненням даної
дорожньо -транспортної події та її наслідками.

В апеляції засуджений ОСОБА_2. просить вирок щодо нього в частині цивільного позову скасувати
та винести нове рішення, яким зменшити розмір відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що суд недостатньо мотивував
стягнення вказаної шкоди саме у
зазначеному розмірі, не прийняв до уваги те, що матеріальну шкоду він
відшкодував ще до судового розгляду, не врахував його сімейне та матеріальне
становище, те що він одержує невелику
заробітну плату, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

3

Заслухавши
доповідача, висновок прокурора про залишення
вироку без зміни, пояснення потерпілого ОСОБА_1., який заперечував проти апеляції, обговоривши доводи
апеляції, вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція
задоволенню не підлягає.

Покарання засудженому ОСОБА_2. судом призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та
всіх обставин справи, в тому числі і тих, на які
є посилання в апеляції. Судом було враховано, що засуджений ОСОБА_2.
щиро розкаявся у вчиненому, до кримінальної
відповідальності притягується вперше, характеризується
виключно позитивно, матеріальні збитки потерпілому
добровільно відшкодував в повному обсязі.

В судовому
засіданні потерпілий ОСОБА_1. по питанню завданої йому моральної шкоди пояснив,
що він продовжує хвилюватись за своє
здоров'я, йому мають робити ще одну
операцію, у зв'язку з травмою він не може ходити в інститут, займатися
спором.

Розв'язуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_1. про відшкодування з
засудженого завданої злочином моральної шкоди на суму
70000 гривень, суд першої інстанції належним чином мотивував
підстави його часткового задоволення і обґрунтовано
визначив розмір -15000 гривень, врахувавши завдану шкоду здоров'ю потерпілого і пов'язані з цім
моральні страждання та вимушені зміни в його житті.

В запереченнях на апеляцію
потерпілий ОСОБА_1. вказує на те, що внаслідок ДТП, він з фізично - здорової молодої людини став інвалідом другої групи, вже майже вісім місяців обмежений у пересуванні, у спілкуванні, прогулянках по
вулиці, не може повноцінно навчатися у ВУЗІ.
Постійно звертаєтьсь до лікарів, тому що болить нога,
голова, погіршились пам'ять і зір, на тілі має шрами
від рваних ран і перенесених операцій, які завдають йому моральних мук. Невдовзі його чекає ще одна операція, він не може займатися улюбленими справами, спортом, допомагати фізично
батькам.

4

Відшкодування матеріальної шкоди, про що йдеться в апеляції, було враховано судом при постановлені вироку і не впливає на розмір відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 1193 Цивільного
кодексу України, суд не може зменшити фізичній особі розмір
відшкодування шкоди, яка завдана вчиненням злочину, залежно від її
матеріального становища.

Тому вирок щодо
ОСОБА_2. слід залишити без зміни.

Керуючись ст.
ст. 365,366 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1

залишити без задоволення, а вирок
Богунського районного суду м. Житомира від 18 грудня 2007 року
щодо нього - без зміни.