Справа № 404/6540/13-к
Номер провадження 1-кп/404/366/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Кіровський районний
суд міста Кіровограда у складі:

головуючого-судді
Завгороднього Є.В.,

з участю:

секретаря судового засідання
Ткачук Л.О.,

прокурора
Касянової І.В.,

потерпілого
ОСОБА_1,

захисника обвинуваченого-адвоката
ОСОБА_2,

захисника з числа близьких родичів
ОСОБА_3,

обвинуваченого
ОСОБА_4

розглянувши в приміщенні суду у
відкритому судовому засіданні в місті
Кіровограді кримінальне провадження
№0002248 внесене в Єдиний державний
реєстр досудових розслідувань
відносно:

ОСОБА_4, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1року
в місті Кіровограді, українця,
громадянина України, з середньою
спеціальною освітою, не одруженого, не
працевлаштованого, зареєстрованого по
АДРЕСА_1, раніше судимого:

-20.04.2010року Кіровським районним судом
міста Кіровограда за ч.1 ст.185 КК України
до 1 року позбавлення волі, на підставі
ст.75 КК України, від відбування
покарання звільненого із іспитовим
строком на 1 рік;

-29.03.2011року Кіровським районним судом
міста Кіровограда за ч.2 ст.185, 71 КК
України до 3років позбавлення волі,
30.12.2011року згідно постанови
Микитівського районного суду міста
Горлівка, звільненого на підставі ст.81
КК України умовно-достроково із
невідбутим строком покарання 1 рік 4
місяці 29 днів; -05.11.2012року Кіровським
районним судом міста Кіровограда за ч.2
ст.185 КК України до 1 року 6 місяців
позбавлення волі,

обвинувачуваного у вчиненні
кримінального правопорушення за ч.2
ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого
майна (крадіжка), вчинена повторно, при
наступних обставинах:

25.08.2012року, приблизно о 02 годині поруч з
магазином «24 години» по вулиці
Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді,
ОСОБА_4 зустрів раніше незнайомого йому
ОСОБА_1, який перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння займався
пошуком загубленого телефону. ОСОБА_4
зрозумів, що телефон належить, ОСОБА_1,
усвідомив, що власник телефону
наполегливо, тривалий час шукає власне
майно. Використовуючи цю нагоду та
сильне алкогольне сп'яніння
потерпілого, вирішив повторно таємно
викрасти майно ОСОБА_1 На виконання
власного задуму ОСОБА_4 робив вигляд
допомоги у пошуках майна потерпілого.
Коли ж потерпілий попросив
зателефонувати з телефону ОСОБА_4 на
номер абонента мобільного оператора,
який використовував ОСОБА_1, то ОСОБА_4
спочатку погодився на пропозицію
потерпілого, але почувши поруч звук
мелодії виклику загубленого
мобільного телефону ОСОБА_1, діючи з
корисливих спонукань, із метою
подальшого таємного викрадення майна,
умисно вимкнув на власному мобільному
телефоні функцію виклику, тим самим
свідомо вчинив дії спрямовані на
перешкоджання у пошуках телефону, та
ввів в оману потерпілого, повідомивши
йому про неможливість з»єднання з
абонентом.

Сукупність перелічених умисних
дії ОСОБА_4 та перебування потерпілого
у стані, що виключає можливість
усвідомлювати значення того, що
відбувається, змусили ОСОБА_1
відмовився від продовження пошуку
загубленого ним телефону і залишити
місце втрати майна. У ОСОБА_4 залишився
номер телефону потерпілого, останній
розумів про можливість відшукання
телефону, шляхом повторного набору
номера абонента залишеного потерпілим,
усвідомлював, що вчиняє всі умисні дії
спрямовані на перешкоджання власнику у
пошуках власного мобільного телефону,
домігся що б річ всупереч волі
потерпілого вибула із володіння її
власника, та дочекавшись, коли за ним
ніхто не спостерігає, повторно таємно
викрав мобільний телефон, що належить
ОСОБА_1, моделі «Fly IQ 245», вартість якого
згідно висновку експерта №1368 від
05.09.2012року становить 996,45грн, в якому
знаходилась сім-картка мобільного
оператора «МТС», яка для потерпілого
матеріальної цінності не представляє,
на рахунку якої знаходились грошові
кошти в сумі 50грн., та картка пам'яті
«Transcend mikro SD 4 Gb», вартість якої
визначена згідно висновку експерта
№1368 від 05.09.2012 року та складає 54грн. З
місця вчинення кримінального
правопорушення ОСОБА_4 зник, викраденим
майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні в
якості обвинуваченого, ОСОБА_4 показав,
що 25.08.2012 року, поруч з магазином «24
години» по вулиці Салтикова-Щедріна в
місті Кіровограді, зустрів раніше
незнайомого йому ОСОБА_1, який мав
нестійку ходу, оскільки перебував у
стані сильного алкогольного сп'яніння
та займався пошуком загубленого ним
телефону. ОСОБА_4 додав, що особисто
набирав названий потерпілим номер
загубленого ним телефону, при цьому
власник телефону чув мелодію виклику
належного йому телефону, але він, -
ОСОБА_4 мелодії не чув. Коли ОСОБА_1
пішов у невідомому напрямку, то він
випадково знайшов у траві телефон із
розрядженою акумуляторою батареєю та
вирішив повернути його власнику, для
чого зарядив телефон, домовився про
зустріч та у вечірній час наступного
дня передав знахідку власнику.
Потерпілий обіцяв забрати заяву з
міліції, але не виконав обіцянки.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_4 у
вчиненні ним кримінального
правопорушення передбаченого ч.2 ст.185
КК України, його вина повністю
підтверджується сукупністю зібраних
по кримінальному провадженні доказів:

Допитаний у судовому засіданні в
якості потерпілого ОСОБА_1 показав., що
у ніч з 24 на 25.08.2012року вживав пиво на
літній площадці поруч з магазином
"24години", по вулиці Салтикова-Щедріна в
місті Кіровограді. Мав при собі
належний йому мобільний телефон «FLY» з
картами пам»яті. Приблизно о 01:00 годині
25.08.2013року він перейшов через дорогу
щоб справити природні потреби. Коли
повернувся за столик, то виявив
відсутність власного мобільного
телефону і почав його шукати. Потім до
нього підійшов невідомий йому хлопець
і запропонував разом шукати телефон.
Хлопець набрав один раз номер телефону
який він використовував у загубленому
мобільному телефоні. Коли він набрав,
одразу десь поруч почув як лунає
мелодія виклику загубленого ним
мобільного телефону, але музика одразу
припинилася, а хлопець сказав, що його
номер недоступний - телефон вимкнений,
при цьому не дав йому послухати сигнали
виклику. Хлопця не запам'ятав. Після
цього він пішов додому. Вранці
25.08.2012року він надіслав
смс-повідомлення на номер свого
мобільного з пропозицією повернути
його телефон, але в його адресу лунали
брутальні висловлювання і погрози,
тоді він відправив смс-повідомлення що
буде змушений звернутися до міліції.
Через деякий час він отримав
відповідь зі згодою та вони домовились
зустрітись о 21:00 год. поруч заправної
станції "SHELL" по вулиці Салтикова
Щедріна. На зустріч прийшов хлопець,
якого зараз знає як ОСОБА_4 Той пояснив
йому, що його мобільний телефон взяв у
невідомого хлопця у селищі Новому.
Після чого хлопець віддав йому
мобільний телефон а він віддав хлопцю
200 гривень винагороди.

Протоколом огляду місця події від
25.08.2012 року, у ході проведення якого
було зафіксовано місце події -
територія поруч з будівлею магазину
"24години" по вулиці Салтикова-Щедріна,17
в місті Кіровограді.

а.с.7

Змістом зафіксованих фактів у
протоколі відтворення обстановки та
обставин події від 30.08.2012року,
відповідно до якого ОСОБА_4
добровільно, ретельно і послідовно
показав літню площадку на якій
познайомився з потерпілим, а також як
через дорогу-навпроти магазину він з
потерпілим шукали майно, а згодом там
же у траві він викрав телефон, а також
поруч з автозаправочною станцією
вказав місце повернення телефону його
власнику, що за хронологією розвитку
подій та обставинами повідомленими як
потерпілим, так і ОСОБА_4, повністю
узгоджується із показами ОСОБА_1

а.с. 52-54

Результатами протоколу виїмки від
01.09.2012 року в якому зафіксовано
вилучення у ОСОБА_1 мобільного телефону
"FLY IQ 245" та карти пам'яті "Transcend mikro SD".

а.с. 25

Протоколом огляду предметів від 02.09.2012
року, постановою про визнання їх
речовими доказами і доручення до
справи в якості речових доказів:
мобільний телефон "FLY IQ 245" та карту
пам'яті "Transcend mikro SD 4Gb", належні ОСОБА_1

а.с. 26

Висновком судово-товарознавчої
експертизи №1368 від 05.09.2012року,
відповідно до якого залишкова вартість
з урахуванням зносу представленого на
дослідження мобільного телефону "FLY IQ
245" становить 996,45 гривень; залишкова
вартість з урахуванням зносу карти
пам'яті "Transcend mikro SD 4Gb" складає 54,00
гривень.

а.с. 35-40

Згідно розяснень п.3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України, від 06.11.2009року,
№10 "Про судову практику у справах про
злочини проти власності" крадіжка
(таємне викрадення чужого майна) - це
викрадення, здійснюючи яке, винна особа
вважає, що робить це непомітно для
потерпілого чи інших осіб. Викрадення є
таємним і в тому разі, коли воно
відбувається у присутності потерпілої
особи за умови, що винна особа не знає
про це чи вважає, що робить це непомітно
для неї, а також тоді, коли викрадення
вчиняється у присутності особи, якій
доручено майно, але вона перебуває в
такому стані, що виключає можливість
усвідомлювати значення того, що
відбувається (сон, непритомність, стан
сп'яніння).

ОСОБА_4 знав, що телефон належить,
ОСОБА_1, усвідомлював, що власник
телефону вчиняє активні тривалі дії
для пошуку власного майна, але
скориставшись сильним алкогольним
сп'янінням потерпілого, умисно ввів
володільця майна в оману, що позбавило
можливості знайти телефон його
власнику. Сукупність таких умисних дії
ОСОБА_4 змусили ОСОБА_1 відмовився від
продовження пошуку загубленого ним
телефону і залишити місце, де майно
було втрачено. У свою чергу ОСОБА_4
шляхом повторного набору номера
абонента таємно заволодів майном
потерпілого, тобто усвідомлював, що
вчиняє всі умисні дії спрямовані на те,
що б річ всупереч волі потерпілого
вибула із володіння її власника, та
повторно таємно викрав мобільний
телефон належний ОСОБА_1

Фактично встановлені обставини
переконують суд у правильності
пред'явленого ОСОБА_4 обвинувачення, по
ч.2 ст.185 КК України, так-як п.17 цієї ж
Постанови Пленуму Верховного Суду
України роз'яснює: якщо обман або
зловживання довірою були лише способом
отримання доступу до майна, а саме
вилучення майна відбувалося таємно чи
відкрито, то склад шахрайства
відсутній. Такі дії слід кваліфікувати
відповідно як крадіжку, грабіж або
розбій.

Висловлені припущення сторони захисту
про випадково знайдений ОСОБА_4
мобільний телефон потерпілого та
відсутність у обвинуваченого умислу на
таємне викрадення чужого майна,
спростовуються сукупністю зібраних на
досудовому слідстві і перевірених у
судовому засіданні доказів у
кримінальному провадженні:

Очевидність вчиненного ОСОБА_4
кримінального правопорушення та його
бажання уникнути кримінальної
відповідальності, змусили винну особу
одразу прийняти законну вимогу
потерпілого про необхідність
повернення викраденого майна. Це
відбулося після того, як ОСОБА_1
надіслав смс-повідомлення про намір
звернутися до правоохоронних органів.
ОСОБА_4 змушено погодився повернути
потерпілому викрадений мобільний
телефон, так-як не знав що потерпілий не
запам»ятав його зовнішності та
прикмет. Через це ОСОБА_4 помилково
вважав що його викриють, оскільки
достовірно знав про наявність у
правоохоронних органах зображення
його обличчя, як особи раніше судимої
за вчинення тотожних злочинів проти
власності. Тому був переконаний, що
потерпілий зможе упізнати його по
фотознімках та підтвердити
причетність до цього кримінального
правопорушення.

Вимушеність повернення ОСОБА_4 майна
його власнику доводиться і показами
потерпілого і обвинуваченого, які у
судовому засіданні засвідчили, що під
час повернення телефону ОСОБА_4
цікавився, чи не звертався він з заявою
про злочин до правоохоронних органів,
тобто боявся бути викритим.

Беззастережним доказом прямого умислу
під час таємного викрадення телефону
потерпілого, є і та обставина, що
обвинувачений розпорядився на власний
розсуд частиною викраденого майна, а
саме: зняв із карткового рахунку
абонента мобільного оператора-ОСОБА_1
частину грошових коштів, про такі дії
ОСОБА_4 особисто визнав у судовому
засіданні. Це є переконливим доказом
корисливих спонукань обвинуваченого
під час вчинення ним інкримінованого
йому злочину.

Згідно ч.1 ст.104 КПК України, у випадках,
передбачених цим Кодексом, хід і
результати проведення процесуальної
дії фіксуються у протоколі, який
відповідно до вимог ст.99 КПК України
відносяться до документу спеціально
створеного з метою збереження
інформації, який містить зафіксовані
за допомогою письмових знаків,
відомості, які можуть бути використані
як доказ факту чи обставин, що
встановлюються під час кримінального
провадження. До документів, належать
складені в порядку, передбаченому цим
Кодексом, протоколи процесуальних дій.

За таких умов належним і допустимим
доказом корисливого умислу ОСОБА_4 є
відомості зафіксовані у протоколі
відтворення обстановки і обставин
подій з його участю від 30.08.2012року,
відповідно до якого ОСОБА_4
добровільно, ретельно, послідовно
указав на літню площадку де він
25.08.2012року, приблизно о 02 годині поруч з
магазином «24 години» по вулиці
Салтикова-Щедріна в місті Кіровограді
познайомився з потерпілим. Як через
дорогу-навпроти магазину вони шукали
телефонний апарат і там же у траві він
знайшов та викрав телефон, а також
поруч з авто заправочною станцією
вказав місце повернення телефону його
власнику, що за хронологією розвитку
подій та обставинами повідомленими
потерпілим повністю узгоджується із
показами ОСОБА_1 Обвинувачений після
ознайомлення із змістом цього
протоколу зауважень щодо його змісту і
процедури складання не висловив, із
зафіксованими результатами цього
протоколу погодився, на підтвердження
чого поставив у протоколі підпис, яким
засвідчив правильність його
оформлення, та відсутність заяв і
клопотань з приводу проведеної слідчої
дії. За таких умов матеріали
кримінального провадження об»єктивно
вказують про вчинення ОСОБА_4 таємного
викрадення майна потерпілого. Такий
висновок суду обгрунтовано тим, що
місце через дорогу співпадає із
показами ОСОБА_1, також ідентична
послідовність дій з пошуку
повідомлених як потерпілим, так і
обвинуваченим.

Відповідно до постанови слідчого
Прокуратури міста Кіровограда від
19.11.2012року, що набрала законної сили, у
діях оперативних уповноважених
Кіровського ВМ Кіровоградського МВ
УМВС України в Кіровоградській
області, відсутній склад кримінального
правопорушення передбаченого ст.365 КК
України, на підставі чого, згідно п.2
ст.6 КПК України, закрито кримінальне
провадження. Цей документ підтверджує
правдивість і добровільність показів
зафіксованих у протоколі відтворення
обстановки і обставин подій з участю
ОСОБА_4 (т.1 а.с.196-197)

Допитані у судовому засіданні в якості
свідків: ОСОБА_6 і ОСОБА_7, показали, що
очевидцями подій не були, дізнались про
знайдений мобільний телефон зі слів
ОСОБА_4 Суд відносить такі свідчення до
неналежних доказів і до уваги не
приймає по наступним підставам:

Крадіжку потрібно вважати закінченою з
моменту, коли винна особа вилучила
майно і мала реальну можливість
розпоряджатися чи користуватися ним.
Вчинивши всі умисні дії спрямовані на
таємне викрадення майна та наступне
заволодіння ним, ОСОБА_4 вчинив
закінчений склад кримінального
правопорушення. Наступні дії ОСОБА_4
після вчинення ним кримінального
правопорушення, до предмету
доказування не входять, тому посилання
обвинуваченого і свідків: ОСОБА_6,
ОСОБА_7, на дії ОСОБА_4 після вчинення
цього кримінального правопорушення не
є визначальними. Обвинувачений
усвідомлював, що незаконно викрав
телефон, відтак абсолютно логічною
поведінкою ОСОБА_4 було приховування
від оточуючих, у тому числі і від
перерахованих свідків, факту таємного
викрадення ним телефону. Також суд
визнав недоцільним продовження
виклику для допиту неповнолітнього
свідка ОСОБА_8, оскільки на неї
розповсюджуються тотожні висновки
суду.

Допитаний у судовому засіданні свідок
сторони захисту, ОСОБА_5 показала, що
ОСОБА_4 її сусід, про злочин вона нічого
не знає. Свідчення цієї особи не
містять інформації, що може бути
оцінена, тому при вирішенні
кримінального провадження, не
використовується.

Відповідно ч.ч.1 та 2, ст.22 КПК України
кримінальне провадження здійснюється
на основі змагальності, що передбачає
самостійне одстоювання стороною
обвинувачення і стороною захисту їхніх
правових позицій, прав, свобод і
законних інтересів засобами,
передбаченими цим Кодексом. Сторони
кримінального провадження мають рівні
права на збирання та подання до суду
речей, документів, інших доказів,
клопотань, скарг, а також на реалізацію
інших процесуальних прав, передбачених
цим Кодексом.

Всупереч вимог ч.12 ст.290 КПК України, по
завершенню досудового розслідування,
стороною захисту не відкрито всіх
наявних у неї матеріалів, відповідно до
положень цієї статті. Клопотання
обвинуваченого про перевірку
абонентів операторів мобільного
зв»язку, заявлено під час судового
розгляду, коли вже ОСОБА_4 остаточно
переконався у тому, що сплив термін
зберігання такої інформації. Крім того,
сторона захисту висловила дві
взаємовиключні версії розвитку подій.
Так ОСОБА_4 спочатку повідомив що
телефон йому передав невідомий хлопець
у селищі Нове міста Кіровограда. Згодом
припустив, що телефон знайшов сам.
Зазначена процесуальна бездіяльність
сторони захисту свідчить виключно про
намагання уникнути кримінальної
відповідальності, оскільки одразу
після вчинення крадіжки, останній
замовчував необхідність перевірки цих
фактів, які б викрили його у вчиненні
кримінального правопорушення, тому
останній приховував ці доводи.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_1
наполягає, що у ніч з 24 на 25 вересня
2013року, акумуляторна батарея в його
мобільному телефоні була заряджена,
невідомий хлопець йому не передавав
для перевірки телефон, щоб
переконатися у безперспективності
продовження пошуку. Також заслуговують
на особливу увагу і повторні
наполегливі твердження потерпілого,
про наявність прямого причинного
зв'язку та нерозривність у часі і діях,
які полягають у тому, що коли хлопець
набрав номер втраченого ним телефону,
одразу пролунала мелодія виклику
загубленого телефону, що беззаперечно
спростовує доводи обвинуваченого про
те, що батарея в телефоні була
розряджена та вказує про умисні дії
обвинуваченого спрямовані на
перешкоджання у пошуках загубленого
власником майна.

Суд не має віри припущенням ОСОБА_4, які
спростовані твердженнями потерпілого,
що вранці на номер загубленого
телефону можна було телефонувати і
тільки в обідній час телефонний
апапрат вимкнули.

Покази потерпілого ОСОБА_1, який не знає
чи було викрадено майно, або втрачено,
не впливають на можливість правильного
вирішення цієї справи, тому що
визначальним є відношення винної особи
до вчинених ним дій. Так, ОСОБА_4
використав стан сильного алкогольного
сп»яніння потерпілого, ввів його в
оману, перешкодив знайти загублений
мобільний телефон, знав у який спосіб і
де можна знайти телефон. Внаслідок
вчиненої ним сукупності умисних дій,
останній зміг повторно таємно викрасти
чужий мобільний телефон.

При цьому суд не убачає підстав ставити
під сумнів послідові, логічні,
переконливі і взаємопов»язані покази
потерпілого, повідомлені ним у
судовому засіданні при розгляді цього
кримінального провадження. Потерпілий
цивільний позов не заявив, у судові
засідання тривалий час не з»являвся,
байдуже ставиться до наслідків
розгляду цього кримінального
провадження. Саме ці вчинки ОСОБА_1
насамперед і є важливим критерієм у
визначенні незацікавленості
потерпілого, а відтак і істинності та
об'єктивності повідомлених ним
обставин, у той час як вся без
виключення правова позиція
обвинуваченого ґрунтується на його
абстрактних судженнях, які мають
загальний характер, що свідчить
виключно про бажання обвинуваченого
ухилитися від кримінальної
відповідальності. Відтак припущення
сторони захисту у цій частині є
надуманими і до уваги не приймаються.

Суд визнає доведеним пред'явлене
ОСОБА_4 обвинувачення та визнає його
винним у вчиненні кримінального
правопорушення за ч.2 ст.185 КК України,
кваліфікуючими ознаками якого є:
таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинене повторно.

При визначенні обвинуваченому
покарання, суд згідно з вимогами ст.65 КК
України враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу винного,
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Так, ОСОБА_4 вчинив умисний закінчений
корисливий злочин, віднесений до
категорії середньої тяжкості.
Заподіяні потерпілому майнові збитки
частково відшкодовані внаслідок
втручання правоохоронних органів. Як
особа, ОСОБА_4 за місцем проживання
характеризується посередньо,
суспільно-корисною працею не
займається, офіційно не
працевлаштований, законного джерела
доходу не має, утриманців не має, не
навчається, осудний, на обліках у
лікарів: нарколога і психіатра, не
перебуває. Допустив вчинення
корисливого кримінального
правопорушення, раніше неодноразово
визнавався винним та відбував
покарання за злочини проти власності,
попередні судимості не погашені. Жалю
чи розкаяння з приводу вчиненого, не
висловив.

Відсутні обставини, що пом»якшують та
обтяжують призначення покарання
обвинуваченому.

З огляду на перераховані обставини, за
вчинення кримінального
правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185
КК України, обвинуваченому ОСОБА_4
необхідно призначити покарання у межах
передбаченої санкції статті.

Із врахуванням всіх обставин справи,
суд вважає доцільним призначити
ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення
волі з його реальним відбуттям на
строк, необхідний для можливого
перевиховання обвинуваченого та
попередження вчинення нових
кримінальних правопорушень, що цілком
відповідає тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення та особи
ОСОБА_4, оскільки не зважаючи на те, що
обвинувачений раніше притягувався до
кримінальної відповідальності, він
належних висновків для себе не зробив,
на шлях виправлення не став, допустив
вчинення корисливого умисного
кримінального правопорушення, не
усвідомлює ступеню суспільної
небезпеки скоєного ним злочину, не
розкаюється, перед потерпілим не
вибачився, намірів виправитися, не
висловлює, тому за глибоким
переконанням суду виправлення ОСОБА_4
можливе тільки в умовах ізоляції від
суспільства. За вказаних обставин, суд
вважає, що відсутні підстави для
застосування відносно ОСОБА_4 положень
ст.ст.69,75 КК України. Обвинуваченому
ОСОБА_4 на підставі ч.4 ст.70 КК України
необхідно остаточно визначити
покарання за сукупністю злочинів.

Цивільний позов потерпілим ОСОБА_1, не
заявлявся.

Відповідно ст.124 КПК України з ОСОБА_4 на
користь держави підлягають стягненню
документально підтверджені витрати на
залучення експертів при проведенні
судових товарознавчих експертиз по
кримінальному провадженню, загальний
розмір яких складає 470грн. 40коп.

На виконання вимог положень ст.100 КПК
України, речові докази у кримінальному
провадженні: мобільний телефон моделі
«Fly IQ 245», сім-карту мобільного
оператора «МТС», карту пам'яті «Transcend
mikro SD 4 Gb», які були передані на
відповідальне зберігання потерпілому
ОСОБА_1, залишити йому, як власнику.

На підставі викладеного, керуючись
ст.374 КПК України,

УХВАЛИВ :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та
призначити йому покарання у виді
позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання, призначеного
вироком Кіровського районного суду
міста Кіровограда від 05.11.2012року, більш
суворим, призначеним цим вироком,
ОСОБА_4 визначити остаточне покарання у
виді позбавлення волі строком на 2 (два)
роки.

Строк покарання ОСОБА_4 обчислювати з
05.11.2012року, зарахувавши покарання,
відбуте за вироком Кіровського
районного суду міста Кіровограда від
05.11.2012року.

На період апеляційного оскарження
вироку суду ОСОБА_4 міру запобіжного
заходу залишити попередню, тримання
під вартою.

Цивільний позов у кримінальному
провадженні, не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави
витрати на залучення експертів при
проведенні судових експертиз по
кримінальному провадженню, загальний
розмір яких складає 470грн. 40коп.

Речові докази:мобільний телефон моделі
«Fly IQ 245», сім-карту мобільного
оператора «МТС», карту пам'яті «Transcend
mikro SD 4 Gb», які були передані на
відповідальне зберігання потерпілому
ОСОБА_1, залишити йому, як власнику
майна.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Кіровоградської
області через Кіровський районний суд
міста Кіровограда протягом тридцяти
днів з дня його проголошення. Копія
вироку негайно після його проголошення
вручається засудженому та прокурору.

Суддя Кіровського районного суду
м.Кіровограда Є. В. Завгородній