22.07.2015

Справа № 1-220
за 2012 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2012 року місцевий Новоселицький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5

представника служби у справах дітей ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Новоселиця кримінальну справу за обвинуваченням неповнолітньої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Маршинці Новоселицького району Чернівецької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, молдаванки, незаміжньої, учениці 9-го класу Боянівського навчально-виховного комплексу, раніше не судимої, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

30 жовтня 2012 року близько 20 години неповнолітня ОСОБА_7 , перебуваючи в гостях у будинку своєї знайомої ОСОБА_8 , який розташований в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрала банківську картку останньої, за допомогою якої в подальшому знаючи пін-код даної картки зняла у банкоматі ПАТ КБ «Приватбанк» гроші в сумі 180 гривень з рахунку ОСОБА_8 , яких витратила на власні потреби, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду.

Продовжуючи свою злочину діяльність, 01 листопада 2012 року близько 17 години, неповнолітня ОСОБА_7 з метою забрати власні речі, шляхом вільного доступу зайшла до будинку своєї знайомої ОСОБА_8 , який розташований в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, де переслідуючи корисний мотив, з метою особистого збагачення, повторно, таємно викрала мобільний телефон марки «LG» КР-500 ІМЕІ НОМЕР_1 бувшого в користуванні вартістю 400 гривень, одну пару жіночих туфель на високих підборах марки «MENESLA» вартістю 500 гривень, один жіночий спортивний костюм марки «Адідас» вартістю 100 гривень, одну сріблясту жіночу сукню вартістю 700 гривень, після чого з викраденим майном з місця вчинення злочину зникла та розпорядилася викраденим на власний розсуд, чим спричинила потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1955 гривень.

Підсудна ОСОБА_7 винною себе у вчиненні злочинів визнала в повному обсязі та показала, що дійсно 30 жовтня 2012 року викрала у ОСОБА_8 банківську картку, за допомогою якої зняла у банкоматі 180 гривень з рахунку потерпілої, яких витратила на власні потреби. Крім цього, 01 листопада 2012 року потерпіла дала їй ключі від власного будинку, який розташований в с. Магала Новоселицького району для того, щоб вона забрала з нього власні речі. Користуючись цим, вона викрала з будинку ОСОБА_8 речі останньої, яких віднесла до себе до дому. У вчиненому щиро розкаялась та відшкодувала потерплій завдану шкоду.

Крім визнання підсудною своєї вину, її винність у вчиненні крадіжок чужого майна підтверджується показами потерпілої та письмовими доказами справи.

Так, потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що 30 жовтня 2012 року підсудна, яка є її знайомою, викрала у неї банківську картку, з якої незаконно, проти її волі зняла 180 гривень. Також, 01 листопада 2012 року підсудна викрала з її будинку мобільний телефон та одяг, про що вона заявила в міліцію. Оскільки завдана шкода їй відшкодована, претензій до підсудної не має.

З протоколу усної заяви потерпілої про злочин від 02 жовтня 2012 року вбачається, що підсудна вчинила крадіжку її речей з власного будинку, який розташований в с. Магала Новоселицького району Чернівецької області, куди потрапила шляхом вільного доступу.

З протоколу добровільної видачі від 02 жовтня 2012 року видно, що підсудна добровільно видала працівникам міліції викрадені у потерпілої речі.

З довідок від 05 жовтня 2012 року про вартість викраденого майна вбачається, що вартість викраденого підсудною у потерпілої мобільного телефону марки «LG» КР-500 ІМЕІ НОМЕР_1 бувшого в користуванні становить 400 гривень, однієї пари жіночих туфель на високих підборах марки «MENESLA» - 500 гривень, одного жіночого спортивного костюму марки «Адідас» - 100 гривень, однієї сріблястої жіночої сукні - 700 гривень.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вважає, що вина підсудної у вчиненні крадіжок чужого майна потерпілої повністю доказана та її дії вірно кваліфіковані по епізоду вчинення крадіжки майна потерпілої 30 жовтня 2012 року за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, а по епізоду вчинення крадіжки майна потерпілої 01 листопада 2012 року за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Підсудна та її захисник заявили клопотання про її звільнення від покарання та застосування до неї примусових заходів виховного характеру.

Законний представник підсудної також просив суд звільнити його неповнолітню доньку від покарання, застосувавши примусові заходи виховного характеру, погодившись на передачу підсудної під його нагляд.

Прокурор не заперечував щодо звільнення підсудної від покарання та застосування відносно неї примусових заходів виховного характеру у виді застереження та передачі її під нагляд батькам.

Згідно ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. В такому разі суд може застосувати до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 КК України.
Вчинені підсудною злочини, відповідно до ст. 12 КК України являються злочинами середньої тяжкості. Підсудна раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності, щиро розкаялась у скоєному і активно сприяла органам досудового слідства, задовільно характеризується за місцем навчання та добровільно відшкодувала потерпілій завдану шкоду.
За таких обставин, враховуючи вищевикладені конкретні обставини справи суд приходить до висновку про те, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки неповнолітня підсудна на цей час не потребує застосування покарання, унаслідок чого суд відповідно до ст. 105 КК України застосовує до неповнолітньої примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі її під нагляд батьків.
Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку, передбаченому ст. 81 КПК України.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 185 ч.1, 185 ч.2 КК України та на підставі ст. 105 КК України звільнити її від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_7 примусові заходи виховного характеру у виді застереження та передачі під нагляд батьків строком на 1 (один) рік, попередивши її про більш суворі правові наслідки, які можуть настати вразі продовження нею протиправної поведінки.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_7 підписку про невиїзд.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «LG» КР-500 ІМЕІ НОМЕР_1 , одну пару жіночих туфель, один жіночий спортивний костюм, одну сріблясту жіночу сукню, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , після вступу вироку в законну силу, вважати їй повернутими.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернівецької області протягом п`ятнадцяти діб через райсуд з моменту його проголошення.

Суддя: