ВІЙСЬКОВИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІЙСЬКОВО - МОРСЬКИХ СИЛ
УХВАЛА

Іменем України

6 березня
2007 рову м.
Севастополь

Колегія суддів військового апеляційного суду Військово -
Морських Сил у складі:

головуючого ЛЕСЯ В.І. ,

суддів КУПЕЛЬСЬКОГО
А.В.,

ЮНЕНКА М.О.,

за участю помічника військового прокурора Севастопольського гарнізону
КРИВЕНКА Ю.Г., захисника - адвоката ОСОБА_2.,

розглянувши в судовому засіданні в апеляційному порядку кримінальну справу
за апеляцією захисника - адвоката ОСОБА_2на вирок військового місцевого суду
Севастопольського гарнізону від 22 грудня 2006 року, яким військовослужбовець
військової частини НОМЕР_1рядовий

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець м.
Запоріжжя, раніше не судимий, з військової служби звільнений 3 листопада 2006
року, проживає за адресою: місто АДРЕСА_1

засуджений
за ч. 1 ст. 384 КК України до обмеження волі строком на один рік і відповідно
до ст. 75 того ж КК звільнений від відбування покарання з випробуванням та
встановленням іспитового строку в один рік.

ОСОБА_1., визнаний
винним в дачі завідомо неправдивих показань під час провадження досудового
слідства за наступних, як зазначено у вироку обставин.

В ході досудового слідства по кримінальній справі відносно рядового
ОСОБА_3, обвинуваченого за ч. 2 ст. 406 КК України, ОСОБА_17 квітня 2006 року,
будучи допитаним у якості потерпілого по даній справі показав, що 20 березня
2006 року, близько 19 год.
30 хв. в приміщенні туалету військової частини ОСОБА_3безпідставно наніс
йому кулаком два удари в область грудей та плеча.

Справа № 11-9/2007

Головуючий у суді 1-ї інстанції ТАЛОНОВ Д.Ю.

2

Зазначені покази ОСОБА_1підтвердив 12 квітня 2006 року
під час проведення очної ставки з ОСОБА_1 та 13 квітня того ж року під час
відтворення обстановки і обставин події.

В червні 2006 року, під час судового розгляду кримінальної справи відносно
ОСОБА_3, обвинуваченого за ч. 1 ст. 406 КК України, ОСОБА_1просив вважати його
покази, дані в ході досудового слідства щодо епізоду 20 березня 2006 року,
недійсними, оскільки давав їх під моральним впливом працівників прокуратури.

В апеляції захисник не погоджується з вироком суду, просить його скасувати,
а кримінальну справу відносно ОСОБА_1.
закрити за відсутністю у його діях складу інкримінованого йому злочину .

В обґрунтування своїх доводів захисник вказує на те, що
мотивувальна частина вироку суду першої інстанції, в супереч вимогам ст. ст.
324, 334 КПК України, є неконкретизована, а саме без зазначення місця, часу,
способу і наслідків злочину, не вказано форму вини та мотиви злочину. Крім
того, суд не зазначив у вирокові докази, якими підтверджується суб'єктивна
сторона злочину, а саме прямий умисел ОСОБА_1на дачу завідомо неправдивих
показів.

Заслухавши доповідь судді ЮНЕНКА М.О., пояснення захисника в підтримання
апеляції, пояснення прокурора який запропонували залишити вирок без зміни, а
також перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів
військового апеляційного суду вважає, що апеляція підлягає частковому
задоволенню, а вирок скасуванню з таких підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1у вчиненні
пред'явленого йому злочину ґрунтуються на неповно досліджених в ході досудового
слідства доказах.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 31 липня 2006 року під час розгляду
кримінальної справи відносно ОСОБА_3 державним обвинувачем останньому було
змінено обвинувачення, оскільки факт заподіяння ОСОБА_1 20.03.2006 року близько
19 год. 30хв. в
туалеті військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1тілесних ушкоджень у вигляді двох
крововиливів у верхній половині грудної області не знайшов свого підтвердження.

З постанови слідчого від 3 листопада 2006 року про
притягнення ОСОБА_1в якості обвинуваченого слідує, що у зв'язку з відмовою
останнім від своїх показів, даних в ході досудового слідства, державним
обвинувачем було змінено обвинувачення ОСОБА_3та виключено епізод застосування
насильства до ОСОБА_120 березня 2006 року за недоведеністю. В той же час,
слідчий в постанові прийшов до висновку, що ОСОБА_1вказаними діями скоїв злочин
передбачений ч.1 ст. 384
КК України тобто, дав під час провадження досудового слідства завідомо
неправдиві покази. Однак, при цьому в постанові не зазначив, з якою метою
ОСОБА_1скоїв ці дії, і чи були вони умисними.

3

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що в судовому
засіданні підсудний ОСОБА_1пояснив, що ОСОБА_3двічі застосовував до нього
насильство, але чи був перший епізод саме 20 березня 2006 року, він не
пам'ятав, і ця дата не співпадала з висновком експерта. ОСОБА_3визнав епізод
нестатутних взаємовідносин лише 25 березня 2006 року, тому він, ОСОБА_1, на
першому епізоді не наполягав, до того ж цей епізод виключив із обвинувачення
ОСОБА_3 і прокурор.

За змістом кримінального закону суб'єктивна сторона
злочину передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України характеризується прямим умислом.
Завідомість, на яку вказує закон, означає, що особа усвідомлює неправдивість
показань і бажає, щоб органи правосуддя сприймали їх як правдиві.

Однак, органами досудового слідства у постанові про притягнення як
обвинуваченого, а також в обвинувальному висновку і в постанові прокурора про
зміну обвинувачення в суді, у порушення ст. ст. 64, 132, 223, 227 КПК України,
ОСОБА_1пред'явлено неконкретне обвинувачення: не зазначено всі обставини справи
як їх встановлено на досудовому слідстві; час, місце, спосіб вчинення злочину,
його наслідки, форму вини і мотиви.

Для з'ясування цих питань необхідно провести слідчі та
інші процесуальні дії, спрямовані на збирання нових доказів, виконання яких
неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду.

Оскільки під час досудового слідства були допущені такі
істотні порушення кримінально-процесуального закону, які виключають можливість постановления вироку чи
постанови, а однобічність та неповнота досудового слідства, яка встановлена при
апеляційному розгляді справи, не може бути усунена в судовому засіданні, справа
підлягає поверненню на додаткове розслідування.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 365, 367, 374 КПК України, колегія
суддів військового апеляційного суду Військово - Морських Сил

ухвалила:

Вирок військового місцевого суду Севастопольського
гарнізону від 22 грудня 2006 року відносно ОСОБА_1- скасувати і повернути
справу військовому прокурору Севастопольського гарнізону на додаткове
розслідування.