Справа № 204/5212/15-к
Провадження № 1-кс/204/497/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

05 серпня 2015 року Красногвардійський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

слідчого СВ відділу спеціальної міліції

ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 ,

за участю підозрюваного: ОСОБА_5 ,

за участю захисника: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську клопотання старшого слідчого СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 31.03.2015 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік.

- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
05 серпня 2015 року до суду надійшло клопотання слідчого СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за скоєння корисливого кримінального правопорушення, а саме: 31.03.2015 року вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і в період випробувального терміну повторно скоїв умисний корисливий злочин при наступних обставинах.

27.06.2015 року приблизно о 12.00 год., ОСОБА_5 , домовився з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про спільне таємне викрадення майна Публічного акціонерного товариства «Дніпровський машинобудівний завод», який розташований за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Будівельників, 34, (далі по тексту ПАТ «ДМЗ»), а саме обмотки із мідного проводу з комплектуючих обладнання, що зберігалося у корпусі № 2 мікроелектроніки ПАТ «ДМЗ». Тим самим ОСОБА_5 вступив з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у попередню змову, направлену на спільне таємне викрадення чужого майна.

З цією метою ОСОБА_5 діючи повторно, та співучасник злочину ОСОБА_9 , приблизно о 14.00 год. 27.06.2015 року прибувши до охоронюваної території ПАТ «ДМЗ», діючи умисно, з корисних спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, через огорожу незаконно проникли на територію підприємства, де на них вже чекав співучасник злочину ОСОБА_8 . Після чого реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через віконний отвір проникли всередину корпусу № 2 мікроелектроніки, де використовуючи заздалегідь підготовані знаряддя злочину слюсарні інструменти, демонтували з обладнання комплектуючі, в яких знаходилася обмотка із мідного проводу, в кількості 133,9 кг. вартість якої, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 683/38 від 15.07.2015 року складає 11 475,23 грн., що належить ПАТ «ДМЗ», для подальшого вилучення вказаного мідного проводу з комплектуючих та виносу його за охоронювану територію підприємства.

Однак, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з причин, що не залежали від їх волі, не вчинили усіх дій, які вважали необхідними для доведення таємного викрадення вказаного майна, до кінця, так як 27.06.2015 року приблизно о 19.30 годин ОСОБА_5 був затриманий працівниками охорони вказаного підприємства, а ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з місця скоєння злочину втекли.

28 червня 2015 року СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області за вказаним фактом в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстровано кримінальне провадження № 0000031 за ознаками злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 185 ч. 3 КК України.

03 серпня 2015 року старшим слідчим СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області повідомлено про підозру у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у сховище, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 27.06.2015 року, протоколом огляду від 28.06.2015 року, заявою директора керівництва ПАТ «Дніпровський машинобудівний завод» від 28.06.2015 року; актом вибіркової інвентаризації устаткування, що призначено для розбирання на металобрухт і подальшого продажу від 30.06.2015 року; висновком судової товарознавчої експертизи № 683/38 від 15.07.2015 року; протоколами допитів в якості свідків працівників ПАТ «ДМЗ», а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ;

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

У ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п.1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення у разі обрання йому більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий підтримала подане клопотання в повному обсязі та просила суд його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання.

Захисник ОСОБА_6 просила відмовити у задоволенні клопотання, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання слідчого та просив його задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, пояснення підозрюваного, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам вчинити інше кримінальне правопорушення, що обґрунтовано підтверджено в судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, враховую вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Таким чином, приходжу до висновку, що доводи слідчого і прокурора є недостатніми для застосування до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобіганню ризику, зазначеному у клопотанні. Крім того, ОСОБА_5 має постійне місце проживання.

Виходячи з матеріалів клопотання, особи підозрюваного, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, вагомість наявних доказів вчинення ним кримінального правопорушення, наявність ризиків, а також необхідність завершення всіх процесуальних дій, без яких неможливий судовий розгляд зазначеного кримінального провадження, приходжу до висновку, що ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, так як саме даний запобіжний захід сприятиме запобіганню вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу.

При цьому, вважаю за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 110, 131-132, 181, 184, 193-194,196, 205, 309 КПК України,-
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене з заступником військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_7 відносно ОСОБА_5 , - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк два місяці, тобто до 03 жовтня 2015 року.
Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки: прибувати по першому виклику до службової особи на визначений нею час; цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвалу щодо застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , направити до Красногвардійського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, для виконання.
Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ відділу спеціальної міліції ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , протягом 3 (трьох) діб надати до суду відомості про постановлення на облік ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1