Ухвала іменем україни31 березня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_17
суддів:ОСОБА_18, ОСОБА_19,
при секретарі ОСОБА_20
за участю прокурора ОСОБА_21
засудженої ОСОБА_6,
захисника ОСОБА_7,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000098 за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 15 січня 2014 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки з покладенням обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ст. 76 КК України.

Стягнуто із засудженої ОСОБА_6 судові витрати на проведення експертиз.

Вироком Апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 скасовано, постановлено новий вирок, яким ОСОБА_6 визнано винною за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено їй покарання за цією статтею із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з вироком апеляційного суду ОСОБА_6 визнано винною та засуджено за те, що вона, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, близько 20 год. 30 хв. 09 лютого 2013 року за місцем свого проживання у с. Забрідки Новосанжарського району Полтавської області під час сварки на ґрунті неприязних стосунків з метою позбавлення життя нанесла ОСОБА_8 один удар ножем у ліву верхню третину грудної клітини, внаслідок чого той помер. Одночасно цим же ударом потерпілому було спричинено колоту рану в області задньої поверхні правої кисті, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_6, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, порушує питання про скасування вироку апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що вона не мала наміру на вбивство ОСОБА_8, а лише захищалася від його неправомірних дій, що при призначенні покарання судом не враховано її каяття, того, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також поведінки потерпілого, стосовно якої вона неодноразово зверталася до міліції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 на підтримання касаційної скарги, думку прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу та просив перекваліфікувати дії засудженої на ст. 118 КК України, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, за який її засуджено, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються детально наведеними у вироку доказами, які суд усебічно, повно та об'єктивно дослідив, правильно оцінив.

Доводи засудженої про неправильну кваліфікацію її дій не ґрунтуються на матеріалах справи і є неспроможними.

Так, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого їй злочину підтверджується:

- показаннями самої засудженої, яка повідомила, що саме вона ввечері 09 лютого 2013 року нанесла смертельне поранення потерпілому ОСОБА_8;

- показаннями свідка ОСОБА_9, яка повідомила, що 09 лютого 2013 року вона з ОСОБА_10 та ОСОБА_6 у будинку останньої вживала пиво; коли додому прийшов ОСОБА_8, то між ним і ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої остання щось схопила на столі і замахнулася на ОСОБА_8; самого удару вона не бачила, але після нього ОСОБА_8 впав на підлогу і в нього був закривавлений живіт;

- показаннями свідка ОСОБА_10, який повідомив, що того вечора був з ОСОБА_9 у будинку ОСОБА_6; коли прийшов ОСОБА_8, то між ним і ОСОБА_6 почалася сварка, в ході якої остання вигнала ОСОБА_8 Пізніше на прохання потерпілого він впустив його до будинку, де той сховався, а коли його побачила ОСОБА_6, то знову почала виганяти, замахувалася сковорідкою, хваталася за ніж, який потім кинула на стіл. Під час сварки ОСОБА_8 штовхнув ОСОБА_6, остання впала на стіл, де схопила ніж і вдарила ним потерпілого в область серця;

- показаннями свідка ОСОБА_11 - батька ОСОБА_6, який повідомив, що 09 лютого 2013 року до нього зателефонувала ОСОБА_12 та повідомила, що з домоволодіння ОСОБА_6 когось забрала швидка медична допомога, а коли він зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_8, то його донька повідомила, що вдарила кухонним ножем чоловіка;

- показаннями свідка ОСОБА_13 - дільничного інспектора міліції, який повідомив, що ввечері 09 лютого 2013 року до нього зателефонувала ОСОБА_6 та повідомила, що під час сварки з ОСОБА_8 вона, захищаючись, поранила його ножем;

- показаннями свідка ОСОБА_14, яка повідомила, що у складі слідчо-оперативної групи виїжджала на місце пригоди у с. Забрідки, де в кареті швидкої медичної допомоги знаходився труп, а ОСОБА_6 зізналася у скоєному;

- показаннями свідка ОСОБА_15 - лікаря-нарколога Новосанжарської центральної районної лікарні, яка проводила огляд ОСОБА_6 та повідомила, що встановила стан алкогольного сп'яніння останньої за зовнішніми ознаками;

- показаннями експерта ОСОБА_16, який повідомив, що ОСОБА_6 фактично нанесла удар ножем у ділянку біля серця потерпілого, всі внутрішні органи, що там знаходяться, є життєво важливими; напрямок раньового каналу та його глибина підтверджують нанесення удару ножем із достатньою силою з розмаху у життєво важливий орган.

Ці показання повністю узгоджуються між собою, є послідовними й підтверджуються: матеріалами кримінального провадження, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, зокрема, даними протоколу огляду трупа, відповідно до якого у с. Забрідки в кареті швидкої медичної допомоги виявлено труп ОСОБА_8 із раною у верхній третині грудної клітки зліва; даними висновку судово-медичної експертизи, відповідно до якої ОСОБА_8 було спричинено колото-різане поранення грудної клітини спереду зліва, що проникає у ліву плевральну порожнину з ушкодженням лівої легені, серцевої сорочки і серця, з послідуючим розвитком гострої кровотечі, яка є безпосередньою причиною смерті, та колоту рану задньої поверхні правої кисті, яка могла свідчити про отримання цього ушкодження в процесі самозахисту; даними висновку медико-криміналістичної експертизи, відповідно до якої виявлені колото-різані пошкодження на одязі та тілі потерпілого могли утворитися від дії клинка ножа, наданого на експертизу; даними висновку амбулаторної судової психолого-психіатричної експертизи, відповідно до якої ОСОБА_6 яким-небудь психічним захворюванням, тимчасовим психічним розладом, недоумством чи іншим психічним розладом не страждала, у момент інкримінованого їй діяння не знаходилася у стані фізіологічного афекту або в іншому особливому стані, який міг істотно вплинути на її свідомість та діяльність у досліджуваній ситуації; даними протоколу огляду місця події; даними протоколів слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_9 та ОСОБА_10; даними висновку судово-імунологічних експертиз та іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При цьому апеляційний суд обґрунтовано відхилив доводи засудженої про те, що вона перебувала у стані необхідної оборони і не мала умислу на вбивство потерпілого. Як убачається з матеріалів провадження, на момент скоєння злочину ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп'яніння і на ґрунті неприязних відносин нанесла ОСОБА_8 удар ножем із достатньою силою в життєво важливий орган - серце. Також апеляційний суд дійшов правильного висновку, що наявні у ОСОБА_6 тілесні ушкодження не вказують на самооборону з боку засудженої, а підтверджують лише ту обставину, що між нею та потерпілим протягом дня відбувалися сварки, під час яких ОСОБА_8 наносив їй удари, але між цими діями і нанесенням потерпілому удару ножем відбувся значний розрив у часі.

Наведені дані свідчать, що ОСОБА_6 не перебувала у стані необхідної оборони і не перевищувала її меж, оскільки в цей момент із боку потерпілого не було реальної загрози і не існувало суспільно-небезпечного посягання на життя і здоров'я засудженої.

Таким чином, дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 КК України кваліфіковано правильно.

Твердження ОСОБА_6, що на момент скоєння злочину вона не перебувала у стані алкогольного сп'яніння, спростовуються її показаннями і показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які пояснили, що в той день разом вживали пиво, а також висновком медичного огляду, згідно із яким у 00 год. 15 хв. 10 лютого 2013 року ОСОБА_6 перебувала у стані алкогольного сп'яніння.

Отже, доводи засудженої, викладені в касаційній скарзі, не підлягають задоволенню.

Призначаючи покарання ОСОБА_6, апеляційний суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є особливо тяжким, обставини вчинення злочину, особу винної, яка раніше не судима, позитивно характеризується, є одинокою матір'ю та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, обставини, що пом'якшують покарання, - з'явлення із зізнанням, щире каяття та поведінку потерпілого, який протягом тривалого часу застосовував до ОСОБА_6 насильство, - і дійшов обґрунтованого висновку про можливість призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу. Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів.

Вирок апеляційного суду є достатньо мотивованим та повною мірою відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для зміни чи скасування вироку апеляційного суду, у справі не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Апеляційного суду Полтавської області від 06 травня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу останньої - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19