Справа № 2523/1898/2012 провадження № 11/2590/809/2012 Головуючий у І інстанції Майборода С.М.
Категорія - ст.185 ч.2 КК України Доповідач Воронцова С. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_1

суддів - Козака В.І., Григорєвої В.Ф.,

з участю прокурора Гапеєвої Н.П.,

засудженого - ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючий, не одружений, який має на утриманні двох малолітніх дітей ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований та проживає ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимий:

1) 13.07.2001 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 140, ч.3 ст. 140, 42 КК України (ред. 1960 року) на три роки позбавлення волі;

2) 21.04.2004 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 289, 69, 15 ч.3 ст. 185, 70 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі;

3) 13.12.2007 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 186, ч.4 ст.296, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України на чотири роки один місяць позбавлення волі;

4) 24.02.2012 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за ч. 2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 70 КК України на три роки один місяць позбавлення волі.

Засуджений: за ч. 2 ст. 185 КК України на три роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання покарань, за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 24 лютого 2012 року остаточно визначено покарання в виді трьох років трьох місяців позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Державного підприємства «Чернігівторф» 64 094 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Питання речових доказів вирішене у відповідності до вимог ст. 81 КПК України.

Як встановив суд, ОСОБА_2, будучи раніше судимим за корисливий злочин, повторно, наприкінці жовтня 2011 року, перебуваючи на залізничній дорозі філії «Смолинського торфобрикетного заводу» ДП «Чернігівторф», що поблизу с. Смолин Чернігівського району Чернігівської області, маючи вільний доступ, таємно викрав 84 накладки на рейки типу Р-24, вартістю 4740,12 грн. та 84 комплекти болта з гайкою вартістю 519 грн. 12 коп., а всього на загальну суму 5259,24 грн., що належать філії «Смолинського торфобрикетного заводу» ДП «Чернігівторф».

Продовжуючи свою злочинну діяльність, на початку листопада 2011 року, близько 14-00 години, ОСОБА_2, повторно, за попередньою змовою з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебуваючи на залізничній дорозі філії «Смолинського торфобрикетного заводу» ДП «Чернігівторф», що поблизу с. Смолин Чернігівського району, маючи вільний доступ, таємно викрав 24 рейки типу Р-24, вартістю 58834,80 грн., що належать філії «Смолинського торфобрикетного заводу» ДП «Чернігівторф».

Засуджений ОСОБА_2 не погодився з вироком та подав на нього апеляцію.

В апеляції засуджений, не оспорюючи фактичних обставин справи та доведеності своєї вини, просить скасувати вирок суду в частині цивільного позову, вважаючи, що в цій частині вирок є несправедливим.

Доводи апеляції обґрунтовані тим, що вирішуючи питання про задоволення цивільного позову в сумі 64094 грн. 04 коп., суд не врахував, що у нього народилася двійня і для їх виховання потрібні значні грошові кошти, його мати хворіє, а в нього немає такої суми грошових коштів, щоб виплатити цивільному позивачеві. Просить звернути увагу, що він добровільно написав явку з повинною, сприяв розкриттю злочину.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2, який підтримав подану апеляцію та просив її задовольнити, міркування прокурора, який заперечив проти апеляції, вважав вирок суду обґрунтованим і законним, оскільки сума задоволеного позову грунтується на обвинувачені яке засудженим не оспорюється , та просив залишити його без змін а апеляцію без задоволення, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів підстав для її задоволення не знаходить.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні злочину за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи і підтверджений зібраними у встановленому порядку доказами, які досліджені, належно оцінені судом і детально викладені у вироку.

У судовому засіданні в суді першої інстанції ОСОБА_2 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю, підтвердив, що дійсно в жовтні 2011 року зі своїм знайомим ОСОБА_3, перебуваючи на залізничній колії, викрали накладки на рейки та болти з гайками. В листопаді 2011 року він разом з ОСОБА_4 знову приїхав до залізничної колії, що належить «Смолинському торфобрикетному заводу», де викрали 24 рейки. Погодився з кількістю та вартістю викрадених накладок та болтів з гайками, однак заперечив вартість викрадених рейок, при цьому кількість рейок не заперечував. Цивільний позов на суму 6409 грн. 04 коп. не визнав.

У судовому засіданні в суді першої інстанції представник цивільного позивача повністю підтримав заявлений позов на суму 6409 грн. 04 коп., зазначивши, що ця сума підтверджується розрахунками бухгалтерії.

Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що в жовтні 2011 року ОСОБА_2 попросив його допомогти завантажити металобрухт з «Смолинського торфобрикетного заводу», пояснивши, що на це є дозвіл директора. Накладки, які вони завантажували, не були прикручені до рельсів. Накладки вони завантажили в автомобіль, який викликав ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні в суді першої інстанції показав, що у 2011 році колія «Смолинського торфобрикетного заводу» була відновлена та знаходилась у робочому стані. Наприкінці 2011 року було виявлено зникнення 84 накладок з болтами та гайками, а також 24 рейок, що мали були бути використані під час ремонтних робіт.

Окрім показань засудженого та свідчень свідків, вина ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого злочину, підтверджується й зібраними матеріалами справи.

Протоколом огляду місця події від 25.11.2011 року, в ході якого була оглянута залізна дорога філії «Смолинського торфобрикетного заводу», звідки було здійснено крадіжку металевих накладок та болтів з гайками (а.с.18).

Протоколом огляду місця події від 15.08.2012 року, в ході якого була оглянута ділянка торфяного поля філії «Смолинського торфобрикетного заводу», звідки було здійснено крадіжку 24 рейок (а.с.94).

Протоколом відтворення обстановки та обставин події від 07.08.2012 року за участі засудженого, в ході якого ОСОБА_2 розказав та показав на місці про обставини вчинення ним крадіжок (а.с.102-104).

Довідкою філії «Смолинського торфобрикетного заводу» підтверджується, щ0 84 накладки та 84 болти з гайками знаходяться на балансі філії «Смолинського торфобрикетного заводу» та вартість однієї накладки складає 56,43 грн., вартість болта з гайкою 6,10 грн., загальна вартість 84 болтів з гайками та 84 накладок складає 5259,24 грн. (а.с.21).

Довідкою філії «Смолинського торфобрикетного заводу» підтверджується вартість однієї залізничної рейки Р-24, з урахуванням зносу станом на 01.12.2011 року, складає 2451,45 грн. Загальна вартість 24 рейок складає 58834,80 грн. (а.с.90)

Отже, місцевий суд вірно встановив фактичні обставини справи, вірно кваліфікував дії ОСОБА_2 за сукупністю скоєного за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

При обранні засудженому ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд, відповідно до ст. 65 КК України вірно врахував суспільну небезпеку, характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, обставини, за яких він був скоєний, наслідки, які настали, особу засудженого, а саме те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин маючи не зняту та не погашену судимість, ніде не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, не притягувався до адміністративної відповідальності, не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, має на утриманні двох малолітніх дітей. Прийняв до уваги обставину, що помякшує покарання щире каяття, поведінку на слідстві і в суді, яка сприяла розкриттю злочину. А тому призначене ОСОБА_2 покарання, у виді позбавлення волі, є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 28 КПК України особа яка зазнала матеріальної шкоди від злочину , вправі при провадженні в кримінальній справі предявити до обвинуваченого або до осіб що несуть матеріальну відповідальність цивільний позов , який розглядається судом разом з кримінальною справою.

Задовольняючи цивільний позов ДП «Чернігівторф» в розмірі 64 094 грн. 04 коп., місцевий суд виходив із фактичної вартості викрадених накладок, болтів та гайок, рейок, якими засуджений незаконно заволодів.

В судовому засіданні доведена наявність матеріальної шкоди в розмірі 64 094 грн. 04 коп. по цивільному позову ДП «Чернігівторф», оскільки підтверджується показаннями самого засудженого, який не заперечує обєму викраденого майна, що належало ДП «Чернігівторф», показаннями представника цивільного позивача та довідками з розрахунками вартості викраденого з врахуванням його зносу на момент викрадення.

Стягнута на користь ДП «Чернігівторф» сума в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підтверджуються обвинуваченням визнаним судом доведеним, що засудженим не оспорюється.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про заподіяння ДП «Чернігівторф», внаслідок скоєного, матеріальної шкоди у зазначених у вироку розмірах і правильно вирішив їх позов в цій частині, навівши у вироку відповідні мотиви свого рішення, яке ґрунтується на положеннях Конституції України, ст.ст. 28,50-52, 328 КПК України, ст.1167 ЦК України та узгоджується з розясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31 березня 1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна».

Виходячи із розяснень п.13 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, покладаючи на підсудного обовязок відшкодувати матеріальну шкоду , суд має виходити з установленого законом правила про те що шкода заподіяна злочином підлягає відшкодування в повному обсязі. Не підлягає зменшенню розмір шкоди, якщо вона заподіяна діями засудженого , вчиненими з корисливою метою.

З урахуванням наведеного , колегія суддів вважає, що при розгляді справи, суд першої інстанції повною мірою врахував усі обставини, які дають підстави для правильного вирішення цивільного позову у справі. Відповідно до вимог ст.334 КПК України у мотивувальній частині вироку суд навів ряд відповідних доказів та розрахунків на підтвердження суми, яка підлягає стягненню з засудженого ОСОБА_2

Отже, позовні вимоги в частині майнової шкоди доведено належними доказами, які долучено до матеріалів кримінальної справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, а доводи апеляції засудженого в цій частині є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Всі наведені засудженим підстави, є лише помякшуючими покарання обставинами та враховані судом при призначенні йому міри покарання.

Істотних порушень норм кримінально-процесуального закону при розслідуванні справи та її розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо засудженого судового рішення не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію засудженого ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Чернігівського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2012 року щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

СУДДІ:

ОСОБА_6 ОСОБА_1 ОСОБА_7