Святошинський районний суд м. Києва
ун. № 759/9176/15-к
пр. № 1-кп/759/561/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004543 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Костянтинівка Арбузинського р-ну Миколаївської обл., українця, громадянина України, номер катки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув середню освіту, не працює, не одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніде не зареєстрований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 15.09.2014 Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування порання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_6 , інші учасники провадження: потерпіла ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 10.05.2015 приблизно о 14 год. 55 хв., перебуваючи на 5-му поверсі будинку АДРЕСА_2 , помітив раніше незнайому йому ОСОБА_7 , яка знаходилась на 4-му поверсі вищевказаного будинку, та вирішив повторно, відкрито викрасти чуже майно останньої.
Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_3 цього ж дня приблизно о 14 год. 57 хв. підбіг до ОСОБА_7 , яка нічого не підозрювала, та штовхнув її, внаслідок чого остання, не втримавшись на ногах, впала на підлогу. Продовжуючи виконувати свої злочинні дії, ОСОБА_3 підійшов до ОСОБА_7 , яка лежала, схопив її рукою за шию та шляхом ривка зірвав з шиї останньої золотий ланцюжок, вартістю 1723 грн 00 коп.
Після чого, ОСОБА_3 , виконавши всі дії, які вважав необхідними для доведення свого кримінального правопорушення до кінця, а саме: вчинити повторне, відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , з місця вчинення кримінального правопорушення втік, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому складі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, вказавши на час, місце, спосіб і мету його вчинення та показав, що він перебуває у цивільному шлюбі та має малолітню доньку. На час вчинення кримінального правопорушення працював неофіційно, але грошових коштів все одно не вистачало, оскільки вони з дружиною орендують житло. 10.05.2015 він знаходився по бульв. Кольцова у м. Києві, коли приблизно о 15 год. 00 хв. побачив незнайому йому раніше потерпілу ОСОБА_7 . Він прослідував за нею до будинку АДРЕСА_2 , та піднявся на 5 поверх. Коли кабінка ліфту відчинилася на 4 поверсі, він підбіг до ОСОБА_8 , штовхнувїї, внаслідок чого вона впала. Після чого, схопив її рукою за шию та шляхом ривка зірвав з її шиї золотий ланцюжок, та втік. Однак, невдовзі був затриманий разом з наявним при ньому викраденим ланцюжком. Кримінальне правопорушення вчинив у зв`язку з скрутним матеріальним становищем.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 показала, що 10.05.2015 приблизно о 15 год. 00 хв. вона поверталася з ринку додому, а саме: АДРЕСА_3 . Зайшовши до під`їзду вказаного будинку, двері якого були відчинені, вона ліфтом піднялася на 4 поверх. Коли вона виходила з ліфту на неї зі східців, які ведуть на 5 поверх, скочив хлопець, як потім вона дізналася це був ОСОБА_3 . Вона впала, сумка, яку вона тримала у руках, відлетіла в бік. Після цього, ОСОБА_3 схопив її за шию, зірвав золотий ланцюжок та втік. На її крик з квартир вибігли сусіди. Пізніше цього ж дня вона дізналася, що його затримали на вулиці. Ланцюжок їй повернули працівники міліції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники судового провадження - прокурор, потерпіла та захисник, не оспорюють всі обставини провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та потерпілої, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому складу кримінального правопорушення доведена повністю, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який згідно із ст. 12 КК України є тяжким кримінальним правопорушенням; обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, однак перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до затримання працював не офіційно, ніде не зареєстрований, проживає на орендованій квартирі, за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, також не перебуває на обліку у лікаря-психіатра, раніше судимий та вчинив дане кримінальне правопорушення в період звільнення від відбування покарання, та вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України в межах санкції даної частини ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі, оскільки, на думку суду, його виправлення і перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 15.09.2014 ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України він був звільнений від відбування порання з випробуванням, іспитовим строком на 2 роки.

За таких обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, суд не приймає до уваги доводи захисника ОСОБА_6 та самого обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вчинив дане кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки такі доводи, окрім показань обвинуваченого ОСОБА_3 , жодним чином документально не підтверджені.

Відтак, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 186 КК України, оскільки призначення такого покарання можливе лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також з урахуванням особи винного (ч. 1 ст. 69 КК України), а як достовірно встановлено у судовому засіданні такі підстави відсутні.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся. Процесуальні витрати відсутні.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 3 ст. 349, ст.ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 1 (один) місяць.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного Солом`янським районним судом м. Києва від 15.09.2014, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) місяців.

Призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 10 травня 2015 року, тобто з дня його затримання.

Речовий доказ:

- золотий ланцюжок, 585 проби, який переданий під розписку на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , - залишити у належного власника (законного володільця) ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1