АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Чернівці 10 березня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого Суддів секретар судового засідання учасники судового провадження: прокурор адвокатів обвинувачених потерпілі ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000297 щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, тимчасово не працюючої, раніше не судимої,
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Вижницького районного суду Чернівецької області від «12» листопада 2014 року:

КП №11-кп/794/25/15 р. Головуючий у І інстанції ОСОБА_13
Категорія ст.296 КК України Доповідач ОСОБА_1
ОСОБА_9 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України та призначено їй покарання у вигляді одного року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік.
ОСОБА_10 визнано невинуватим по пред`явленому йому обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та виправдано його у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.
Згідно вироку суду, обвинувачена ОСОБА_9 визнана винною у тому, що 09.06.2014 року близько 00-30 год., перебуваючи у барі «Транзит», що розташований в АДРЕСА_1 , умисно, вчиняючи хуліганські дії, безпричинно нанесла ОСОБА_14 , один удар ногою в ділянку лівої ноги останньої, в результаті чого спричинила останній тілесні ушкодження у вигляді синця в середній третині лівого стегна по внутрішній поверхні, у верхній третині лівого плеча по передній поверхні, які згідно висновку судово-медичної експертизи №119 від 10.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкодження.
Також відповідно до вироку суду першої інстанції, органами досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.296 ч.2 КК України, а саме, 09.06.2014 року близько 00-30 год., перебуваючи у барі «Транзит», що розташований в АДРЕСА_1 , діючи умисно, групою осіб із ОСОБА_9 , вчиняючи хуліганські дії, наніс три удари рукою в ділянку голови ОСОБА_15 , в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синця в лівій вилицевій ділянці, садна на лівій вушній раковині, в проекції правого колінного суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №118 від 10.06.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Згідно обвинуваченя в результаті вчинення хуліганських дій ОСОБА_10 , які тривали приблизно 10 хв., було порушено режим роботи бару «Транзит», що призвело до його закриття.
На вказаний вирок прокурором прокуратури Вижницького району ОСОБА_5 подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок
суду та ухвалити новий вироку, яким: визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років обмеження волі та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; визнати винною ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та призначити їй покарання у вигляді трьох років обмеження волі та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Також апеляційні скарги подані обвинуваченою ОСОБА_9 та її захисником адвокатом ОСОБА_6 , в яких вони просять вирок суду першої інстанції скасувати в частині, що стосується обвинувачення ОСОБА_9 та виправдати її, за відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України.
На апеляційну скаргу прокурора надішли заперечення обвинуваченого ОСОБА_10 , його захисника адвоката ОСОБА_7 та потерпілого ОСОБА_15 , в яких вони просять відхилити апеляційну скаргу прокурора та залишити вирок суду першої інстанції без змін в частині виправдання ОСОБА_10 .
Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг, думку обвинуваченої та її захисника, які просили задовольнити їх апеляційні скарги та заперечували проти задоволення апеляції прокурора, думку прокурора, який просив задовольнити його апеляцію та заперечував проти задоволення апеляцій обвинуваченої та її захисника, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника які просили відмовити в задоволені апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляції, прослухавши технічний запис фіксації судового засідання суду першої інстанції, частково дослідивши письмові докази провадження, заслухавши учасників процесу в судових дебатах та надавши обвинуваченим останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляція обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора, підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 09.06.2014 року біля 00-30 год., ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , перебуваючи у барі «Транзит» в селі Долішній Шепіт по вулю Головній, 52а Вижницького району Чернівецької області, діючи умисно, узгоджено, групою осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної не поваги до суспільства, з особливою зухвалістю, вчинили хуліганство при наступних обставинах.

Так, перебуваючи в приміщенні зазначеного бару, ОСОБА_9 безпричинно, в присутності сторонніх осіб вчинила конфлікт з потерпілою ОСОБА_14 , яка разом з чоловіком та друзями відпочивали.

До вказаного конфлікту приєднався брат ОСОБА_9 ОСОБА_10 .

Під час конфлікту ОСОБА_9 умисно нанесла ногою удар в ділянку лівої ноги ОСОБА_14 , спричинивши їй тілесне ушкодження у вигляді синця в середній третині лівого стегна по внутрішній поверхні, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження.

В свою чергу ОСОБА_10 під час цього конфлікту безпричинно наніс потерпілому ОСОБА_15 три удари рукою в ділянку голови, спричинивши йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синця у лівій вилицевій ділянці, садна на лівій вушній раковині.

Хуліганські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 тривали біля 10 хвилин, були припинені працівницею бару ОСОБА_16 .

Внаслідок їх хуліганських дій була припинена робота бару.

Зазначені вище обставини вчинення злочину підтверджуються наступними безпосередньо дослідженими колегією суддів доказами.
В судовому засіданні апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_9 вини своєї у вчиненні хуліганських дій щодо ОСОБА_14 не визнала, та не заперечуючи факт спричинення ій тілесного ушкодження, просила закрити кримінальне провадження у зв`язку з примиренням з потерпілою.
Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні апеляційного суду вини своєї у вчиненні хуліганства не визнав та просив виправдувальний вирок щодо нього залишити без змін.
При цьому пояснив, що 09.06.2014 року в барі «Транзит» села Долішній Шепіт Вижницького району він розбороняв сестру ОСОБА_9 та ОСОБА_14 і при цьому не виключає, що з необережності міг нанести ОСОБА_17 тілесні ушкодження.
Потерпілий ОСОБА_15 пояснив суду, що 09.06.2014 року він відпочивав в барі з дружиною ОСОБА_14 та друзями. В той час коли вони сміялися, зайшла ОСОБА_9 та запитала чому вони сміються та підійшла до його дружини ОСОБА_14 , хотіла її вдарити, а він підняв руку щоб захистити її. В цей час, ОСОБА_9 схопила його за руку та витягнула його із-за стола та вони обоє впали. Обвинувачена нанесла один удар в область ноги ОСОБА_14 . Потім прийшов брат ОСОБА_9 ОСОБА_10 і наніс йому один удар кулаком в область лівого вуха. Працівники бару «Транзит» повідомили всіх, що бар закривається у зв`язку з тим, що виник конфлікт та закрили бар після 00:00 год., а мали працювати до 01:00 год. Після цього, вони звернулись в міліцію із заявою про те що їх побили.
Потерпіла ОСОБА_14 показала суду, що коли ОСОБА_9 зайшла, вони засміялися, через що остання захотіла вийти на двір розбиратися з нею, однак вона відмовилась. ЇЇ чоловік ОСОБА_15 постався за неї та ОСОБА_9 його витягнула із-за стола і вони впали. ОСОБА_15 тримав ОСОБА_9 , яка кинулась на неї ( ОСОБА_14 ) В свою чергу ОСОБА_9 вдарила її ногою в область ноги. Коли покликали брата ОСОБА_9 ОСОБА_10 , то останній почав виясняти стосунки з її чоловіком. ОСОБА_10 ударив її чоловіка ОСОБА_15 в область обличчя, внаслідок чого у нього був синець. Біля 01:00 год. працівники бару «Транзит» попросили всіх розходитись, оскільки бар закривається.
Незважаючи на невизнання вини обвинуваченими та окрім показів потерпілих, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в повному об`ємі обвинувачених доведена дослідженими та проаналізованими апеляційним судом доказами, а саме: заявою ОСОБА_14 від 09.06.2014 року (а.с. 7); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.06.2014 року (а.с. 16); протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 10.06.2014 року (а.с. 17); протоколом огляду місця події з фото таблицею від 17.06.2014 року (а.с. 18-21); висновком експерта №118 (а.с. 23); висновком експерта №119 від 10.06.2014 року (а.с. 30); протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 17.06.2014 року (а.с. 46-48); висновком експерта №133 від 18.06.2014 року (а.с. 50).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 17.06.2014 року, в ході проведення експерименту, потерпілий ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_10 не розбороняв його та ОСОБА_9 , а продовжував розпочаті ОСОБА_9 хуліганські дії, вчинив бійку, внаслідок якої заподіяв ОСОБА_15 тілесні ушкодження.

Згідно додаткового висновку експерта №134 від 18.06.2014 року, механізм утворення тілесних ушкоджень відповідає показам потерпілого, які він давав в ході проведення слідчого експерименту (а.с. 56).

Із досліджуваного судом апеляційної інстанції протоколу проведення слідчого експерименту з потерпілою ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_9 умисно спричинила їй тілесні ушкодження (том 1, а.с. 46-48).

Згідно додаткового висновку експерта № 133 цілком ймовірним є утворення наявних на тілі потерпілої тілесних ушкоджень при обставинах на які вказує потерпіла в ході проведення слідчого експерименту (том 1, а.с. 50).

Відповідно до показів експерта ОСОБА_18 , ОСОБА_10 наносив удари потерпілому ОСОБА_15 цілеспрямовано.

Допитані в судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_19 , ОСОБА_20 підтвердили факт безпричинного спричинення обвинуваченими потерпілим тілесних ушкоджень.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_21 суду показали, що були свідками конфлікту в приміщенні бару між ОСОБА_9 та ОСОБА_14 , але факту спричинення тілесних ушкоджень вони не бачили.

Свідок ОСОБА_22 в суді першої інстанції пояснювала, що вона разом з ОСОБА_9 прийшла в бар «Транзит». Потерпіла першою накинулась на ОСОБА_9 та нанесла їй подряпини. Остання лише відштовхнула потерпілу від себе, тілесних ушкоджень їй не наносила.

Колегія суддів покази вказаного свідка оцінюють критично, оскільки вони спростовуються наведеними вище дослідженими судом доказами.

Отже, проаналізувавши всі наведені вище докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно та необґрунтовано залишив поза увагою покази потерпілих, свідків та наявні в матеріалах провадження докази, а вина обвинуваченої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному об`ємі.

Суд вважає, що органом досудового розслідування правильно кваліфіковано дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ч.2 ст.296 КК України, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що вони вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, групою осіб.

При цьому колегія суддів виходить з того, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , знаходились в громадському місці в присутності сторонніх осіб, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинили конфлікт та побиття потерпілих. Їхні дії були умисними, цілеспрямованими та узгодженими, а особлива зухвалість проявилась саме в умисному нанесенні потерпілим легких тілесних ушкоджень.

Доводи обвинувачених та їх захисників про те, що нібито їхніми підзахисними не було порушено громадський порядок, оскільки бар уже закривався є необґрунтованими, оскільки судом встановлено, що як потерпілі, так і обвинувачені лише зайшли в бар, будучи в різних компаніях, лише замовили напої та продукти харчування, але у зв`язку з конфліктом, їх відпочинок припинився.

Наведене окрім них підтвердили свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_20 .

Таким чином, колегія суддів приходить до переконливого висновку про доведеність вини обох обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Невизнання ОСОБА_10 своєї вини та часткове визнання вини ОСОБА_9 суд оцінює критично і розцінює як спосіб їх захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене умисне кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 373 ч. 1 КПК України передбачено, що виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа.

Статтею 374 ч. 3 п. 1 КПК України встановлено, що у разі визнання особи виправданою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлено особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення. Однак, суд при ухваленні виправдувального вироку порушив зазначені вимоги закону, висновки суду не підтверджуються тими доказам, які ним фактично досліджені в судовому засіданні, а навпаки спростовуються ними, а також у вироку суду відсутні будь-які обґрунтування, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші.

У зв`язку з наведеним, вирок суду щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , як необґрунтований, підлягає скасуванню з постановленням нового вироку.

При призначенні обвинуваченій ОСОБА_9 та обвинуваченому ОСОБА_10 виду та міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ними кримінального правопорушення, те, що воно відноситься до категорії середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_9 зокрема те, що вона раніше не судима, по місцю проживання характеризується позитивно.

Суд враховує особу обвинуваченого ОСОБА_10 зокрема те, що він раніше не судимий, по місцю роботи характеризується позитивно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обох обвинувачених є те, що вони примирились з потерпілими і останні не мають до них жодних притензій.

Враховуючи в сукупності всі обставини справи та особу обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , суд вважає, що їх виправлення та перевиховання можливе без ізоляції їх від суспільства, та призначає їм покарання на підставі ст. 296 ч.2 КК України із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України.

Саме такий вид покарання, на погляд суду, є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчинення ними нових злочинів.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 404, 405,407,418,420 КПК України, колегія суддів у кримінальних справах апеляційного суду Чернівецької області, -

ЗАСУДИЛА:
Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_9 та її захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Вижницького району ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Вижницького районного суду Чернівецької області від «12» листопада 2014 року, яким ОСОБА_9 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України; ОСОБА_10 виправданий у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України скасувати.

Визнати виною ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та за його вчинення призначити їй покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Якщо вона протягом іспитового строку не вчинить іншого кримінального правопорушення, зобов`язавши її протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Визнати винним ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та його вчинення призначити йому покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_10 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Якщо він протягом іспитового строку не вчинить іншого кримінального правопорушення, зобов`язавши його протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Вирок апеляційного суду може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення вироку.

Головуючий ОСОБА_1
Судді ОСОБА_3
ОСОБА_2