АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ
УХВАЛА Іменем
України

15 травня 2007
року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі :

головуючого - судді........................................... Романова О.В.,

суддів............................................... Широкопояса
Ю.В. та Яковлєва С.В.,

з участю

прокурора............................................................ Ломакова В.Г.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Бердичівського
міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2006
року.

Цим вироком
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Одеси, громадянин
України, із середньою освітою, не одружений, маючий одного
утриманця, мешканець АДРЕСА_1, відбуваючий
покарання у Бердичівській ВК №
70 УДД ПВП України в Житомирській області,
раніше судимий :

1. 05.03.1992 р. за ст.ст. 143 ч.2, 222 ч.З, 42 КК України в редакції 1960 року на 2 роки 6 місяців
позбавлення волі;

2.
26.06.1995 р. за ст. 140 ч.З КК України в редакції 1960 року на 3 роки позбавлення
волі;

3.
28.12.2001 р. за ст.ст.142 ч.З, 309 ч.2, 70 КК України на 7 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

4.
13.06.2003 р. за ст.ст.391, 71 КК України на 6 років позбавлення
волі,

засуджений за ст.391 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.71 ч.1 КК України до призначеного
покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком
Коростенського міського суду Житомирської
області від 13 червня 2003 року і остаточно засудженому ОСОБА_1
призначено покарання у виді 3
років 6 місяців
позбавлення волі.

Справа № 11 - 298 /
2007 Головуючий
у суді 1-ої інстанції
Євстаф'єва Т.А.

Категорія ст.39І КК України Доповідач
у суді 2-ої інстанції
Яковлєв С.В.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо засудженого ОСОБА_1 обрано
у вигляді взяття під варту.

Початок строку
відбуття призначеного покарання засудженим ОСОБА_1
постановлено обчислювати з 15 листопада 2006 року.

Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1 засуджено за вчинення злочину - злісну непокору законним вимогам
адміністрації виправної установи, за таких обставин.

Так, ОСОБА_1, відбуваючи з 23 жовтня 2003 року у Бердичівській ВК-70 призначене
покарання за вироком суду, на шлях виправлення не став, а продовжив порушувати
режим відбування покарання, за що 08
серпня 2006 року постановою начальника колонії на нього було
накладено дисциплінарне стягнення у виді переведення до одиночної камери
строком на один місяць.

Після відбуття
стягнення в одиночній камері ОСОБА_1 належних висновків
не зробив і продовжив порушувати режим тримання.

11 жовтня 2006 року він проявив злісну непокору
законним вимогам адміністрації колонії - в категоричній формі відмовився виконувати письмове
розпорядження начальника Бердичівської ВК-70 : приступити до позачергового прибирання прогулянкових двориків дільниці
посиленого контролю, хоча був здоровий та забезпечений необхідним інвентарем.

В апеляції
засуджений ОСОБА_1 просить переглянути вирок та справу щодо нього, так як вважає, що повторне інкримінування йому ст.391
КК України за відмову від
позачергового прибирання прогулянкових двориків безпідставне, оскільки
адміністрації Бердичівської ВК-70 відомо про його хвороби - клінічно
вилікуваний туберкульоз легень у вигляді щільних вогнищ та виразкова хвороба
12-палої кишки. У зв'язку з цим у нього склалося враження, що комусь потрібно
тримати його під вартою невизначено довготривалий строк, постійно приєднуючи до
раніше призначеного йому покарання новий термін ув'язнення ( а.с. 115 ).

Іншими особами,
які відповідно до закону мають право на оскарження рішення суду першої
інстанції, апеляції не подані.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора Ломакова В.Г., який вважав апеляцію засудженого
безпідставною, а вирок суду відповідаючим вимогам закону, перевіривши вирок суду першої
інстанції в межах, передбачених ст.365 КПК України, обговоривши доводи апеляції
і заперечень прокурора проти її
задоволення, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого ОСОБА_1 не підлягає
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до Довідок про заохочення та стягнення засудженого ОСОБА_1, який
відбуває покарання в Бердичівській ВК №
70, він в період із 17 грудня 2003 року до 08 серпня 2006 року заохочень
не мав, а мав 24-ри дисциплінарних стягнення за різні допущені порушення
/невихід на роботу, відмова від особистого обшуку і вчинення фізичного опору,
порушення розпорядку дня та вимог ізоляції, скоєння членопошкодження, створення
конфліктної ситуації, груба поведінка та прояв неповаги до представників
адміністрації, наявність забороненого предмету/ ( а.с.9
- 10, 38 -39).

Постановою начальника Бердичівської
ВК № 70 від 08 серпня 2006 року за порушення вимог ізоляції /намагання встановити
міжкамерний зв'язок за допомогою нитки/ ОСОБА_1 був переведений в
одиночну камеру строком на один місяць ( а.с.4 ). Після його поміщення 15 серпня 2006 року до одиночної камери,
де він згідно медичного висновку від 15
серпня 2006 року міг
перебувати ( а.с. 11 ), продовжував систематично порушувати
дисципліну, за що на нього знову було неодноразово накладено стягнення, в
тому числі й поміщення у карцер строком на 10 днів (
а.с.21 ), а всього
ОСОБА_1 в період з 08 серпня
по 11 жовтня 2006 року до пустив
ще 14 порушень
дисципліни (а.с.38-39).

11 жовтня 2006 року начальником Бердичівської ВК № 5 засудженому ОСОБА_1 було дано письмове розпорядження про необхідність
приступити до позачергового чергування по прибиранню прогулянкових двориків
дільниці посиленого контролю (
а.с.27 ), від
виконання якого він категорично відмовився ( а.с.31
).

В судовому засіданні 15 листопада 2006 року підсудний ОСОБА_1, не визнавши із власних переконань своєї вини у вчиненні злочину, не
заперечував факту своєї відмови від чергування згідно розпорядження
начальника ВК № 70 і підтвердив правильність зазначення в обвинувальному
висновку обставин вчинення ним даного злочину ( а.с.90 - 91зв.).

Після
ознайомлення засудженого ОСОБА_1а з протоколом судового засідання зауважень від
нього ж не надійшло ( а.с.123 ).

Згідно медичного
висновку від 10 жовтня 2006 року засуджений ОСОБА_1 після прибуття до ВК № 70 23 червня 2003 року був оглянутий лікарською комісією і встановлено діагноз - клінічно вилікуваний туберкульоз легень у вигляді
щільних вогнищ та виразкова хвороба 12-палої кишки. За станом здоров'я визнаний працездатним з працевлаштуванням. Взятий на диспансерний
огляд. За період перебування в ВК №
70 обстежувався лабораторно, рентгенологічно - результати обстежень в рамках норми. З 29 березня по 20
квітня 2006 року лікувався в ЛЗ при ВК № 85 управління ДДУ ПВП в Київській області з діагнозом : виразкова
хвороба 12-палої кишки. Неодноразово отримував профілактичне лікування з
приводу виразкової хвороби з харчуванням по нормі 8-б. Стан здоров'я на
сьогоднішній день задовільний (а.с.40).

Таким чином,
висновки суду про вчинення ОСОБА_1 злісної непокори
законним вимогам адміністрації виправної установи слід визнати обгрунтованими.

Посилання
апелянта ОСОБА_1 на упереджене щодо нього ставлення адміністрації установи, де
він відбуває призначене покарання, з мотиву
зацікавленості когось у його довготривалому перебуванні в місцях позбавлення
волі грунтується лише на припущеннях, що не може бути взято до уваги.

Суперечить медичним висновкам посилання автора апеляції на ту обставину, що він за станом свого здоров'я не міг
виконувати розпорядження адміністрації,
так як дане спростовується наведеним вище висновком лікарської комісії
від 10 жовтня 2006 року.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 листопада 2006 року щодо нього
ж - без
зміни.