Справа № 442/4121/15-к
Провадження № 1-кп/442/256/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 липня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

з участю прокурора - ОСОБА_3

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000048 від 21.10.2015року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Борислав, Львівської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 408 КК України,-

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу за контрактом та скерований до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ).

25 липня 2013 року між Міністерством оборони України в особі ТВО командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 та громадянином України ОСОБА_7 укладено контракт про проходження військової служби строком на 3 роки до 24 липня 2016 року. Цього ж дня, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25 липня 2013 року №140 ОСОБА_8 призначено на посаду стрільця комендантського відділення вказаної військової частини у військовому званні «солдат».

20 серпня 2013 року солдат ОСОБА_9 прийняв військову присягу на вірність українському народові.

17 грудня 2013 року солдата ОСОБА_8 відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 17 грудня 2015 року №242 призначено на посаду навідника 2-ї обслуги 7-ї реактивної артилерійської батареї 3-го реактивного артилерійського дивізіону вказаної військової частини.

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_9 мав дотримуватись Конституції та Законів України, Статутів ЗС України і Військової присяги.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканості покладається на Збройні Сили України.

Згідно ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1, ч. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок включає проходження військової служби, одним із видів якої є військова служба за призовом під час мобілізації на особливий період.

Згідно ст. ст. 11, 16, 128 Статуту внутрішньої служби ЗС України військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованими; беззастережно виконувати накази командира (начальників). Кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.Військовослужбовці рядового складу також зобов`язані сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки, засвоювати все, чого навчають командири (начальники), та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України; бути хоробрим і дисциплінованим, не допускати негідних вчинків і стримувати від них інших військовослужбовців.

Однак, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 знехтував вищевказаними положеннями Конституції України, Законів України та Статутів ЗС України і будучи придатним до військової служби за станом здоров`я вчинив кримінальне правопорушення.

Так, 26 вересня 2014 близько 8 год. 30 хв. військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 з метою ухилитись від проходження військової служби назавжди, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без поважних причин самовільно залишив місце служби в. АДРЕСА_2 і без дозволу командирів вибув за межі Дрогобицького гарнізону. При цьому, ухиляючись від проходження військової служби, солдат ОСОБА_9 до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , не прибував, обов`язків військової служби безпідставно не виконував, проводив час на власний розсуд та переховувався від військового командування, чим вчинив дезертирство.

14 січня 2015 року солдат ОСОБА_9 оголошений в розшук оскільки він переховувався від органів слідства та військового командування і його місце знаходження було невідоме.

Цього ж дня, отримано дозвіл слідчого судді на затримання підозрюваного ОСОБА_8 з метою його приводу в суд для участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

29 травня 2015 року солдат ОСОБА_9 в м. Борислав Львівської області затриманий працівниками Бориславського MB ГУМВС України в Львівській області.

Таким чином, 26 вересня 2014 близько 8 год. 30 хв. військовослужбовець за контрактом військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_9 з метою ухились від проходження військової служби назавжди, умисно, без поважних причин самовільно залишив місце служби в АДРЕСА_2 і без дозволу командирів вибув за межі Дрогобицького гарнізону. При цьому, ухиляючись від проходження військової служби, солдат ОСОБА_9 до військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , не прибував, обов`язків військової служби безпідставно не виконував, проводив час на власний розсуд та переховувався від військового командування.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним злочину. У вчиненому злочині щиро розкаюється, визнає та просить суд суворо його не карати.

Крім повного визнання своєї винності обвинуваченим ОСОБА_9 , його винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, які учасники судового провадження не оспорювали та вважали їх дослідження в судовому засіданні недоцільним. Судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності та істинності їх позицій відсутні.

Заслухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши їм зміст ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин і визнає фактичні обставини доведеними наявними у матеріалах кримінального провадження доказами.

При таких обставинах суд вважає, що дії ОСОБА_9 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 408 КК України, оскільки він, своїми протиправними діями вчинив дезертирство, тобто, самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби.

При обранні виду і розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховуєступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, визнав себе винним повністю, щиросердечно розкаюється, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не знаходиться, позитивно характеризується, як по місцю проживання, так і по місцю військової служби, був учасником АТО та обставини вчинення кримінального правопорушення.

Обставина, що обтяжує покарання , не встановлено.

Суд дійшов до переконання, що наведені вище пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України, і впливають на можливість пом`якшення йому покарання, а тому є можливим призначити таке покарання із застосуванням ст. 69 КК України до основного покарання, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, а саме для військовослужбовців у виді арешту на гауптвахті у відповідності до ч.2 ст. 60 КК України.
Судових витрат та речових доказів по справі немає.
Керуючись ст. ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -
у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та обрати йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту строком 6 (шість) місяців на гауптвахті, у відповідності до ч.2 ст. 60 КК України.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1