Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
24 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисників підсудних адвокатів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підсудних ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному кримінальну справу за апеляціями підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року, -
В С Т А Н О В И Л А:
Цим вироком, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Дружба Радивилівського району Рівненської області, громадянка України, з вищою освітою, працююча лікарем-неврологом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, військовозобов`язана не одружена, раніше не судима, проживаюча в АДРЕСА_1 ,

- засуджена за ч. 5 ст. 191 КК України на 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями та бюджетними коштами на строк 3 роки та з конфіскацією всього належного їй майна.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка села Ланчин Надвірнянського району Івано-Франківської області, громадянка України, з вищою освітою, працююча лікарем-терапевтом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, військовозобов`язана, одружена, раніше не судима, проживаюча в АДРЕСА_2 ,

- звільнена від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка м. Рівне, громадянка України, з вищою освітою, працююча лікарем-терапевтом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, військовозобовязана, одружена, раніше не судима, проживаюча в АДРЕСА_3 ,

- звільнена від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 191 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

Цим же вироком ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 звільнено від кримінальної відповідальності в інкримінованих їм злочинах, передбачених ч. 2 ст. 191 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, вирок щодо яких не оскаржується.

Стягнуто на користь Управління у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Рівненської облдержадміністрації з засуджених: ОСОБА_9 7 941 гривню 21 копійку, ОСОБА_10 332 гривні 81 копійку, ОСОБА_11 875 гривень 39 копійок, ОСОБА_13 766 гривень 92 копійки, ОСОБА_14 716 гривень 18 копійок, ОСОБА_15 6 631 гривню 92 копійки, ОСОБА_16 2 351 гривню 70 копійок, ОСОБА_17 274 гривні 29 копійок, ОСОБА_18 5 180 гривень 19 копійок, ОСОБА_19 2 140 гривень 55 копійок, ОСОБА_12 48 870 гривень 58 копійок.

Судом вирішено питання щодо речових доказів по справі.
За вироком суду, ОСОБА_10 , працюючи лікарем-терапевтом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, ОСОБА_12 , працюючи лікарем-неврологом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення, ОСОБА_14 працюючи лікарем-терапевтом Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення (далі - РОСДРЗН), що знаходиться у м. Рівному по вул. В. Чорновола № 79, засудженні за те, що будучи згідно з наказом Міністерства охорони здоров`я України від 30.06.1994 року № 117, наділеними правом розпорядження державним майном, тобто будучи службовими особами, на яких за спеціальними повноваженнями покладено адміністративно-господарські обов`язки, стали на шлях вчинення злочинів, що посягають на право власності та установлений порядок збереження інформації в документальному вигляді і в період з 20.12.2001року по 28.02.2005 року, кожний окремо, вчинили заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме:

ОСОБА_12 , працюючи лікарем-невропатологом РОСДРЗН, являючись службовою особою, достовірно знаючи про порядок виписування та видачі рецептів на отримання безоплатно ліків та виробів медичного призначення, в період з 18.04.2002 року по 21.02.2005 року виписала неправдиві рецепти форми № 2 на відпуск безоплатно ліків, на прізвища постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС та отримала за ними ліки в аптечних закладах м. Рівне, тим самим заволоділа державним майном.

Всього лікар-невропатолог ОСОБА_12 , зловживаючи своїм службовим становищем, усупереч інтересам служби, шляхом виписки неправдивих рецептів на відпуск безплатно ліків та виробів медичного призначення на прізвища зазначених вище постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС, заволоділа державним майном ліками на суму 48 тис. 870 грн. 58 коп., чим заподіяла державі шкоди в особливо великих розмірах, оскільки вона в 1342,11 рази перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

ОСОБА_10 , працюючи лікарем-терапевтом РОСДРЗН, являючись службовою особою, достовірно знаючи про порядок виписування та видачі рецептів на отримання безоплатно ліків та виробів медичного призначення, в період з 06.02 2004 року по 21.09.2004 року виписала неправдиві рецепти форми № 2 на відпуск безоплатно ліків на прізвища постраждалих від наслідків аварії на ЧАЕС та отримала за ними ліки в аптечних закладах міста Рівне, тим самим заволоділа державним майном, а саме ліками на загальну суму 332 грн. 81 коп., чим заподіяла державі збитків на зазначену суму.

ОСОБА_14 , працюючи лікарем-терапевтом РОСДРЗН, являючись службовою особою, достовірно знаючи про порядок виписування та видачі рецептів на отримання безоплатно ліків та виробів медичного призначення, в період з 26.04.2004 року по 28.02.2005 року виписала неправдиві рецепти форми № 2 на відпуск безоплатно ліків та виробів медичного призначення постраждалим від наслідків аварії на ЧАЕС та отримала за ними ліки в аптечних закладах міста Рівне, тим самим заволоділа державним майном ліками на суму 716 грн. 18 коп., чим заподіяла державі шкоди на зазначену суму.

В поданих на вирок суду апеляціях:

- підсудна ОСОБА_12 вважає вирок незаконним та не обґрунтованим. Доводить, що досудовим слідством не встановлено хто саме привласнив ліки та лікарські засоби, як, коли та хто забирав їх з аптечних кіосків. Також не встановлено ким, та в який спосіб були використані лікарські рецепти, а тому неможливо встановити чи завдана матеріальна шкода та в якій сумі. Зазначає, що органами досудового слідства було виділено в окреме провадження кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_21 , порушеної відносно лікарів поліклініки. Також доводить, що суд в супереч вимогам ст.67 КК України при призначенні покарання врахував обставину, яка впливає на кваліфікацію злочину, як таку, що його обтяжує, а в резолютивній частині вироку судом зазначено остаточну міру покарання без визнання її та інших засуджених винними.

Крім того, вважає, що суд безпідставно задовольнив цивільний позов по справі, оскільки їй та іншим засудженим не було вручено копії позову з відповідними додатками, а представник позивача в ході розгляду справи в судові засідання не з`являвся, як і не надходило від нього заяв на підтримку чи відмову від цього позову.

Просить вирок суду в частині призначення їй покарання скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Підсудні ОСОБА_10 та ОСОБА_14 вважають вирок щодо них незаконним та не обґрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Доводять, що ні на досудовому слідстві, ні під час судового слідства не було доведено їхньої вини та те, що вони передавали виписані рецепти працівникам аптеки та отримували ліки. Також, ОСОБА_10 зазначає, що органами досудового слідства було кваліфіковано дії засуджених, як вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб, про те, кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_22 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.27, ч.2 ст.366 КК України було виділено з даної кримінальної справи та в подальшому закрито за недоведеністю участі останнього у вчиненні злочину.

Крім того, вказують, що суд безпідставно задовольнив цивільний позов по справі, оскільки їм та іншим засудженим не було вручено копії позову, а представник позивача в ході розгляду справи в судові засідання не з`являвся.

Просять вирок скасувати, а кримінальну справу щодо них закрити за відсутності в діянні складу злочину.

Прокурор, не оскаржуючи вирок щодо інших підсудних та в частині доведеності вини і кваліфікації дій ОСОБА_12 вважає, що він підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженої ОСОБА_12 внаслідок м`якості. Доводить, що судом призначено мінімальне покарання передбачене санкцією інкримінованої статті, не взято до уваги кількість епізодів злочинної діяльності та розміру завданої державі шкоди, яка не відшкодована.

Просить вирок в частині призначення покарання ОСОБА_12 скасувати та постановити новий, яким ОСОБА_12 призначити покарання за ч.5 ст. 191 КК України у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з розпорядженням товарно-матеріальними цінностями та бюджетними коштами строком 3 роки та з конфіскацією майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення підсудних та їх захисників про задоволення апеляцій, та закриття справи за відсутністю в їх діях складу злочину, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції та не підтримав інших, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають частково задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 22 КПК України (в ред. 1960 р.) прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов`язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що виправдують обвинуваченого, а також ті обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Розглядаючи справу по суті суд першої інстанції на поверхневість досудового слідства та його неповноту увагу не звернув і розглянув справу на думку колегії суддів за обставин, що виключали постановлення правильного та об`єктивного судового рішення.
Так, зазначивши в обвинувальному висновку, що ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інші за попередньою змовою вчинили розкрадання товарно-матеріальних цінностей з ОСОБА_22 , суд не звернув увагу на те, що кримінальна справа відносно останнього була виділена в окреме провадження і 16.11.2012 року була закрита в зв`язку з недоведеністю його участі в інкримінованому злочині. Не звернув суд першої інстанції і на те, що в порушення ст.. 26 КПК України (1960р.) орган досудового слідства виділив кримінальну справу відносно ОСОБА_22 в окреме провадження.
Кваліфікуючи дії ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інших за ч.5 ст. 191 КК України, як службових осіб, органи досудового слідства доказів виконання лікарями адміністративно-господарських обов`язків, не навели.
Поза увагою слідства залишився і той факт, що органом досудового слідства в повній мірі не досліджено: хто ж саме отримував ліки з аптек за виписаними обвинуваченими рецептами. Як вбачається з показань працівників аптек розташованих на території Рівненського обласного спеціалізованого диспансеру радіаційного захисту населення: ОСОБА_23 , ОСОБА_24 в своїх показаннях стверджували, що ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інші в їх аптеках ліків не отримували.
Аналізуючи обвинувальний висновок відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інших і постанову про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_22 від 16.11.2012 року, колегія суддів зазначає, що висновки органу досудового слідства наведені в обвинувальному висновку та в постанові про закриття кримінальної справи взаємовиключні, що підтверджує поверхневість та неповноту досудового слідства.
При новому додатковому розслідуванні, органу досудового слідства необхідно об`єднати всі справи відносно підозрюваних осіб в одне кримінальне провадження, повно, всебічно та об`єктивно встановити: хто ж саме отримував ліки в аптеках розташованих на території вказаного диспансеру та діями яких посадових осіб були завданні державі матеріальні збитки.
При цьому при додатковому слідстві також необхідно з`ясувати правовий статус лікарів диспансеру ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інших, які виписували безоплатні рецепти на отримання ліків, а саме чи відносяться вони до службових осіб.
Крім того, орган досудового слідства зазначивши, що ОСОБА_12 , ОСОБА_10 виписували фіктивні рецепти на безоплатне отримання ліків, особисто заносили ці рецепти до аптек розташованих на території диспансеру, про те, будь-яких доказів в обґрунтування такого висновку не надали.
Лише об`єднавши всі кримінальні справи щодо розкрадання службовими особами товарно-матеріальних цінностей в одне провадження, можливо з`ясувати в повній мірі всі обставини справи зокрема, твердження ОСОБА_9 , ОСОБА_25 , ОСОБА_12 та інших, що рецепти вони виписували за вказівкою головного лікаря ОСОБА_22 , і що саме він отримував кошти за ліки з аптек розташованих на території диспансеру.
За роз`ясненнями, що містяться в п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам ст.ст.22, 64 КПК України (в ред. 1960 року) не були дослідженні або були поверхнево чи однобічно дослідженні обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи, не витребувані й не дослідженні документи. Речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин).
Згідно ст.323 КПК України (в ред. 1960 року) вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Вирок є обґрунтованим, якщо він постановлений на матеріалах, всебічно досліджених і правильно оцінених судом, а висновки суду про подію злочину, винуватість чи не винуватість підсудного з достовірністю випливають з цих матеріалів.
Розглядаючи справу по суті, суд першої інстанції на неповноту та однобічність досудового слідства увагу не звернув та об`єктивно не з`ясував всіх обставин справи.
Без з`ясування в повній мірі обставин що підлягають доказуванню в кримінальній справі, у відповідності до ст. 64 КПК України (в ред. 1960 року), які мають істотне значення для вирішення справи, суд був позбавлений можливості самостійно усунути виявлену неповноту та однобічність слідства. А тому кримінальну справу необхідно направити на додаткове розслідування у зв`язку з неповнотою досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.
Крім того, в порушення ст. 335 КПК України (в ред.1960 року) суд засудив ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та інших, не визнавши їх винними в інкримінованих злочинах.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 367, 374 КПК України (в ред.. 1960 року), колегія суддів,
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги підсудних ОСОБА_12 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 та прокурора задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за ч.2 ст. 191 КК України і ОСОБА_12 за ч.5 ст. 191 КК України та постанову Рівненського міського суду Рівненської області від 11 серпня 2014 року про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 за ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_12 та ОСОБА_9 за ч.2 ст. 366 КК України, ОСОБА_26 за ч.2 ст.366, ч.4 ст.191 КК України скасувати, а справу направити прокурору Рівненської області для проведення додаткового розслідування.
Запобіжний захід - підписку про не виїзд ОСОБА_12 - скасувати.

Доповідач : ОСОБА_1 (підпис)

Судді : ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис)
З оригіналом згідно
Суддя: ОСОБА_1