АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
В И Р О К
Іменем України

1 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 та прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_8

сторін захисту обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

та потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

у с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 7 квітня 2015 року в кримінальному провадженні під №0003020, внесеному 6.04.2014 року до ЄРДР, обвинувачені:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в м. Києві, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та йому призначене покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнений від відбування покарання з випробуванням зі встановленням трьох років іспитового строку.

Відповідно до п. п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_9 покладені відповідні обов`язки.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який народилась в м. Києві, має середню загальну освіту, зареєстрований та до обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою проживав за адресою: АДРЕСА_2 , несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, та йому призначене покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Також вироком ухвалено питання про речові докази в даному кримінальному провадженні.

За змістом вироку суду першої інстанції ОСОБА_9 і ОСОБА_5 визнані винуватими у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в заподіянні потерпілим тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, дане кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

6.04.2014 р. близько 06:10 годині ОСОБА_5 , групою осіб, разом з ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні магазину АЗС Сокар, розташованого по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинили хуліганство відносно ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , що супроводжувалось особливою зухвалістю та виразилось в заподіянні останнім тілесних ушкоджень.

При цьому ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 6.04.2014 р. близько 06:00 години, після розпиття алкогольних напоїв, знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту Вулиця Я. Коласа, розташованої біля будинку №29 по вул. Я. Коласа в м. Києві, побачили раніше незнайомих їм громадян: ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які рухались в бік перехрестя вул. Я. Коласа та Героїв Космосу в м. Києві. Тоді ж, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа підійшли до ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та, діючи з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, спровокували виникнення конфлікту з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під час якого, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, висловлювались на адресу останніх брутальною лайкою та образливими словами, штовхали їх та кидали в них каміння. Під час конфлікту ОСОБА_5 , діставши з кишені свого одягу складний ніж, яким, діючи із хуліганських спонукань, став розмахувати перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , погрожуючи його застосуванням.

З метою уникнення конфлікту, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 направились в бік АЗС Сокар, розташованої по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві. Однак ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, 6.04.2014 р. близько 06:10 годині автомобілем таксі прослідували у напрямку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та зайшли за ними до приміщення магазину, розташованого на території АЗС Сокар по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві.

Знаходячись в приміщенні даного магазину, ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , групою осіб, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, продовжуючи грубо порушувати громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, в присутності працівників АЗС «Сокар», вчинили хуліганство щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , висловлюючись на їх адресу брутальною лайкою, супроводжуючи свої дії особливою зухвалістю, стали умисно наносити удари руками та ногами по різних частинах тіла потерпілих.

Під час бійки, ОСОБА_5 , діючи за єдиним злочинним умислом із ОСОБА_9 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, спрямованим на грубе порушення громадського порядку, утримуючи в руці ніж та застосовуючи його, як предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ним численні удари по голові та тілу ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: рани у правій тім`яній ділянці голови; непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітки; рани грудної клітки в проекції 8-го ребра між правою середньо-лопатковою та прихребетною лініями, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №1173/е від 24.07.2014 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я). Продовжуючи свої хуліганські дії ОСОБА_5 , застосовуючи той же самий ніж, як предмет, спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, умисно наніс ним численні удари по голові та тілу ОСОБА_11 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді: різаної рани виличної ділянки справа; непроникаючих-різаних ран грудної клітки на переднє-боковій поверхні справа, на правій лопатці, різаних ран 1 і 3 пальців лівої кисті, які, згідно висновку судово-медичної експертизи №1426 від 23.07.2014 р. відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Після вчинення наведених дій ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця події кримінального правопорушення втекли, а потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 лікарями швидкої медичної допомоги госпіталізовані.

Не погоджуючись з ухваленим щодо нього вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 4.05.2015 р. подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить цей вирок змінити, а саме відстрочити йому строк покарання на три роки з випробуванням.

На обгрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 указує на невідповідність призначеного йому судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення, яке є явно несправедливим через суворість, зважає при цьому на невірне встановлення судом причин конфлікту (бійки), ініціаторами якого були потерпілі, але він, ОСОБА_5 , шкодує, що вступив у цей конфлікті щиро кається в своїх діях, стверджує про те, що потерпілі були у нетверезому стані, проте наркологічна експертизи відносно них досудовим слідством не проводилась, а також суд не врахував усіх пом`якшуючих покарання обставин і те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

5.05.2015 р. захисник ОСОБА_6 , діючи в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , вважаючи вирок суду першої інстанції ухвалений щодо нього в частині призначеного покарання незаконним і необгрунтованим, невідповідаючим ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, просить його змінити, шляхом звільнення ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за ч. 4 ст. 296 КК України покарання з випробуванням строком на три роки та покладенням на нього згідно ст. 76 КК України відповідних обов`язків.

Не погодившись із ухваленим щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_5 вироком суду першої інстанції, прокурор прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 , який приймав участь у розгляді судового провадження судом першої інстанції, 6.05.2015 р. подав апеляційну скаргу, в якій, уважаючи цей вирок незаконним, необгрунтованим і невмотивованим просить: вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7.04.2015 р., ухвалений щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити апеляційним судом у цій частині свій вирок, яким: призначити ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 296 КК України у виді п`яти років позбавлення волі; ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України у виді п`яти років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.

На обгрунтування апеляційних вимог прокурор ОСОБА_7 зважає на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось щодо ОСОБА_9 у застосуванні закону (ст. 75 КК України), який не підлягав застосуванню; невідповідність призначеного ОСОБА_9 та ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції не оскаржений.

У поданих на апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 запереченнях обвинувачений ОСОБА_5 , вважає її вимоги й твердження необґрунтованими.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених у апеляційних скаргах обвинуваченим ОСОБА_5 , захисником ОСОБА_6 та прокурором прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 , і запереченнях обвинуваченого ОСОБА_5 ; вислухавши доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які підтримали свої апеляційні скарги за наведених у них обставин і заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 ; доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційних скарги обвинуваченого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 , підтримав вимоги та обгрунтування апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 ; доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав апеляційні скарги, подані обвинуваченим ОСОБА_5 і захисником ОСОБА_6 , та заперечував відносно задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 ; доводи потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які підтримали позицію сторони захисту та заперечували стосовно вимог і тверджень сторони обвинувачення; вивчивши та перевіривши матеріали провадження, провівши судові дебати, надавши обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_9 останнє слово, обговоривши й обміркувавши доводи апелянтів, колегія суддів уважає апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 такими, що задоволенню не підлягають, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 підлягаючою частковому задоволенню, виходячи з таких аргументів, висновків і підстав.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинувачених ОСОБА_9 і ОСОБА_5 у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яка виразилась в заподіянні потерпілим тілесних ушкоджень, вчиненому групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, за обставин, установлених вироком суду, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і об`єктивно підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Зазначені висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і докладно наведених у вироку джерелах доказів:

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_9 , який під час допиту судом першої інстанції за обставинами інкриміновано кримінального правопорушення винуватість визнав частково та показав, що з вечора 5.04.2014 р. він разом із ОСОБА_5 та знайомими останнього, один з яких на ім`я ОСОБА_13 , відпочивали в кафе ОСОБА_14 , де він, ОСОБА_9 , вживав пиво. 6.04.2014 р. близько 06:00 години, вони збирались йти з кафе. Знайомі ОСОБА_5 вийшли з кафе першими, а він з останнім залишились розраховуватися. Коли він із ОСОБА_5 вийшли на вулицю, то побачили, що біля одного з їх компанії, стояло багато людей, більшість серед яких були в камуфляжному одязі. Тоді він, ОСОБА_9 , з ОСОБА_5 вирішили з`ясувати, що сталося, та разом із Русланом підбігли до цих людей, які знаходились поблизу зупинки громадського транспорту Вулиця Я. Коласа, розташованої біля будинку №29 по вул. Я. Коласа в м. Києві. Але їх товариша біля зупинки вже не було. Незнайомі особи, серед яких знаходились ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , почали негарно себе вести, грубо їм відповідати. Із хуліганських спонукань, вони почали висловлюватися на адресу потерпілих брутальною лайкою та образливими словами, після чого між ними почалась сутичка, під час якої він, ОСОБА_9 , штовхав потерпілих. Каміння в потерпілих він не кидав та хто саме це робив, не пам`ятає. Після цього ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 почали йти від них, а він, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_5 та Русланом прослідували за потерпілими, які направились в бік АЗС Сокар. Близько 06:10 годині, вони зайшли за потерпілими в приміщення магазину, розташованого на території АЗС Сокар, де вчинили хуліганські дії: в присутності працівників АЗС влаштували бійку, під час якої, він, ОСОБА_9 , наносив потерпілим удари руками, проте, кому саме з них та в які частини тіла, не пам`ятає. Які дії відносно потерпілих вчиняв ОСОБА_5 , він, ОСОБА_9 , не бачив. Також не бачив у ОСОБА_5 ножа і не знав що він його буде використовувати;

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_5 , який в стадії судового розгляду в суді першої інстанції за обставинами вчиненого інкримінованого кримінального правопорушення винуватим себе визнав частково та показав, що з вечора 5.04.2014 р. він разом з ОСОБА_9 та своїми знайомими відпочивали в кафе Елькафа, де він вживав пиво. Близько 06:00 години 6.04.2014 р. його знайомі вийшли з кафе на вулицю, оскільки ним було викликав таксі, а він разом з ОСОБА_9 залишились розрахуватись. 6.04.2014 р. близько 06:00 години він з ОСОБА_9 вийшли з кафе, та він, ОСОБА_5 , побачив, що один із його товаришів, відійшов в сторону зупинки громадського транспорту Вулиця Я. Коласа. В цей момент з двору одного із будинків по вул. Героїв Космосу вийшло 10 чи 11 незнайомих їм чоловіків в камуфляжному одязі, які оточили його товариша, який перебував в стані алкогольного сп`яніння. Він разом з ОСОБА_9 та наглядно знайомим на ім`я ОСОБА_13 підійшли до чоловіків, серед яких були й потерпілі, та на його запитання що сталося, та чому вони підійшли до його знайомого, якого на той час біля зупинки він вже не бачив, хтось з чоловіків відповів, що вони самооборона району. Не почувши точної відповіді на своє запитання, між ним, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та потерпілими розпочався словесний конфлікт, який відразу переріс в бійку. Під час якої він відчув удар каменем в потилицю, проте хто саме йому наніс удар, він не бачив. Хвилюючись за своє життя та здоров`я він почав відбиватись, наносити удари руками потерпілим. Проте скільки ударів, кому з потерпілих та в які частини тіла він наніс, не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Зазначені дії він вчиняв з хуліганських спонукань, розуміючи що своїми діями порушує громадський порядок. Незнайомі люди почали розбігатись. Під час бійки, він підібрав розкладний ніж, який у когось випав та, який він поклав собі в кишеню не застосовуючи його. Перебуваючи під емоціями, оскільки йому було прикро, що усе так несправедливо почалося, він, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_13 сіли в таксі, яке їх чекало, та на його прохання, водій прослідував за потерпілими ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_15 , які тікали на заправку. 6.04.2014 р. близько 06:10 годині, приїхавши разом з ОСОБА_9 та Русланом на АЗС Сокар по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, вони із хуліганських спонукань забігли до приміщення магазину, розташованого на території АЗС Сокар, де знаходились працівники АЗС та потерпілі та, порушуючи громадський порядок, відразу влаштували бійку з потерпілими, під час якої висловлювалися на адресу останніх нецензурною лайкою та цілеспрямовано наносили потерпілим тілесні ушкодження. Під час бійки він, дістав з кишені ніж, розклав його та, утримуючи його в правій руці, почав наносити ножем удари потерпілим. Кому саме із потерпілих він наносив удари ножем та в які частини тіла, не пам`ятає, оскільки пройшло багато часу. Працівник АЗС кричав, щоб вони припинили бійку. ОСОБА_9 та Руслан також знаходились в приміщенні магазину, проте він, ОСОБА_5 , за їх діями не спостерігав. Після нанесення потерпілим тілесних ушкоджень, вони вийшли з приміщення магазину, сіли в таксі, яке їх чекало, та роз`їхались по домівках. Ніж, яким він наносив тілесні ушкодження потерпілим, він, ОСОБА_5 , викинув на зупинці Південна Борщагівка, куди приїхав на таксі;

- показаннях потерпілого ОСОБА_12 , який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 6.04.2014 р. близько 06:00 години він разом з друзями, близько 8-ми чоловік, вийшли з приміщення кафе Елькафе та направились за цигарками до магазину АЗС Сокар. Дорогою, біля зупинки громадського транспорту Вулиця Я. Коласа, вони зустріли чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та співав пісні. На запитання даного чоловіка, як кудись пройти, ніхто з них не відреагував, бо всі бачили, що даний чоловік був досить нетверезий. Проте ніхто з його друзів жодних претензій до даного чоловіка не мали і чоловік пішов далі. В цей час їм вслід, почали щось кричати невідомі їм чоловіки, тому вони, нічого не розуміючи, зупинились та вирішили їх зачекати. До них підійшли обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ще один чоловік, які почали з ними брутально розмовляти, з`ясовувати чи є вони охороною майдану, намагались спровокувати конфлікт. На їх пояснення що вони просто йдуть додому, ніякої реакції не було. Обвинувачені стали поводили себе агресивніше. Вони намагались припинити дії обвинувачених. Тоді невідомий йому чоловік, який знаходився з обвинуваченими, нічого не говорячи, намагався вдарити його в обличчя. Зі сторони обвинувачених були погрози: постріляємо. Коли ОСОБА_5 дістав ніж, всі почали розбігатись. ОСОБА_11 намагався викликати міліцію. Розуміючи, що відбувається щось неадекватне, він разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 пішли від обвинувачених, вважаючи, що обвинувачені за ними не підуть. При цьому, коли вони відходили, їм в спину хтось кинув каміння. Біля входу на АЗС Сокар, вони побачили, що на АЗС під`їхав автомобіль темного кольору, з якого вийшло три чоловіка, двоє з яких обвинувачені. Побачивши їх, обвинувачені відразу побігли до них. Після чого вони забігли в приміщення магазину, де ОСОБА_10 попросив охоронця викликати міліцію. ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та чоловік, який був з ними, забігли до приміщення магазину, відштовхнули охоронця, який намагався їх зупинити та відразу почали бійку. В приміщенні магазину він з іншими потерпілими почали відступати від ОСОБА_5 , який висловлювався на адресу потерпілих брутальною лайкою та в руках якого був ніж, який він навіть не ховав, намагаючись відразу нанести ним удари потерпілим. В цей час, він відчув удари кулаками по потилиці, присідаючи від яких, він закривав обличчя руками, проте удари йому продовжували наносити ногами. Хто саме наносив йому удари та скільки, він не бачив, але йому здалося що удари наносило дві особи. Підвівшись та намагаючись ухилитись від ударів, він вийшов з приміщення магазину на вулицю, де підвівши голову, побачив ОСОБА_9 та чоловіка який був з обвинуваченими, які відходили від нього. В цей час ОСОБА_5 , потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 знаходились в магазині, проте що там відбувалось він не бачив. Після нанесення їм тілесних ушкоджень, обвинувачені та чоловік, який був з ними, сіли в автомобіль та відразу поїхали. А вони дочекавшись міліції та швидкої медичної допомоги, були госпіталізовані до КМКЛ №17, де їм було надано медичну допомогу. Того вечора він вживав пиво;

- показаннях потерпілого ОСОБА_11 , який суду першої інстанції показав, що 6.04.2014 р. близько 05.00 години він разом зі своїми друзями з Харкова приїхали в кафе Елькафе, де відпочивали. Приблизно в 06:00 годин кафе зачинялось і вони, близько 8-ми чоловік, залишивши приміщення кафе, направились за цигарками до магазину АЗС Сокар та збирались йти додому. Дорогою, проходячи біля зупинки громадського транспорту Вулиця Я.Коласа, вони зустріли чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та який запитав, як пройти на зупинку. Вони йому показали дорогу, після чого чоловік пішов далі, а вони почули позаду крики з вимогою зупинитись. Коли вони зупинились, до них підбігли обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ще один чоловік, які почали запитувати, чому вони причепились до їхнього товариша, хоча в той момент біля них нікого вже не було, а чоловік який запитував у них дорогу, знаходився з протилежної сторони дороги. Обвинувачені та чоловік, який знаходився з ними запитували хто вони такі та що тут роблять, намагались спровокувати конфлікт та вчинити бійку. ОСОБА_5 почав пропонувати їм йти битись один на один, витяг ніж, довжиною леза близько 8-10 см, яким почав розмахувати та лякати. Також ОСОБА_5 висловлював інші погрози. Побачивши ніж, він відразу відійшов трохи в сторону, та зателефонував до міліції, де йому пообіцяли направити на місце автомобіль. В цей час його друзі з Харкова взагалі спілкувалися стоячи в стороні, досить далеко від обвинувачених та взагалі не зрозуміли що відбувається. Бажаючи уникнути конфлікту, він, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 почали відбігати від обвинувачених на іншу сторону дорогу. В цей час в їхню сторону полетів камінь, проте хто його кинув, він не бачив. Подивившись назад, він побачив, що до обвинувачених під`їхав автомобіль, в який вони сіли разом зі своїм другом. Частина їх друзів пішли додому. Коли він з ОСОБА_12 та ОСОБА_10 підійшли до АЗС Сокар, то побачили, що до АЗС під`їжджає автомобіль, з якого вийшли обвинувачені та чоловік, який був з ними на зупинці, та які відразу почали бігти в їхню сторону. Він з потерпілими забігли в середину магазину, розташованого на території АЗС та попросили охоронця і продавця закрити двері та викликати міліцію, проте працівники АЗС нічого не встигли зробити, оскільки навіть не розуміли, що відбувається. В цей час в приміщення магазину забігали обвинувачені та чоловік, який був з ними на зупинці, які почали висловлюватись на їх адресу нецензурною лайкою, при цьому ОСОБА_5 тримав в руці ніж. Він пам`ятає як одного з чоловіків, він штовхнув в торгівельну стійку, оскільки той пішов на продавця. Він бачив як в приміщенні магазину АЗС Сокар потерпілий ОСОБА_10 лежав на спині на підлозі, а ОСОБА_5 сидів на ньому зверху та наносив останньому удари ножем в голову, при цьому ОСОБА_10 закривав голову руками. Він пам`ятає, як ОСОБА_5 підійшов до нього та намагався вдарити його головою в голову, після чого повалив його на підлогу. В той час, коли він лежав на підлозі, ОСОБА_5 сидячи на ньому зверху, став бити його ножем в голову. Не дивлячись на те, що він руками стримував удари ОСОБА_5 , останній, наніс йому 2-3 удари ножем в голову та грудну клітину справа, порізав пальці руки, при цьому один з ударів був нанесений йому в область виличної ділянки. Після чого він встиг перехопити руку з ножем ОСОБА_5 , останній підвівся та, разом з ОСОБА_9 та своїм другом стали тікати, сіли в автомобіль та поїхали. А вони, дочекавшись міліції та швидкої медичної допомоги, були госпіталізовані до лікарні, де їм було надано медичну допомогу. Зазначена бійка в приміщенні магазину тривала близько двох хвилин. Хто та які дії вчиняв по відношенню до ОСОБА_12 , він не бачив. В той вечір він вживав алкогольні напої, проте не був п`яним. З приводу отриманих внаслідок хуліганських дій обвинувачених тілесних ушкоджень, він, ОСОБА_11 , протягом місяця перебував на амбулаторному лікуванні;

- показаннях потерпілого ОСОБА_10 який під час судового засідання у суді першої інстанції показав, що 6.04.2014 р. в 05:00 годин вони з ОСОБА_11 та двома друзями приїхали до кафе Елькафе, де знаходились також чотири їх друга. Загалом їх було 8-м чоловік. В кафе він вживав пиво. О 6:00 годині вони вийшли з кафе та вирішили піти до АЗС Сокар за цигарками. Дорогою вони почули позаду себе крики людей і ОСОБА_11 запропонував зачекати та з`ясувати, що сталось. До них підійшли ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зі своїм другом й почали розмову на підвищених тонах, поводили себе агресивно, намагались спровокувати конфлікт, розпитували у них, хто вони такі та що тут роблять, казали, що це їх район, а потім почали погрожувати. На їх відповідь, що вони місцеві, ніхто не реагував. Після цього ОСОБА_5 запропонував їм битись один на один, на що йому пояснили, що ніхто з ним битись не буде. Тоді ОСОБА_5 витяг ніж та почав ним розмахувати, погрожував ним всіх порізати. Потім всі розбіглися, оскільки злякалися висловлень ОСОБА_5 . Він, ОСОБА_10 , відразу пішов до АЗС Сокар, де в приміщенні магазину попросив працівників АЗС викликати міліцію, пояснивши, що людина погрожує ножем. Відразу ж за ним, в приміщення магазину зайшли ОСОБА_11 та ОСОБА_12 й почали просити охоронця закрити двері до магазину. ОСОБА_11 повідомив, що обвинувачені сіли в автомобіль, та зараз будуть тут. Після цього до магазину відразу ввірвалися ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та їх друг. ОСОБА_5 тримав в руці ніж та розпочалася бійка. ОСОБА_5 з ножем почав підходити до нього та ОСОБА_12 , вони відступали за стелажами. Потім ОСОБА_5 почав наносити йому удари ножем в спину та голову, від яких він впав на підлогу. В той час коли він, лежачи на підлозі на спині, закривав голову руками, ОСОБА_5 , схилившись над ним, продовжив наносити йому удари по голові та тулобу, від яких у нього в очах усе попливло та що відбувалося далі, він не розумів. Лікарями швидкої медичної допомоги його, ОСОБА_10 , було госпіталізовано до КМКЛ № 17, де йому було надано медичну допомогу. Протягом місяця він перебував на амбулаторному лікуванні;

- показаннях свідка ОСОБА_16 , який під час допиту судом першої інстанції показав, що в квітні 2014 р., точну дату він не пам`ятає, перебуваючи на своєму робочому місці охоронця АЗС Сокар, розташованої по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, десь о 06:14 годині, в центральні двері приміщення магазину АЗС Сокар забігли двоє чоловіків, які попросили про допомогу, а саме викликати Державну службу охорони, оскільки на них вчинено напад. Через 1-2 хвилини до приміщення магазину прибіг ще один потерпілий. На вимогу потерпілих, старший касир натиснув кнопку виклику ДСО. Після цього він вийшов на вулицю, де побачив що на АЗС приїхав автомобіль, з якого вибігли обвинувачені, які відразу забігли до приміщення магазину, де почали з`ясовувати стосунки з потерпілими та влаштували з ними бійку. Ніяких тілесних ушкоджень на обвинувачених він не бачив, проте в руці одного обвинуваченого, а саме ОСОБА_5 він, ОСОБА_16 , побачив ніж, довжиною леза близько 10 см, яким ОСОБА_5 спочатку розмахував. Він, ОСОБА_16 , намагався контролювати ситуацію, забрати ніж з рук обвинуваченого ОСОБА_5 , проте йому не вдалося це зробити. Він бачив, як обвинувачений ОСОБА_5 повалив на підлогу одного з потерпілих та став наносити йому удари ножем в спину. Також він бачив, як ОСОБА_5 іншому потерпілому наніс кілька ударів ножем в голову. За діями іншого обвинуваченого він не спостерігав, оскільки хвилювався за дії ОСОБА_5 в руках якого був ніж. Після цього обвинувачені вибігли з приміщення магазину АЗС, сіли в автомобіль, на якому приїхали, та поїхали. До працівників АЗС обвинуваченні ніяких протиправних дій не вчиняли. Відразу після їх від`їзду, приїхав автомобіль ДСО, а згодом працівники міліції. Потерпілим було викликано карету швидкої медичної допомоги, оскільки у них були ножові поранення і вони потребували допомоги. Зазначені події в приміщенні магазину за участю обвинувачених тривали не більше двох хвилин. До зазначених подій він часто бачив потерпілих, які час від часу заходили до магазину АЗС щось купити чи випити кави. Обвинувачених він раніше не бачив;

- протоколі огляду місця події від 6.04.2014 р., фототаблиці та плану-схеми до нього, за змістом якого в період з 07:20 по 07:50 годин ст. слідчим СВ Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_17 , на підставі повідомлення про нанесення тілесних ушкоджень, було оглянуто приміщення автозаправки Сокар, розташованої по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві. Під час огляду перед входом у вказане приміщення на підлозі бетонному покритті, виявлено декілька плям темно-бурого кольору, які ведуть до входу в приміщення. Перед входом виявлено сукупність плям темно-бурого кольору. В приміщенні заправки, за словами адміністратора ОСОБА_18 , проводилося прибирання приміщення. Під час огляду вказаного приміщення, праворуч від вхідних дверей, на стіні, виявлено дві плями темно-бурого кольору. Обстановка у приміщенні не порушена. Під час огляду вилучено змиви з бетонного покриття перед входом до автозаправки Сокар, що по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві /т. 1 а.с.п. 161-163, 164-166, 167/;

- постанові про визнання і залучення до справи речових доказів від 25.04.2014 року, згідно якої змиви речовини бурого кольору з бетонного покриття, виявлені перед вхідними дверима до АЗС Сокар, визнано речовими доказом за кримінальним провадженням №0003020 від 6.04.2014 р. та поміщено в камеру схову речових доказів Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві /т. 1 а.с.п. 173/;

- карті виїзду швидкої медичної допомоги №337 А від 6.04.2014 р. за адресою: м. Київ на розі вул. Я.Коласа - вул. Героїв Космосу, відповідно до якої у ОСОБА_10 виявлено ножове поранення голови та грудної клітини непроникаюче (т. 1 а.с.п. 186/;

- карті виїзду швидкої медичної допомоги №338 А від 6.04.2014 р. за адресою: м. Київ на розі вул. Я.Коласа - вул. Героїв Космосу, згідно якої у ОСОБА_11 виявлено ножове поранення грудної клітини та спини справа, КЦСП лівої руки /т. 1 а.с.п 196/;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 6.04.2014 р., згідно якого серед наявних фото осіб, потерпілий ОСОБА_19 вказав на фото №3 ОСОБА_9 , як на особу, яка 6.04.2014 р. на АЗС Сокар, що по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, заподіяла йому та його товаришам тілесні ушкодження /т. 1 а.с.п. 174-176/;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 6.04.2014 р., згідно якого серед наявних фото осіб, потерпілий ОСОБА_19 вказав на фото №2 ОСОБА_5 , як на особу, яка 6.04.2014 р. на АЗС Сокар, що по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, заподіяла йому та його товаришам тілесні ушкодження /т. 1 а.с.п. 177-179/;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 6.04.2014 р., згідно якого серед наявних фото осіб, потерпілий ОСОБА_11 вказав на фото №3 ОСОБА_9 , як на особу, яка 6.04.2014 р. на АЗС Сокар, що по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, заподіяла йому та його товаришам тілесні ушкодження /т. 1 а.с.п. 180-181/;

- протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 6.04.2014 р., згідно якого серед наявних фото осіб, потерпілий ОСОБА_11 вказав на фото №2 ОСОБА_5 , як на особу, яка 6.04.2014 р. на АЗС Сокар, що по вул. Героїв Космосу, 9 в м. Києві, заподіяла йому та його товаришам тілесні ушкодження /т. 1 а.с.п. 182а-184/;

- висновку судово-медичної експертизи за №1173/е від 24.07.2014 р., згідно з підсумками якого, під час звернення за медичною допомогою 6 квітня 2014 р. о 06:31 годині та під час проведення 30 травня 2014 року судово-медичного огляду у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , були виявлені такі тілесні ушкодження:

рана (визначена клінічними лікарями як різана) у правій тім`яній ділянці голови (на 6,5 (см) вправо від проекції стріловидного шву та на 4,5 (см) вище проекції вінцевого шву, слідом загоєння якої є виявлений під час проведення судово-медичного огляду рубець);

непроникаюче колото-різане поранення грудної клітки: рана (визначена клінічними лікарями як колото-різана) грудної клітки в проекції 8-го ребра між правими середньо-лопатковою та прихребетною лініями (слідом загоєння якої є виявлений під час проведення судово-медичного огляду рубець).

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані та обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від двократної дії предметів (одному з яких притаманні ріжучі властивості; іншому колото-ріжучі властивості, ножа тощо) у строк 6 квітня 2014 р. Спричинення виявлених тілесних ушкоджень не супроводжувалося розвитком явищ, небезпечних для життя. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень, відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Утворення виявлених тілесних ушкоджень внаслідок падіння на площину виключається. Кожне з виявлених тілесних ушкоджень не є небезпечним для життя /т. 1 а.с.п. 191-105/;

- висновку судово-медичної експертизи №1426 від 23 липня 2014 року, згідно з підсумкам якого при проведенні судово-медичної експертизи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при обстеженні виявленні ушкодження: різана рана у виличній ділянці справа; непроникаючі колото-різані рани грудної клітки на передньо-боковій поверхні справа, на правій лопатці, різані; різані рани 1 і 3 пальців лівої кисті.

Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від не менш 5 (п`яти) дій травмуючого предмету, якому (яким), притаманні колото-ріжучі властивості, за давністю можуть відповідати терміну 6 квітня 2014 року.

Кожне з виявлених тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але не менш ніж 21 добу (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Локалізація виявлених тілесних ушкоджень не є характерною для власноручного спричинення /т. 1 а.с.п. 197-200/.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами статті 370 КПК України щодо ОСОБА_9 і ОСОБА_5 є законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно до визначених статтею 94 цього Кодексу правил, які грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, а також правильною кваліфікацією діяння обвинувачених у вчиненні кожним із них кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок у наведеній його частині, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Що стосується обґрунтувань та вимог апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну вироку шляхом відстрочки йому строку покарання на три роки з випробуванням на підставі невідповідності призначеного йому судом першої інстанції покарання тяжкості кримінального правопорушення, яке є явно несправедливим через суворість, у зв`язку з невірним встановлення судом причин конфлікту (бійки), ініціаторами якого були потерпілі, але він, ОСОБА_5 , шкодує, що вступив у цей конфлікті щиро кається в своїх діях, стверджує про те, що потерпілі були у нетверезому стані, проте наркологічна експертизи відносно них досудовим слідством не проводилась, а також суд не врахував усіх пом`якшуючих покарання обставин і те, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а також захисника ОСОБА_6 , який вважаючи вирок суду першої інстанції ухвалений щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання незаконним, необгрунтованим і таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, про його зміну шляхом звільнення ОСОБА_5 на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного за ч. 4 ст. 296 КК України покарання з випробуванням строком на три роки та покладенням на нього згідно ст. 76 КК України відповідних обов`язків, такі колегія суддів уважає надуманими та неспроможними й з ними не погоджується.

Водночас, доводи та вимоги апеляційної скарги прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось щодо ОСОБА_9 у застосуванні закону (ст. 75 КК України), який не підлягав застосуванню; невідповідності призначеного ОСОБА_9 і ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 296 КК України покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення, яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість, та особі обвинувачених, колегія суддів апеляційної інстанції вважає їх спроможними й небезпідставними та з ними частково погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12 червня 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До цього ж, у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Проте, ухвалюючи вирок, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 мінімальне покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції ч. 4 ст. 296 КК України, яке є явно несправедливим через м`якість, та звільняючи його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, не обгрунтував належним чином у вироку своїх висновків у цій частині та про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування ним покарання.

Однак, вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Як убачається з мотивувальної частини вироку /т. 2 а.с.п. 22/, призначаючи ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином, спрямованим проти громадського порядку та моральності, його наслідки, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на час скоєння кримінального правопорушення суспільно корисною діяльністю не займався, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання та позитивно за місцем навчання й останнім місцем роботи, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має на утриманні непрацездатних батьків, роль у вчиненні злочину та відношення до скоєного, думки потерпілих, визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, обставин, які пом`якшують покарання не встановив, та вважав необхідним обрати йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, а саме у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, так як прийшов до висновку про можливість його виправлення та перевиховання без відбування покарання.

При цьому, звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, суд першої інстанції не тільки припустився суперечностей у висновках, а також фактично не розмежував мотиви призначення самого покарання і мотиви звільнення від його відбування, чим порушив вимоги, передбачені абз. 6 п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

До цього ж, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до переконання про невідповідність призначеного покарання судом першої інстанції ОСОБА_5 , яке за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

За змістом мотивувальної частини вироку /т. 2 а.с.п. 22/, призначаючи ОСОБА_5 майже мінімальне покарання у виді позбавлення волі, передбачене санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке є тяжким злочином проти громадського порядку та моральності, його наслідки, роль у вчиненні злочину, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на час скоєння злочину суспільно корисною діяльністю не займався, не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, на обліку в лікарів нарколога і психіатра не перебуває, відношення до скоєного, думки потерпілих, визнав обставиною, яка обтяжує покарання, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, обставин, що пом`якшують покарання не встановив, тому вважав за необхідне обрати йому покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, у виді позбавлення волі, прийшовши до висновку про неможливість його виправлення та перевиховання без ізоляції від суспільства, не вбачаючи підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України.

Проте, на думку колегії суддів, судом першої інстанції не надано належної оцінки ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_9 і ОСОБА_5 кримінального правопорушення, яке класифікується як тяжкий злочин (ч. 4 ст. 12 КК України), та є таким, яке спрямоване не тільки проти громадського порядку та моральності, а проти здоров`я людей і вчинене шляхом застосування знаряддя ножа, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку особи обвинувачених.

Таким чином, на переконання колегії суддів, викладені обставини свідчать про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження нових злочинів без реального відбування ним покарання у виді позбавлення волі.

Отже, призначаючи ОСОБА_9 покарання в мінімальному розмірі у виді позбавлення волі, передбаченому санкцією ч. 4 ст. 296 КК України та звільняючи його із застосуванням статті 75 КК України від відбування призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням, і призначивши ОСОБА_5 майже мінімальне покарання у виді позбавлення волі, визначене санкцією ч. 4 ст. 296 КК України, колегія суддів апеляційної інстанції уважає, що суд першої інстанції неправильно застосував кримінальний закон, який не підлягав застосуванню, не відповідає тяжкості вчиненого ними тяжкого кримінального правопорушення, особі обвинувачених, не сприятиме їх належному виправленню та попередженню вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а тому за своїм розміром є явно несправедливим через м`якість.

Ті ж обставини, на які посилаються обвинувачений ОСОБА_5 і захисник ОСОБА_6 , мотивуючи прохання про пом`якшення покарання шляхом застосування ст. 75 КК України, цілком враховані судом першої інстанції у вироку.

До цього ж апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 не містять будь-яких нових даних і обставин, не врахованих судом першої інстанції при призначенні йому покарання, а також нових об`єктивних даних, які б могли беззаперечно свідчити на користь його пом`якшення.

Отже, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з доводами апеляційних скарг сторін захисту про невідповідність призначеного ОСОБА_5 покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого., яке за своїм видом є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами, але за виключенням призначеного розміру позбавлення волі, який є явно несправедливим через м`якість.

Таким чином підстав для зміни вироку й призначення ОСОБА_5 покарання більш м`якого, ніж призначив йому суд першої інстанції, в тому числі, пов`язаного зі звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та покладенням згідно ст. 76 КК України відповідних обов`язків, колегія суддів апеляційної інстанції не убачає.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_7 та залишення без задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 і його захисника ОСОБА_6 .

За таких обставин, вирок суду першої інстанції на підставі ст. ст. 409 ч. 1 п. 4, ч. 2; 413 ч. 1 п. 2; 414 КПК України в частині призначеного обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_5 покарання не може залишатися в силі та підлягає скасуванню з постановленням за правилами ст. 420 ч. 1 п. п. 2, 4, ч. 2 КПК України апеляційним судом у цій частині свого вироку.

Призначаючи ОСОБА_9 покарання, колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_9 кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин проти громадського порядку, моральності та здоров`я людини.

Так, ОСОБА_9 несудимий, з середньою освітою, на момент скоєння злочину не працював і не займався іншою суспільно корисною діяльністю, за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем навчання та останнім місцем роботи позитивно, має на утриманні батьків пенсіонерів, неодружений /т. 1 а.с.п. 90, 91, 92, 93, 100, 101, 102, 103, 104/.

Обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів апеляційної інстанції визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, колегією суддів апеляційної інстанції визнається вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, позиції потерпілих, висловленої в суді апеляційної інстанції, конкретних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду уважає необхідним призначити ОСОБА_9 покарання у виді позбавлення волі майже в мінімальних межах, визначених санкцією частини 4 статті 296 КК України, з реальним його відбуванням у відповідній виправній установі.

При призначенні покарання ОСОБА_5 колегія суддів апеляційного суду враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, а також дані про особу обвинуваченого.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України, інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення класифікується як тяжкий злочин проти громадського порядку, моральності та здоров`я людини.

Так, ОСОБА_5 несудимий, з середньою освітою, на момент скоєння злочину не працював і не займався іншою суспільно корисною діяльністю, за місцем проживання характеризується посередньо, одружений, на утриманні має двох малолітніх дітей /т. 1 а.с.п. 82, 83, 84, 85, 97, 98, 99, 100/.

Обставиною, що пом`якшує покарання, колегія суддів апеляційної інстанції визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, колегією суддів апеляційної інстанції визнається вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, позиції потерпілих, висловленої в суді апеляційної інстанції, конкретних обставин справи, колегія суддів апеляційного суду уважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах, визначених санкцією частини 4 статті 296 КК України, з реальним його відбуванням у відповідній виправній установі.

Керуючись статтями 404, 405, 407 ч. 1 п. 3, 420 ч. 1 п. 4; ч. 2 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Святошинського району м. Києва ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 7 квітня 2015 р. щодо обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , ухвалений у кримінальному провадженні під №0003020, внесеному 6.04.2014 року до ЄРДР, в частині призначеного їм покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_9 покарання за злочин кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, у вчиненні якого він визнаний винуватим, у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 обчислювати: з 1 липня 2015 р.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , взяти під варту в залі судових засідань Апеляційного суду м. Києва.

Призначити ОСОБА_5 покарання за злочин кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 296 КК України, у вчиненні якого він визнаний винуватим у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з 1 липня 2015 р.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання попереднє ув`язнення у виді позбавлення волі день за день, а саме: з 7 квітня 2015 р. по 30 червня 2015 р. включно.

У решті цей вирок залишити без змін.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_9 і ОСОБА_5 , які перебувають під вартою, в той же строк з моменту вручення їм копії вироку.

С У Д Д І:

ОСОБА_20 . П а л е н и к