АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/789/15/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ч.3 ст.321, ч.2 ст.15, ч.2 ст.201 КК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючої - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвиуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Збараж Тернопільської області, українця, громадянина України, тимчасово непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, жителя АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року), ч.2 ст.15, ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), та призначено йому покарання за ч.З ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) у виді З (трьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 до остаточного відбування покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_7 ухвалою суду від 19 вересня 2014 року, - залишено без змін.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Збараж Тернопільської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, жителя АДРЕСА_2 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року), ч.2 ст.15, ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), та призначено йому покарання за ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) у виді З (трьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15, ч.2 ст.201КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_8 до остаточного відбування покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, застосований до ОСОБА_8 ухвалою суду від 19 вересня 2014 року, - залишено без змін.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Комунарка Зборівського району Тернопільської області, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньо-спеціальною освітою, жителя АДРЕСА_3 , не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року), ч.2 ст.15 ч.2 ст. 201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), та призначено йому покарання за ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) у виді З (трьох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року), у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_13 до остаточного відбування покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_13 рахувати з моменту звернення вироку до виконання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Застосований до ОСОБА_13 ухвалою суду від 19 вересня 2014 року, - залишено без змін.

Постановлено стягнути процесуальні витрати за проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 393,12 грн. з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 в рівних частинах по 131,04 грн. з кожного в користь держави.

Накладений арешт на автомобіль марки Опель Астра д.н.з. НОМЕР_1 та мобільний телефон Нокіа, серійний номер НОМЕР_2 - залишено без змін.

Речовий доказ, а саме ртуть металічну, масою 20,03 кг у металевому вогнегаснику червоного кольору, - конфісковано, як предмет контрабанди.

Згідно з вироком суду у 1999 році ОСОБА_7 привласнив знайдений поблизу території цукрового заводу м. Збаража металевий контейнер із 20,03 кг ртуті металічної та без мети збуту заховав його поблизу місця знахідки.

На початку травня 2014 року у ОСОБА_7 , обізнаного в тому, що ртуть металічна є отруйною речовиною, яка включена до Переліку отруйних речовин, у тому числі продуктів біотехнологій та інших біологічних агентів, виробництво, зберігання, транспортування, використання, захоронення, знищення та утилізація яких здійснюється за наявності дозволу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.1995 № 440, виник злочинний умисел, спрямований на незаконний збут вказаної речовини, її зберігання та перевезення з метою збуту.

Для досягнення злочинного результату ОСОБА_7 вступив у злочинну змову з мешканцем м. Збаража Тернопільської області ОСОБА_8 , який також усвідомлював ' належність ртуті металічної до отруйних речовин та необхідність спеціального дозволу для її і зберігання, транспортування та продажу.

В подальшому ОСОБА_7 , в порушення ст. 2 Порядку одержання дозволу на виробництво, зберігання, транспортування, використання, захоронення, знищення та утилізацію отруйних речовин, у тому числі продуктів біотехнології та інших біологічних агентів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.1995 № 440, доставив раніше знайдену ртуть у підвал будинку, в якому він проживає у АДРЕСА_4 , де умисно незаконно зберігав вказану отруйну речовину до середини травня 2014 року з метою збуту.

Після цього ОСОБА_7 для запобігання викриттю його злочинної діяльності сторонніми особами та правоохоронними органами, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_8 , переніс контейнер зі ртуттю до приватного помешкання останнього у АДРЕСА_2 .

Надалі ОСОБА_7 помістив контейнер з отруйною речовиною, яка не є наркотичною або психотропною речовиною чи їх аналогом, у підвал будинку ОСОБА_8 , де вони без спеціального на те дозволу незаконно зберігали її, маючи намір продати.

При цьому ОСОБА_7 знайшов покупця ртуті з Республіки Польща і за попередньою змовою з ОСОБА_8 протягом травня - початку червня 2014 року, з персональної електронно-обчислювальної машини та електронної поштової скриньки з адресою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » останнього, проводили листування з покупцем за адресою « ОСОБА_14 » з приводу її продажу.

У ході неодноразового листування ОСОБА_8 , за вказівкою ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що ртуть є отруйною речовиною та для її перевезення необхідний спеціальний дозвіл, обумовив з покупцем ціну за 20,03 кг ртуті - 10 000 євро та її доставку у Польщу до м. Перемишля, де покупець мав отримати товар і оплатити його вартість.

На початку червня 2014 року ОСОБА_7 , з метою підготовки перевезення отруйної речовини покупцеві, переніс контейнер зі ртуттю в орендований гараж у АДРЕСА_5 , де незаконно зберігав її за попередньою змовою з ОСОБА_8 з метою збуту.

12 червня 2014 року ОСОБА_7 у м. Збаражі, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, вступив у злочинну змову з мешканцем м. Тернополя ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , якому доручив здійснити перевезення отруйної речовини ртуті металічної з м. Збаража до м. Перемишля Республіки Польща за винагороду.

Цього ж дня ОСОБА_7 у м. Збаражі, за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_13 , з метою приховування незаконного перевезення ртуті металічної та її переміщення через митний кордон України, прибув спільно з ОСОБА_13 в орендований гараж у с. Ліски Збаразького району Тернопільської області по вул. Богдана Хмельницького, де перелив вказану отруйну речовину у порожній вогнегасник, власноручно помістив його у багажне відділення легкового автомобіля «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 , та відправив його в напрямку м. Перемишля Республіки Польща під керуванням ОСОБА_13 .

При цьому 12-13 червня 2014 року ОСОБА_13 , на виконання вказівки ОСОБА_7 , в порушення вищевказаного Порядку та ст.ст. 8, 20 Закону України від 06.04.2000 № 1644-111 «Про перевезення небезпечних вантажів» незаконно перевіз 20,03 кг ртуті металічної з м. Збаража через м. Тернопіль до с. Шегині Мостиського району Львівської області без спеціального на те дозволу.

13 червня 2014 року о 05 год. 50 хв. на міжнародному автомобільному пункті пропуску «Шегині», с. Шегині Мостиського району Львівської області, ОСОБА_13 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_7 , в ході митного контролю був викритий співробітниками СБ України під час спроби перевезення через митний кордон України 20,03 кг отруйної речовини ртуті металічної, прихованої в балоні вогнегасника у багажному відділенні вказаного легкового автомобіля «Опель Астра», номерний знак НОМЕР_1 .

В апеляційних скаргах:

- захисник обвинуваченого ОСОБА_13 - адвокат ОСОБА_11 просить вищезазначений вирок суду скасувати, внаслідок неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, посилаючись на те, що призначене судом покарання є несправедливим через суворість, судом не надано належної оцінки ступеню тяжкості вчинених злочинів, ролі та особі обвинуваченого, а також наявність пом`якшуючих обставин.

- захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_12 вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати, оскільки суд першої інстанції не надав належної оцінки кількості епізодів, характеру і ступеню тяжкості наслідків діянь ОСОБА_8 та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, звільнивши від відбування покарання з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку

- захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати та ухвалити новий, яким на підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку. В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що вирок суду є незаконним та не мотивованим, оскільки судом призначено покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення, його наслідкам та особі обвинуваченого.

- обвинувачений ОСОБА_8 , навівши аналогічні мотиви апеляційної скарги його захисника, просить вирок суду скасувати та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши 3 роки іспитового строку.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтримали подані апеляційні скарги та просять їх задовольнити, думку прокурора, який вважає, що призначена міра покарання обвинуваченим є надто суворою, яку слід пом`якшити із застосуванням ст.69 КК України, дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 у вчиненні ними злочинів, передбачених ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.3 ст.321 КК України є обґрунтованими та в апеляціях не оспорюються, а отже в цій частині вирок суду не переглядається.

Що ж стосується призначеного покарання, то в цій частині вирок суду містить непереконливі висновки.

Суд першої інстанції при призначенні покарання, як видно з вироку, прийняв до уваги те, що ОСОБА_7 вперше притягується до кримінальної відповідальності та визнав свою вину; ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності та визнав свою вину, має на утриманні неповнолітню дитину; ОСОБА_13 вперше притягується до кримінальної відповідальності та визнав свою вину, має на утриманні неповнолітню дитину.

Колегія суддів з таким рішенням суду погодитись не може, а з урахуванням того, що обвинувачені повністю визнали свою вину та щиросердечно розкаялися у вчиненому, виключно позитивно характеризуються за місцем свого проживання. Обвинувачений ОСОБА_7 має на утримані батька похилого віку, який в силу захворювання потребує сторонньої допомоги, а обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_13 мають на утриманні неповнолітніх дітей, які потребують постійної підтримки та допомоги, мати ОСОБА_13 хворіє на ішемічну хворобу серця, колегія суддів приходить до висновку про необхідність пом`якшення їм покарання із застосуванням ст.69 КК України за правилом його визначення у нижчих межах від найнижчої межі, встановленої санкціями ч.2 ст.15 ч.2 ст.201, ч.3 ст.321 КК України.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність у обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_13 обтяжуючих вину обставин.

При цьому, відповідно до ст.66 КК України, колегія суддів враховує такі обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченим, як щире каяття, вчинення злочинів внаслідок збігу особистих та сімейних обставин, що викликано скрутним матеріальним становищем, оскільки ніхто із обвинувачених немає постійного місця роботи, а отже і постійних доходів, при цьому мають обов`язок забезпечувати членів своєї сім`ї, які знаходяться на їх утриманні.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував зазначені обставини, як пом`якшуючі та не розглянув питання щодо можливості призначення покарання у виді позбавлення волі з застосуванням ст. 69 КК України.

За наявності таких обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів та відсутності обставин, що обтяжують покарання, колегія суддів вважає, що суд призначив обвинуваченим надмірно сурове покарання, у зв`язку із чим приходить до висновку про необхідність при призначенні їм покарання застосувати ст. 69 КК України і покарання призначити більш м`яке ніж передбачено законом у вигляді позбавлення волі..

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 404, 405,407,418,419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги обвиуваченого ОСОБА_8 , захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_12 , захисника обвинуваченого ОСОБА_13 адвоката ОСОБА_11 , захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 жовтня 2014 року змінити.

Вважати засудженими:

ОСОБА_7 за ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_7 до остаточного відбування покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

ОСОБА_8 за ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 до остаточного відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

ОСОБА_13 за ч.3 ст.321 КК України (в редакції Закону №875-V від 5.04.2007 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, за ч.2 ст.15 ч.2 ст.201 КК України (в редакції Закону №4025 - IV від 15.11.2011 року) із застосуванням ст.69 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_13 до остаточного відбування покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з конфіскацією предмету контрабанди та конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців.

Судді:

_______________________ _________________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_15

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2