В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа № 534/1169/15-к
Провадження 1-кп/534/132/15
14 липня 2015 року
Комсомольський міський суд Полтавської області
головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
15.03.2015р. ОСОБА_7 та ОСОБА_8 без відповідного дозволу командування військової частини польова пошта НОМЕР_1 самовільно залишив розташування частини, що знаходиться у АДРЕСА_2 та разом поїхали до АДРЕСА_3 . 16.03.2015 близько 00 од. 00 в. ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 на ґрунті сімейних ревнощів, разом з ОСОБА_8 близько 00.00 год. на автомобілі таксі прибули за адресою: АДРЕСА_3 . ОСОБА_8 залишився біля нічного магазину, а ОСОБА_7 підійшов до паркувального майданчику, розташованого біля диспетчерської по АДРЕСА_4 та чекав на ОСОБА_4 . З метою приховування злочину ОСОБА_7 одягнув на голову маску з матерії типу балаклава сірого кольору. Близько 01.30 год. 16.03.2015р. ОСОБА_4 вийшов з диспетчерської служби муніципального таксі та попрямував до свого автомобіля на стоянку, відчинивши його за допомогою брелока сигналізації на ключах мав намір сісти за кермо автомобіля. Реалізуючи свій злочинний намір направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , ОСОБА_7 підняв поруч із сміттєвим баком ніжку від зламаного стільця, швидко наблизився до автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 , на якому приїхав ОСОБА_4 та присів, сховавшись за водійськими дверцятами. Коли ОСОБА_4 обійшов указаний автомобіль та фактично розвернувся обличчям до місця, де сидів ОСОБА_7 , то останній підвівся та стрибнувши назустріч наніс не менше двадцяти ударів палицею по голові, по лівій руці та тілу ОСОБА_4 , від яких останній упав на землю, а палиця зламалася. Надалі ОСОБА_7 , відкинувши зламану палицю, наніс потерпілому не менше двох ударів ногами у тулуб та не менше двох ударів кулаком у голову, спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді: закритої черепно-мозкової травми, зі струсом головного мозку, перелому другої п`ясткової кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків, ран і синців на голові і лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я відповідно до висновку експерта від 10.04.2015 №330. ОСОБА_4 , захищаючись від ударів, закривав голову та тіло руками та ліктями, голосно кричав, скликавши на допомогу та вибравши момент відбіг на відстань приблизно 5-7 м у бік від автомобіля. ОСОБА_7 , помітивши, що під час завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , останній випустив з рук на землю ключі від зазначеного вище автомобіля, а потім втік з місця злочину, залишивши їх, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом останнього з метою швидкого залишення місця злочину та повернення до військової частини. ОСОБА_7 підняв ключі, з корисливих мотивів, скориставшись відсутністю власника, без його дозволусів за кермо автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 , на якому приїхав ОСОБА_4 та яким за довіреністю користується його батько ОСОБА_5 та наказав сісти до салону ОСОБА_8 , який в той час підбіг до автомобіля. На викраденому автомобілі, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 16.03.2015 близько 05.00 год. прибули до місця несення служби у смт. Черкаське Новомосковського р-ну Дніпропетровської області. Автомобіль ОСОБА_7 залишив у дворі будинків №№ 2, АДРЕСА_5 , на не охоронюваній автомобільній стоянці, викинувши після цього ключі до каналізації.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 , під час своєї злочинної діяльності, виявив у бардачку автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 : водійські права серії НОМЕР_3 , видані 16.03.1995р. Чаплинським РВ УМВС України в Херсонській області на ім`я ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , видане 10.11.2007р. Світловодським МРЕВ Кіровоградської області, на вказаний автомобіль, після чого останній приховано заволодів ними. У подальшому ОСОБА_7 діючи з прямим умислом знищив вказані документи.
Також, ОСОБА_7 , під час вчинення злочину виявив у бардачку автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 грошові кошти ОСОБА_5 , а саме купюри номіналом від 1 до 100 грн. загальною сумою 400 грн. Після чого обвинувачений діючи з умислом спрямованим на таємне викрадення чужого майна,таємно, із корисливих мотивів та мети, викрав їх та зазначеними грошовими коштами розпорядився на власний розсуд.
Своїми протиправними діями ОСОБА_7 заподіяв тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, зі струсом головного мозку, перелому другої п`ясткової кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків, ран і синців на голові і лівій руці, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я відповідно до висновку експерта від 10.04.2015р. №330. Потерпілому ОСОБА_5 внаслідок протиправних дій обвинуваченого заподіяно майнову шкоду на суму 83 960 грн. 43 коп. з яких 79 960 грн. 43 коп. відшкодовано шляхом повернення автомобіля. Потерпілому ОСОБА_4 заподіяно майнову шкоду на суму 1 156 грн. 54 коп.
Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав частково. Разом з тим вказав, що вину у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст.357 КК України не визнає повністю, а за ч.1. ст.185 КК України визнає частково у сумі викрадення. За іншими статтями КК України обвинувачений свою вину визнав повністю.
Суд рахує, що показання обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 289 КК України відповідають фактичним обставинам справи, ним та іншими учасниками судового розгляду не оспорюються.
Окрім часткового визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_7 у вчиненні встановлених судом злочинів за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 289 КК України, також підтверджується показаннями допитаних потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Також вина ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 289 КК України підтверджується: протоколами проведення слідчого експерименту від 18.03.2015р. та від 21.04.2015р. (а.с.201-229 т.2), висновками експерта від 26.03.2015р., 02.04.2015р. №№423, 424, 425, 21.04.2015р., 05.05.2015р., (а.с.116-133 т.1, а.с.85-95 т.2), протоколами огляду автомобіля від 17.03.2015р. та від 18.03.2015р. (а.с.136-155 т.1), протоколом місця події від 16.03.2015р. (а.с.63-68 т.2), протоколами огляду речей (а.с.69-84 т.2), постановами про визнання та залучення до справи речових доказів від 14.05.2015р. та від 21.05.2015р. (а.с.101-102 т.1, а.с.85 т.2.), висновком про вартість майна №0704/4 (а.с.156-166 т.1), повідомленням про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 18.03.2015р. та повідомленням про заміну раніше повідомленої підозри від 29.05.2015р. (а.с.230-232 т.1, а.с.1-5 т.2).
Висновком експерта від 24.03.2015р. №330 (а.с.134-135 т.1) за яким у потерпілого ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді:закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку; перелому 2-ї п`ясткової кістки лівої кисті зі зміщенням кісткових уламків; ран і синців на голові і лівій руці, що утворилися від неодноразової дії тупих предметів з обмеженою поверхнею контактування, можливо у вказаний період часу, про що свідчить їх характер, локалізація і дані медичної документації, та за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за критерієм тривалого розладу здоров`я.
Разом з тим суд знаходить протоколи допиту свідків недопустимими (а.с.21-41 т.2), оскільки у силу ст.23 та ст.95 КПК України діє принци безпосередності дослідження показань, разом з тим жоден із свідків не був допитаний судом під час судового засідання.
ОСОБА_7 за ч.3 ст.357 КК України вину не визнає повністю, а за ч.1 ст.185 КК України визнає частково у сумі викрадення. Вказав, що з автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 грошові кошти брав, але меншу суму ніж 400 грн., для заправки автомобіля. Показав суду, що водійські права на ім`я ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 не викрадав та відповідно їх не знищував.
Попри невизнання вини за ч.3 ст.357 КК України та часткової визнання вини за ч.1 ст.185 КК України, вина обвинуваченого доведена зібраними та дослідженими у суді наступними доказами.
Допитані у судовому засіданні потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 показали суду, що на торпеді біля магнітоли знаходилася сума коштів у розмір 400 грн. купюрами різних номіналів. Крім того, ОСОБА_5 показав суду, що у бардачку автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 знаходилися водійські права на його ім`я та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 . Зазначені обставини також підтверджуються показами ОСОБА_4 . Потерпілі показали суду, що після повернення їм автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 грошові кошти у сумі 400 грн. та документи були відсутні.
Згідно наданих суду касових та банківських квитанцій (а.с.78-81 т.1), екзаменаційної картки водія та результатів екзаменів (а.с.96-98 т.2) вбачається, що потерпілий ОСОБА_5 сплачував кошти за послуги для отримання водійських прав та проходив відповідні екзаменаційні випробування.
Суд критично оцінює показання обвинуваченого, проте що, він не викрадав усієї частини коштів та не викрадавводійські права на ім`я ОСОБА_5 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 ., оскільки така позиція обвинуваченого є способом захисту від пред`явленого обвинувачення по декільком кримінальних правопорушенням та викликана бажанням уникнути суворої кримінальної відповідальності за вчинене та відшкодування завданих матеріальних збитків.
Аналізуючи вказані докази, суд приходить до висновку, що вони є належними та допустимими.
Вказана позиція обвинуваченого є неспроможною і спростовується викладеними вище доказами в їх сукупності, а саме показаннями потерпілих, дослідженимписьмовими доказами, які є обґрунтованими, послідовними та такими, що логічно узгоджуються як між собою, так і з матеріалами кримінального провадження. Підстав не довіряти показанням потерпілих суд не вбачає.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне заподіяння тілесних ушкоджень середньої тяжкості; за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка); за ч.2 ст.289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом; за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим документом.
У силу ст.66 КК України обставинами, що пом`якшує покарання обвинуваченого є щире каяття обвинуваченого у частині інкримінованих йому злочинів, активне сприяння розкриттю злочину та часткове добровільне відшкодування завданого збитку потерпілим.
У силу ст.67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.
Потерпілому ОСОБА_4 відшкодована заподіяна майнова шкода у сумі 1 160 грн. (а.с.58).
Прокурором в інтересах держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Комсомольської міської ради заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування витрат держави у сумі 1 540 грн. 71 коп. на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 . В судовому засідання прокурор підтримав свої позовні вимоги повністю. Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги прокурора про відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 визнав повністю.
Потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у сумі 5 000 грн. та моральної шкоди у сумі 20 000 грн.яку віг обґрунтовує витраченими коштами на лікування та моральної шкоди, обргунтовуючи яку він посилається на неправомірну поведінку ОСОБА_7 , що призвела до негативних наслідків, вплинула на його стан здоров`я, життєві зв`язки та порушила звичайний уклад життя, він вимушений не працювати таксистом та постійно відчуває тривогу за своє життя.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтримав позов повністю. Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_4 визнав частково, вказав, що частину коштів у сумі 1 160 грн. потерпілому повернув. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди не визнав повністю.
Потерпілим ОСОБА_5 заявлено цивільний позов до ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди у сумі 14 000 грн. та моральної шкоди у сумі 2 000 грн.яку віг обґрунтовує витраченими коштами на відновлення знищених документів, внаслідок знищення його водійських прав, втратив можливість таксувати та моральної шкоди, обргунтовуючи яку він посилається на неправомірну поведінку ОСОБА_7 , що призвела до негативних наслідків його усталеного способу життя. У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 підтримав позов повністю. Обвинувачений ОСОБА_7 позовні вимоги ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди визнав частково, а саме у сумі викрадених коштів та моральної шкоди не визнав повністю.
Разом з тим обвинувачений зазначив, що за рішенням суду має намір відшкодовувати визначену матеріальну та майнову шкоду.
Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі з винної особи і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній.
Судом встановлено, що витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 становлять 1 540 грн. 71 коп.
Судом встановлено, що в результаті злочину ОСОБА_4 було завдано майнову шкоду у розмірі 1 156 грн. 54 коп. та відшкодовано обвинуваченим згідно розписки (а.с.58 т.1), а тому позов до задоволення не підлягає.
Судом встановлено, що в результаті злочину ОСОБА_5 було завдано майнову шкоду у розмірі 1 162 грн. 11 коп., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню.
У відповідності до ч.1 ст.23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Обґрунтовуючи позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивачі посилаються на те, що вони зазнали моральних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою щодо них з боку обвинуваченого ОСОБА_7 .
Судом встановлено, що дійсно винними діями ОСОБА_7 потерпілим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було завдано моральної шкоди, що у відповідності до ст. 1167 ЦК України, що є підставою для відшкодування моральної шкоди.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди вказаних позивачами у 20 000 та 2 000 грн. суд вважає завищеним та таким, що не відповідає характеру правопорушення, глибині душевних страждань потерпілих, враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 500 грн. на користь ОСОБА_4 та 500 грн. на користь ОСОБА_5 .
Судові витрати у справі, за проведення двох дактилоскопічних експертиз, становлять 391 грн. 12 коп.
Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК України.
Згідно даних Комсомольської міської лікарні ОСОБА_7 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не знаходиться. За місцем проживання обвинувачений характеризується позитивно.
При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставини, що пом`якшують покарання, стан здоров`я, сімейний стан обвинуваченого, наявність неповнолітньої дитини.
Оскільки обвинуваченому призначається покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винної, суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України та звільнити її від відбування покарання з випробуванням, вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 185, ч. 1 ст. 289 та ч. 3 ст. 357 КК України, призначивши йому покарання:
за ч.1 ст.122 КК України 2 роки позбавлення волі;
за ч.1 ст.185 КК України 1 рік позбавлення волі;
за ч.1 ст.289 КК України 3 роки позбавлення волі;
за ч.3 ст.357 КК України штраф у сумі 680 грн..
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш тяжкого покарання більш тяжким, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_7 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтись для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти їм про зміну свого місця проживання.
У строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахувати тримання під вартою з 20.03.2015р. по 10.06.2015р.
Речові докази по справі:
-п`ять дерев`яних предметів із нашаруванням РБК - знищити;
-змив РБК із асфальту - знищити;
-капюшон синього кольору із нашаруванням РБК - знищити;
-мобільний телефон марки «Fly» чорного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 повернути власнику за належністю;
-мобільний телефон марки «Iphone» 4 ІМЕІ: НОМЕР_7 повернути власнику за належністю;
-мобільний телефон марки «НТС» чорного кольору повернути власнику за належністю;
-автомобіль марки «Део» моделі «Ланос», д.р.н.з. НОМЕР_2 повернути власнику за належністю;
-два гумових килимки повернути власнику за належністю;
-мікрочастки запаковані у три експертні пакети помістити до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області;
-вісім згортків із змивами РБК та контрольними зразками знищити;
-портмане чорного кольору із документами: водійські права, медична довідка повернути власнику за належністю;
-картка «Приватбанку» помістити до камери зберігання речових доказів СУ УМВС України в Полтавській області;
-військовий квиток на ім`я ОСОБА_7 повернути власнику за належністю;
-мобільний телефон марки «Samsuhg червоно - чорного кольору із сім-карткою за номером НОМЕР_8 повернути власнику за належністю;
Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати на залучення експерта у сумі 391 грн. 12 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз.
Цивільний позов прокурора задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави в особі фінансового управління виконавчого комітету Комсомольської міської ради 1 540 грн. 71 коп. на відшкодування витрат держави на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4 від кримінального правопорушення та перерахувати зазначену суму на р/р № НОМЕР_9 .
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у сумі 1 500 грн.
Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду, завдану злочином в розмірі 1 162 грн. 11 коп. та моральну шкоду у сумі 500 грн.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту скасувати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом 30 діб з моменту його проголошення через Комсомольський міський суд Полтавської області, а засудженим у той же строк з моменту його отримання.
Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя підпис ОСОБА_1
Згідно з оригіналом.
Суддя ОСОБА_1