ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5872/15-к
провадження № 1-кп/753/332/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" червня 2015 р.
Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0011552 від 22.12.2014 р. по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква, Київської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, тимчасово не працюючого, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2010 року народження та ОСОБА_10 , 2013 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:
20 грудня 2014 року приблизно 19 годині 50 хвилин ОСОБА_8 , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вул. Княжий Затон в м. Києві в порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно з якими водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, що розташований на проїзній частині вул. Княжий Затон, неподалік перехрестя з вул. Срібнокільська в м. Києві, який позначений відповідними дорожніми знаками та розміткою Правил дорожнього руху України, проявив неуважність та необережність у виді злочинної недбалості, а саме не переконався, що на даному пішохідному переході відсутні пішоходи, для яких може бути створена перешкода чи небезпека, а також несвоєчасно зреагував на пішохода, який маючи перевагу в русі здійснював перехід зазначеної проїзної частини по розмітці нерегульованого пішохідного переходу (з ліва направо, відповідно траєкторії руху автомобіля) та існував для нього як небезпека, внаслідок чого скоїв на нього наїзд.
Порушення пункту 18.1 Правил дорожнього руху ОСОБА_8 знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме: заподіянню пішоходу ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненому злочині визнав повністю та суду показав, що 20 грудня 2014 року, у вечірній час доби, приблизно о 19 год. 50 хв., він рухався на автомобілі «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 , який орендує у ОСОБА_11 , зі швидкістю приблизно 40-45 км/год. по вул. Княжий Затон. Неподалік перехрестя з вул. Срібнокільською в м. Києві на пішохідному переході здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 . Обвинувачений вказав, що була зима, темна пора доби, дорожнє покриття було мокре і він пішохода побачив приблизно за два метри він нього, об`їхати його він не мав можливості, а лише встиг загальмувати, однак наїзду уникнути не вдалося. Він відразу зупинився, а пасажир, який знаходився у автомобілі, викликав швидку та співробітників ДАІ. Після дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 підійшов до потерпілого і пропонував йому допомогу. В лікарню до потерпілого не приходив, а лише намагався зателефонувати. ОСОБА_8 зазначив, що зустрічався з батьком потерпілого та пропонував частково відшкодувати витрати на лікування, однак батько відмовився. Цивільний позов, в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав в повному обсязі, а щодо відшкодування моральної погоджується частково, оскільки вважає таку суму завищеною. Цивільний позов прокурора визнав повністю. У вчиненому щиро розкаявся, пояснив, що не відшкодовував нічого потерпілого у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 20 грудня 2014 року він прямував до станції метро «Осокорки», підійшовши до пішохідного переходу, що на вул. Княжий затон та переконавшись, що немає автомобілів, продовжив рух, дійшовши до середини дороги і зробивши декілька кроків, він побачив автомобіль, який рухався, і намагався відбігти назад, однак не встиг, та автомобіль вдарив його у праву ногу. Після наїзду він упав до нього підійшли перехожі, викликали швидку допомогу та працівників ДАІ. Потерпілий вказав, що дорога була мокрою, а освітлення було добре. Після приїзду швидкої, приїхали працівники ДАІ. Потерпілий не пам`ятає, чи підходив до нього водій після наїзду чи ні, проте йому здалося, що після наїзду автомобіль ще трохи проїхав, а потім зупинився. Потерпілий вказав, що в лікарню обвинувачений не приїжджав. В результаті ДТП він отримав перелом правої ноги, пошкодження правої гомілки та розбив ліву брову, оскільки впав на асфальт і вдарився головою, перебував на стаціонарному лікуванні в лікарні швидкої допомоги. Потерпілий цивільний позов підтримав повністю та просив відшкодувати матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на лікування і моральну шкоду. ОСОБА_7 наполягав на позбавленні волі обвинуваченого ОСОБА_8 та позбавленні його права керування транспортним засобом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показала, що в грудні 2014 року, точної дати та часу вона не пам`ятає, у вечірній час доби, вона рухалася на своєму автомобілі по вул. Срібнокільській в м. Києві і повертала на вул. Княжий затон. Обвинувачений їхав перед нею і також повертав на вул. Княжий затон, свідок вказала, що він їхав на невеликій швидкості, оскільки там складне перехрестя. Раптом вона побачила, як з протилежного боку по пішохідному переходу іде хлопець у чорній куртці, він рухався зі сторони вул. Срібнокільської. Свідок вказала, що обвинувачений намагався вивернути кермо, однак йому не вдалося уникнути наїзду на потерпілого. Також свідок зазначила, що обвинувачений міг не бачити потерпілого. Після ДТП обвинувачений зупинився і підійшов до потерпілого, та до приїзду швидкої допомоги знаходився поруч з ним. Приїхала швидка допомога та забрала потерпілого.

В судовому засіданні в порядку встановленому ст. 358 КПК України досліджені документи.

Протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.12.2014 року, відповідно до даних якого, зіткнення відбулось на нерегульованому пішохідному переході, що по вул. Княжий затон в м. Києві, на прямій горизонтальній ділянці, з асфальтобетонним вологим, чистим покриттям, дана ділянка дороги має міське електроосвітлення; автомобіль «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору має вм`ятину на капоті в середній частині, тріщини вітрового скла з лівої сторони, вм`ятини на лівому передньому крилі (а.с. 94-104).
Схема ДТП з фототаблицями, відповідно до яких дорожньо-транспортна пригода сталася на перехресті вул. Княжий затон та вул. Срібнокільської в м.Києві (а.с.105-107).
Згідно з даними висновку судово-медичної експертизи № 108/е від 02.03.2015 року ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, які виразилися у вигляді відкритої травми правої гомілки: рани у ділянці правої гомілки, яка сполучається із уламковим переломом правої великогомілкової кістки у дистальній третині (зі зміщенням уламків) та уламковим фрагментальним переломом правої малогомілкової кістки у середній третині (зі зміщенням). Вказані тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносять до тяжких тілесних ушкоджень.

Характер та морфологія виявлених тілесних ушкоджень, відомі часові дані ті обставини події, дозволяють стверджувати про те, що вказані тілесні ушкодження утворилися від ударної дії тупих предметів, у строк - 20.12.2014 року, внаслідок автомобільної травми - зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом, який у момент первинного контакту перебував у вертикальному або наближеному до нього положенні та під час зіткнення автомобіля з пішоходом, останній був повернутий правою стороною тіла до автомобіля (а.с.109-113).
Даними висновку експерта № 40ат від 27.02.2015 року встановлено, що причиною дорожньо-транспортної пригоди, з технічної точки зору, є невідповідності дій водія автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_8 вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України (а.с.123-132).
Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає їх належними та допустимими й такими, що в своїй сукупності дозволяють дійти висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяли потерпілому тяжкі тілесні ушкодження та кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який кримінальний закон відносить до тяжкого злочину, необережну форму вини вчиненого діяння, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого, позицію потерпілого.

Так, ОСОБА_8 вперше притягується до кримінальної відповідальності, неофіційно працює таксистом, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, формально позитивно характеризується за місцем проживання (а.с. 151), одружений, на утриманні має двох малолітніх синів - ОСОБА_13 , 2010 року народження та ОСОБА_14 , 2013 року народження (148-149).

Враховуючи наведене, суд призначає ОСОБА_8 покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами. Разом з цим, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого, який зайнятий суспільно-корисною працею, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання в м. Біла Церква Київської області (а.с.141), його позитивну пост кримінальну поведінку, що полягає в усвідомленні протиправності своїх необережних дій, наявності малолітніх дітей, які перебувають у нього на утриманні (а.с. 150-151) суд, враховуючи вимоги ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням з призначенням іспитового строку, вважаючи таке покарання необхідним, достатнім і справедливим для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Питання заявленого та підтриманого учасниками кримінального провадження цивільних позовів, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України.

Цивільний позов прокурора в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги, визнаний обвинуваченим, обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди, суд виходить з того, що в результаті отримання ним тілесних ушкоджень йому була заподіяна матеріальна шкода, яка складається з витрат на лікування, придбання ліків та згідно наданих та досліджених доказів становить 12 504 гривні 52 копійки, а тому в цій частині позовні вимоги обґрунтовані та підлягають стягненню з обвинуваченого.

Разом з цим, власником автомобіля «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_1 в ПРАТ «СК «Україна» була застрахована цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів (а.с.80).
У відповідності до ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, завданої життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 вказаного закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Підпунктом 22.3 передбачено, що потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої ст. 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у п. 9.3 ст.9 цього Закону.

Відповідно до ст. 23 вказаного вище Закону, під шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода ( в тому числі моральна шкода) пов`язана: з лікуванням потерпілого, з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; із смертю потерпілого.

Водночас, оцінюючи характер вчиненого злочину, ступінь вини обвинуваченого, глибину фізичних і моральних страждань, спричинених потерпілому ОСОБА_7 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а саме те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень потерпілому спричинено фізичний біль, що призвело до розладу здоров`я, порушення нормального перебігу та якості життя, і завдало душевних та моральних страждань, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованим розмір моральної шкоди на суму 35 000 гривень.

В зв`язку з наведеним вище, суд вважає правильним завдану потерпілому ОСОБА_7 частину моральної шкоди в сумі 5 000 гривень стягнути з Приватного акціонерного товариства ПРАТ «СК «Україна».

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності зі ст. 100 КПК України.

Також, суд вважає за необхідне, керуючись ст. 124 КПК України, стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, які складаються з розміру витрат на залучення експерта.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.
Відповідно до п. 2-4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_8 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Цивільний позов прокурора в інтересах Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги задовольнити повністю. Стягнути з ОСОБА_8 на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої допомоги вартість лікування в сумі 6495 гривень 47 копійок.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_8 на його користь суму моральної шкоди в розмірі 30 000 гривень та 12 504 гривні 52 копійки матеріальної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства ПРАТ «СК «Україна» на користь ОСОБА_7 суму моральної шкоди в розмірі 5 000 гривень.

Зобов`язати засудженого ОСОБА_8 сплатити процесуальні витрати за проведення автотехнічної експертизи в сумі 1 228 гривень 80 копійок.

Речові докази: автомобіль Деу Ланос д.н.з. НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 залишити у його користуванні.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишити без змін особисте зобов`язання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно вручити прокурору та засудженому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СУДДЯ: