Справа № 140/286/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.05.2015 місто Вінниці

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 05.12.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000628 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, інваліда 2 групи, одруженої, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимої,-

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 05 січня 2013 року, маючи намір на заволодіння чужим майном шляхом обману, прибула до магазину «Проторія» за адресою м. Вінниця, вул. Папаніна 1а. Реалізуючи свій злочинний умисел, перебуваючи у відділенні банку АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», яке розташоване у вказаному магазині, ОСОБА_4 з метою заволодіння чужим майном, приховуючи свої дійсні наміри, не переслідуючи мети виконання цивільно-правових зобов`язань, діючи шляхом обману, уклала з банком АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» кредитний договір № 9. Разом з тим, під час укладення вказаного договору, ОСОБА_4 , будучи ознайомленою з умовами та порядком надання кредиту, достовірно знаючи про відсутність у неї необхідних доходів та не маючи наміру на виконання умов договору, діючи умисно, з корисливих спонукань, повідомила представнику банку завідомо неправдиві відомості, а саме, що вона працює у ПП ОСОБА_6 на посаді доярки та отримує щомісячну заробітну плату у розмірі 1800 грн., хоча ніде не працювала та заробітної плати не отримувала.

В подальшому на підставі вищезазначеного кредитного договору, ОСОБА_4 ввівши в оману працівника банку, отримала в АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» кредит в сумі 9462,42 гривень на купівлю побутової техніки у магазині «Проторія», якою розпорядилась на власний розсуд. Реалізувавши свій задум, ОСОБА_4 жодного платежу за договором не здійснила, чим завдала АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» шкоду на загальну суму 9462,42 гривень.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину визнала повністю та суду повідомила, що одного разу вона познайомилась з чоловіком, якого звати «Вадим». В ході розмови, він повідомив ОСОБА_4 про можливість заробити грошей та запропонував взяти на її ім`я кредит. В цей момент їй потрібні були кошти, а тому вона вирішила скористатись пропозицією Вадима. З метою отримати кредит вона приїхала в м. Вінницю та пішла до магазину в якому було відділення банку. В відділенні банку ОСОБА_4 оформила на своє ім`я кредит, на перераховані банком кошти по кредитному договору взяла в магазині техніку, а особа на ім`я ОСОБА_7 надав їй кошти в сумі 2000 грн. Для оформлення кредиту вона умисно повідомила неправдиву інформацію, що вона працює, хоча ніде не працювала. Зазначене вона зробила в зв`язку з тим що знала, що непрацюючій особі не нададуть кредит. ОСОБА_4 зазначила, що сплачувати кошти за кредитним договором вона з самого початку не хотіла, не збиралась вказаного робити та розуміла, що обманює працівника банку.

З досліджених в судовому засіданні доказів наданих стороною обвинувачення вбачається, що 04.12.2014 року із заявою про вчинення кримінального правопорушення звернувся представник потерпілого ОСОБА_8 . Із змісту вказаної заяви слідує, що він повідомляє про вчинення ОСОБА_4 шахрайства відносно АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ».
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку, що підтверджується витягом від 29.01.2015 року з ЄРДР.

З анкети від 05.01.2013 року, яку ОСОБА_4 подала при отриманні споживчого кредиту в ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» вбачається, що в розділі про роботу ОСОБА_4 зазначила, що вона працює на посаді доярки в ПП ОСОБА_6 .

З повідомлення Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області від 17.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 з 05.01.2013 року по теперішній час на території ради не проживає більше трьох років. Відомості про реєстрацію ПП ОСОБА_9 на території сільської ради відсутні. За адресою підприємства, вказаною ОСОБА_4 в анкеті знаходиться приватний будинок. ОСОБА_4 не отримувала та не отримує соціальні виплати з сільського бюджету.

Згідно повідомлення управління пенсійного фонду України у Немирівському районі Вінницької області від 08.12.2014 року №2573/06-47/03, відомості щодо заробітку отриманого ОСОБА_4 протягом 2013-2014 років відсутні.

З виписки по особовому рахунку ОСОБА_4 з 05.01.2013 року по 05.02.2015 року та кредитного договору № 9 від 05.01.2013 року вбачається, що ОСОБА_4 5 січня 2013 року отримала кредит в сумі 9462,42 грн. згідно договору про надання споживчого кредиту зі сплатою відсоткової ставки 0,1 % річних строком до 05.02.2015 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_4 станом на 05.02.2015 року заборгованість за кредитом становить 9462,42 грн.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Сукупність вищенаведених доказів свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину доведена стороною обвинувачення належними та допустимими доказами у справі. Так, суд приймає до уваги як достатній доказ винуватості обвинуваченої її показання надані в судовому засіданні, оскільки вони є добровільними, узгоджуються з письмовими доказами у справі та підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 злочину.
Так, ОСОБА_4 добровільно повідомила суду всі обставини вчинення злочину, зазначила на час місце, спосіб його вчинення, підтвердила наявність корисливого мотиву вчинення злочину. З показань обвинуваченої вбачається, що вона діяла шахрайським способом, вводячи в оману працівника банку, а саме повідомивши неправдиву інформацію про наявність місця роботи та отримання доходу та приховала свої дійсні наміри щодо заволодіння чужим майном укладенням цивільно-правової угоди, без наміру її виконувати. Суд враховує, що вказані дії обвинуваченої є характерними для шахрайства, оскільки внаслідок умисних дій ОСОБА_4 працівник банку не здогадувався про її дійсні наміри щодо заволодіння чужим майном та будучи введеним в оману, в зв`язку з чим вважаючи наміри ОСОБА_4 направленими на виконання умов зобов`язань, уклав з нею кредитний договір, що надало можливість обвинуваченій безперешкодно отримати чуже майно.

Суд приймає до уваги, що вказані показання обвинуваченої узгоджуються з сукупністю інших доказів у справі, а саме з заявою представника потерпілого, зміст якої підтверджує повідомлені обвинуваченою обставини вчинення злочину, кредитним договором, анкетою заявкою до нього з зазначенням неіснуючого місця роботи, повідомленням про відсутність підприємця вказаного ОСОБА_4 як роботодавця. Суд звертає увагу, що вказаними доказами підтверджено обставини повідомлені обвинуваченою в ході судового розгляду щодо часу, місця, способу вчинення злочину. Разом з тим, оцінюючи докази щодо розміру шкоди завданої потерпілому суд вважає, що в судовому засіданні прокурором не доведено розміру збитків у сумі 9519 гривень. Так, згідно обвинувального акту ОСОБА_4 заволоділа кредитними коштами банку у вказаній сумі. Проте з письмових доказів у справі, а саме кредитного договору та виписки по особовому рахунку вбачається, що ОСОБА_4 надано кредит в сумі 9462,42 грн. Вказане зумовлює рішення суду про зменшення суми збитків завданих злочином, оскільки ОСОБА_4 шляхом обману заволоділа коштами потерпілого в сумі 9462,42 гривень, а заподіяння шкоди в більшому розмірі стороною обвинувачення не доведено, оскільки не підтверджується жодним письмовим доказом у справі.

Таким чином, вказані докази в сукупності доводять винуватість обвинуваченої, є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складу злочину та надання правової кваліфікації дій обвинуваченої.

Надавши юридичну оцінку діям обвинуваченої, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 190 КК України, як вчинення шахрайства, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідки Немирівського ЦРЛ № 422 від 20.01.2015 року ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
З вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 21.01.2015 року вбачається, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась.
Відповідно до довідки КЗ «Козятинська обласна туберкульозна лікарня» №53 від 18.02.2015 року та довідки МСЕК №038226 ОСОБА_10 є інвалідом ІІ групи, перебуває на лікуванні у вказаному закладі з 19.12.2014 року, на період лікування не працездатна.
З характеристики виконавчого комітету Криковецької сільської ради Немирівського району Вінницької області № 02-14-177 від 12.02.2014 року вбачається, що ОСОБА_4 проживає без реєстрації в АДРЕСА_2 разом з дочкою ОСОБА_11 . ОСОБА_4 за останній період зарекомендувала себе з позитивної сторони, заяв та скарг на неї в сільську раду не надходило, громадського порядку не порушувала. За період проживання на території сільської ради ОСОБА_4 не працює, постійно хворіє (відкрита форма туберкульозу).
Згідно довідки МСЕК №557484 ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено другу групу інвалідності з 08 квітня 2014 року на строк до 01.05.2016 року (інвалід дитинства).
Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 раніше не судима, вчинила умисний злочин невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнала, за місцем проживання характеризується позитивно, є інвалідом другої групи, хворіє, має на утриманні дитину-інваліда, шкоду завдану злочином не відшкодувала.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої суд визнає щире каяття, стан її здоров`я та наявність на її утриманні дитини-інваліда.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченої, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових злочинів буде покарання у виді штрафу.

Разом з тим, ч. 4 ст. 53 КК України передбачено, що з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф і з розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Враховуючи зазначені приписи закону та те, що ОСОБА_4 є інвалідом, отримує пенсію розмір якої є трохи більшим від прожиткового мінімуму, інших доходів обвинувачена не має, є непрацездатною на період лікування, на утриманні має дитину - інваліда дитинства, суд вважає за можливе призначити обвинуваченій штраф із розстрочкою виплати певними частинами в межах строку, передбаченого ч.4 ст. 53 КК України.

При вирішенні цивільного позову потерпілого АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» про відшкодування шкоди завданої злочином в сумі 18396,34 гривень, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З позову АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» вбачається, що сума в 18396,34 гривень складається з тіла кредиту в сумі 9462,42 гривень, відсотків в сумі 7,69 гривень, комісії в сумі 1419,30 гривень та штрафу в розмірі 7386, 93 гривень.
Таким чином, до суми завданих злочином збитків цивільним позивачем включено суми, які нараховані за кредитним договором (відсотки, комісія) та штраф за прострочення виконання цивільно-правового зобов`язання.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову частині стягнення відсотків, комісії та штрафу, виходячи з того, що між обвинуваченою та потерпілим цивільно-правових відносин не виникло, оскільки вказаний договір є лише способом обману (вчинення злочину). Жодних цивільно-правових відносин між зазначеними особами не існує, що свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 за кредитним договором та невиконанням його умов.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що цивільний позов слід задоволити частково, виходячи з того, що сукупністю доказів у справі підтверджено заподіяння злочином потерпілому шкоди в сумі 9462,42 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» - правонаступника Публічного акціонерного товариства «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» внаслідок реорганізації, що підтверджується витягом з протоколу №68 та передавальним актом.
Керуючись ст. 190 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватою ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст. 190 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 850 гривень.

На підставі ч.4 ст. 53 КК України розстрочити ОСОБА_4 виплату штрафу в розмірі 850 гривень на п`ять місяців та стягувати з ОСОБА_4 протягом 5 місяців щомісячно 170 гривень на користь держави.

Цивільний позов потерпілого ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» про відшкодування шкоди завданої злочином задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» (правонаступника ПАТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ») 9462,42 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: