Справа № 148/198/15-к
В И Р О К Іменем України

29 січня 2015 року Тульчинський районний суд Вінницької області

В складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Тульчині обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості по кримінальному провадженню № 0000020 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, не одруженої, не працюючої, не судимої, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 восени 2014 року в лісі, який розташований біля дитячого табору відпочинку імені Желюка с. Суворовське Тульчинського району, під час збирання грибів, в листі знайшла металевий пристрій сріблястого кольору, який за зовнішніми ознаками схожий на пістолет. Піднявши даний пістолет, остання усвідомлюючи, що знайшла вогнепальну зброю, вирішила його привласнити, та, забравши знайдену нею зброю, тобто фактично придбавши останню, перенесла пістолет до свого домоволодіння у АДРЕСА_2 , де заховала на горищі будинку і в подальшому за місцем свого проживання незаконно в строк до 11.01.2015 року зберігала.

Вранці 11.01.2015 року ОСОБА_4 , перебуваючи в с. Суворовське Тульчинського району, за місцем свого проживання, згадавши про свою знахідку, у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, вирішила даний пістолет продати чи обміняти на продукти харчування. Після чого, забравши вказаний пістолет пішла в с. Суворовське, таким чином здійснивши носіння вогнепальної зброї. По дорозі, перебуваючи в селі, вона зайшла до домогосподарства жителя с. Суворовське ОСОБА_5 , яке розташоване по АДРЕСА_3 , якому показала зброю, що носила та запитала чи відомо йому хто б міг у неї придбати даний пістолет. В свою чергу ОСОБА_5 , побачивши вказане, відразу відмовив ОСОБА_4 , сказавши, що це незаконно та сказав залишити його домоволодіння. Коли ОСОБА_4 залишила домоволодіння ОСОБА_5 , останній про вказаний факт по телефону «102» повідомив чергову частину Тульчинського РВ УМВС України.

Згідно висновку балістичної експертизи № 8-Б від 14.01.2015 року металевий предмет сріблястого кольору, схожий на пістолет, який 11.01.2015 року вилучений у ОСОБА_4 являється ручною коротко ствольною гладко ствольною вогнепальною зброєю револьвером, призначеним для проведення пострілів патронами калібру 5,6 мм, виготовлений саморобним способом. Даний револьвер придатний для проведення пострілів патронами калібру 5,6 мм.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_4 органами досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України , а саме незаконне зберігання, носіння та придбання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

20 січня 2015 року старший прокурор прокуратури Тульчинського району ОСОБА_3 з одного боку та підозрювана ОСОБА_4 з іншого боку уклали угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 470,472 КПК України, яка разом з обвинувальним актом була направлена до суду.

Згідно даної угоди підозрювана та старший прокурор прокуратури Тульчинського району дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваної за ч.1 ст.263 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на 2 роки. На підставі ст..76 КК України заборонити ОСОБА_4 виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, зобов`язати повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченому ч.1 ст.263 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

При цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє права визначені їй п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди судом.

В судовому засіданні суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, зокрема вимогам ст. 65 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженої ними міри та виду покарання.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, судом не встановлено.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури Тульчинського району та підозрюваною ОСОБА_4 і призначення обвинуваченій узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20 січня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Тульчинського району ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України і призначити їй узгоджене сторонами покарання в виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком на два роки.

На підставі ст. 76 КК України заборонити ОСОБА_4 виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, зобов`язати повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання, а також періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 737,10 грн. процесуальних витрат, понесених на залучення експертів для проведення судово-балістичної експертизи.

Речові докази : револьвер, виготовлений саморобним способом., який зберігається в кімнаті речових доказів Тульчинського РВ УМВС України - знищити.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Суддя: