Пр.1-кп/336/161/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2013 року

Шевченківський районний суд
м.Запоріжжя у складі головуючого судді
Галущенко Ю.А.,при секретарі Лупінос
Є.А.,за участю прокурора Пічуєва
С.Л.,потерпілої ОСОБА_1,розглянув у
відкритому судовому засіданні
матеріали кримінального провадження
по обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Запоріжжя, громадянина
України,не працюючого, який до
затримання проживав за адресою
АДРЕСА_1, раніше судимого

-25.01.1971 р. Жовтневим р/с м.

Запоріжжя по ст. 140 ч. 2, 206 ч.1, 42 КК

України до 3 років позбавлення волі

-14.07.1971 р. Ізюмським р/с Харківської
області по ст. 215 ч. 1 КК

України до 1 року 6 місяців позбавлення
волі,звільнився 15.06.1971 р.

-19.07.1973 р. Жовтневим р/с м.

Запоріжжя по ст. 140 ч. 2,215-3 ч.1, 42 КК

України до 3 років позбавлення
волі,звільнився 05.05.1976р.

-05.08.1976 р. Жовтневим р/с м.

Запоріжжя по ст. 140 ч. 2, 81 ч.2.,215-3 ч.2,42

КК України до 4 років 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна,
звільнився 09.01.1979 р.

-30.05.1979 р. Комунарським р/с м.

Запоріжжя по ст. 15-3 ч.2,140 ч.2, 43 КК

України до 3 років 6 місяців позбавлення
волі, звільнився 11.09.1982 р.

-03.05.1983 р. Шевченківським р/с

м. Запоріжжя по ст. 215 ч. 1, 215-3 ч.2, 17-140

ч.2, 42 КК України до 4 років позбавлення
волі

-26.02.1985 р. Шевченківським р/с

м. Запоріжжя по ст. 140 ч. 2, 42 КК України до
4

років 6 місяців позбавлення волі,
звільнився 08.07.1987р.

-05.10.1994 р. Ленінським р/с м.

Запоріжжя по ст. 140 ч. 4, 42 ч.3 КК України
до 12 років позбавлення волі з
конфіскацією майна,звільнився 19.02.2004
р.по закінченню строку покарання

-14.02.2005р. Шевченківським р/с

м. Запоріжжя по ст. 185 ч.3,309 ч.1,70 КК
України до 4

років позбавлення волі, звільнився
14.08.2007р. по закінченню строку
покарання

-28.10.2008 р. Комунарським р/с м.

Запоріжжя по ст. 185 ч.3 КК

України до 3 років 1 місяця позбавлення
волі, звільнився 27.08.2010р. по закінченню
строку покарання

-25.10.2011 р. Комунарським р/с м.

Запоріжжя по ст. 185 ч.3 КК

України до 1 року позбавлення волі,
звільнився 26.03.2012р. по закінченню
строку покарання

-03.12.2012р. Комунарським р/с

м. Запоріжжя по ст. 185 ч.3,309 ч.1,70 КК
України до 4

років позбавлення волі з іспитовим
строком 2 роки

У вчиненні кримінального
правопорушення,передбаченого ст.185
ч.2,3,ст.187 ч.1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В період часу з 18 .00 години 09.01.2013 року до
06.00 години І0.01.2013 року ОСОБА_2, маючи
умисел на таємне викрадення чужого
майна, діючи повторно з корисливих
мотивів,знаходячись на АДРЕСА_2,шляхом
зриву замка холодильнику, що
знаходиться біля кіоску на
перехресті вказаних вулиць,проник до
холодильнику,звідки викрав
товар,котрий належить ОСОБА_3, а саме:

- 10 пляшок пива «Бочка розливна» об'ємом
0,5 л., вартістю 8 гривень 25 копійок за
одну пляшку, загальною вартістю 82
гривні 50 копійок;

- 7 пляшок пива «Бочка класична» об'ємом
0,5 л., вартістю 6 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 42 гривні;

- 6 металевих банок пива «Бочка» об'ємом
0,5 л., вартістю 6 гривень за одну банку,
загальною вартістю 36 гривень;

- 3 пляшки пива «Сармат міцне», об'ємом 0,5
л., вартістю 5 гривень 50 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 16 гривень 50
копійок;

- 6 пляшок пива «Сармат», об'ємом 1,25 л.,
вартістю 8 гривень 25 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 49 гривень 50
копійок;

- 6 пляшок пива «Жигулівське», об'ємом 1,25
л., вартістю 8 гривень 25 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 49 гривень 50
копійок;

- 5 пляшок пива «Сармат світле», об'ємом
0,5 л., вартістю 10 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 50 гривень;

- 5 пляшок пива «Сармат жигулівське»,
об'ємом 0,5 л., вартістю 10 гривень за одну
пляшку, загальною вартістю 50 гривень;

- 3 банки енергетичного напою « 4*4»,
об'ємом 0,5 л., вартістю 5 гривень за одну
банку, загальною вартістю 15 гривень;

- 2 банки енергетичного напою «Блек»,
об'ємом 0,5 л., вартістю 6 гривень 50
копійок за одну банку, загальною
вартістю 13 гривень;

чим завдав матеріальну шкоду гр.
ОСОБА_3, на на загальну суму 404 гр.

Крім того,в період часу з 21.00 години
18.02.2013 року до 06 години 10 хвилин 14.02.2013
року ОСОБА_2, маючи умисел на таємне
викрадення чужого майна ,діючи
повторно, з корисливих мотивів, шляхом
пошкодження металопластикового вікна,
проник до кабінету у готельному
комплексі «Гранд Палас», який
розташований по АДРЕСА_3, звідки викрав
майно,що належить ОСОБА_1, а саме:

- 24 пляшки пива «Старопрамен», об'ємом 0,5
л., вартістю 6 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 144 гривні;

- 5 пляшок пива «Чернігівське», об'ємом
0,5 л., вартістю 5 гривень 80 копійок за
одну пляшку, загальною вартістю 29
гривень;

- 9 пляшок коньяку «Шустов», об'ємом 0,5 л.,
вартістю 42 гривні 72 копійки за одну
пляшку, загальною вартістю 384 гривні 48
копійок;

- 5 пляшок вина «Бастардо», об'ємом 0,7 л.,
вартістю 24 гривні 24 копійки за одну
пляшку, загальною вартістю 122 гривні 20
копійок;

- 3 пляшки вина «Мікадо», об'ємом 0,7 л.,
вартістю 34 гривні 08 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 102 гривні 24
копійок;

- 5 пляшок шампанського «Радянське»,
об'ємом 0,7 л., вартістю 23 гривні 88
копійок за одну пляшку, загальною
вартістю 119 гривні 40 копійок;

- 6 пляшок горілки «Хортиця», об'ємом 0,5
л., вартістю 28 гривень 14 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 168 гривні 84
копійок;

- 3 пляшки шампанського «Ореанда»,
об'ємом 0,7 л., вартістю 30 гривень 36
копійок за одну пляшку, загальною
вартістю 91 гривня 08 копійок;

- 2 пляшки лікеру «Бейліс», об'ємом 0,7 л.,
вартістю 317 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 634 гривні;

- 2 пляшки віскі «Джін-Бім», об'ємом 1,0 л.,
вартістю 417 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 834 гривні;

- 1 пляшку віскі «Джек - Деніелс», об'ємом
0,7 л., вартістю 490 гривень;

- 2 пляшки настоянки «Самбука» об'ємом 1,0
л., вартістю 215 гривень за одну пляшку,
загальною вартістю 430 гривні;

- 11 пляшок коньяку «Десна», об'ємом 0,5 л.,
вартістю 38 гривень 40 копійок за одну
пляшку, загальною вартістю 422 гривні 40
копійок;

- 3 банки оливок вартістю 15 гривень 80
копійок за одну банку, загальною
вартістю 47 гривень 40 копійок;

- плед розміром 2, 70 м. на 2,50 м. вартістю 800
гривень;

- монітор вартістю 1500 гривень

чим завдав останній матеріальний
збиток на загальну суму 6219 гривень.

11.03.2013 р. приблизно о 13:00 год. ОСОБА_2,
маючи умисел, спрямований на напад з
метою заволодіння чужим
майном,поєднаний із погрозою
застосування насильства, діючи з
корисливих мотивів, шляхом вільного
доступу проник в будинок АДРЕСА_3, де
здійснив напад з метою заволодіння
чужим майном, поєднаний з погрозою
застосування насильства, небезпечного
для життя та здоров'я ОСОБА_1, яке
виразилося в погрозі застосуванні
кухонного ножа, котрий знаходився при
ньому, заволодів майном, що належить
ОСОБА_1,а саме мобільним телефоном
«Нокіа С206», після чого був затриманий
співробітниками міліції на місці
вчинення кримінального
правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_2у вчиненні
крадіжок чужого майна винним себе
визнав повністю та пояснив, що дійсно
їх вчинив за вказаних вище обставин.

В ніч з 09.01.2013 року на І0.01.2013 року
знаходячись на АДРЕСА_2,він звернув
увагу на вуличний холодильник біля
кіоску,в якому зберігались напої у
банках та пляшках,вирішив їх вкрасти.
Скориставшись відсутністю перехожих,
шляхом зриву замка холодильнику
металевою палкою,яку підібрав
поруч,проник до холодильнику,звідки
викрав пиво у пляшках та
банках,енергетичні напої,які склав у
пакети та з ними залишив місце злочину.
В подальшому деякі напої вжив сам,решту
продав,отримані гроші витратив на свої
потреби.

В ніч з 18.02.2013 року на 19.02.2013 року він
вирішив вчинити крадіжку з готельного
комплексу «Гранд Палас», який
розташований по АДРЕСА_3,за яким
спостерігав кілька днів до того. За
відсутності випадкових
свідків,металевим предметом пошкодив
металопластикове вікно,через яке
проник до приміщення кабінету ,де
зберігалися спиртні напої.У кабінеті
знайшов коробки із спеціями,які
висипав на підлогу,поскладав у них
пляшки з алкоголем,через вікно виніс їх
на вулицю до паркану,від*єднав від
комп*ютера монітор,який теж викрав.
Зупинив випадкову машину,на якій вивіз
викрадене з місця події,в подальшому
його продав, отримані гроші витратив на
свої потреби. У вчиненому розкаявся.

Відповідно до ч.3,4 ст.349,351 КПК України
суд,з урахуванням повного визнання
вини обвинуваченим,за згодою учасників
судового провадження,визнав
недоцільним дослідження інших доказів
щодо фактичних обставин по вказаним
кримінальним правопорушенням,що
підтверджують винність
обвинуваченого,які ніким не
оспорюються.При цьому суд роз*яснив
наслідки,передбачені ч.3 ст.349 КПК
України,переконався у добровільності
позицій та правильному розумінні
учасниками судового провадження
наслідків відмови від дослідження
інших доказів,що позбавляє їх права
оскаржити ці обставини в апеляційному
порядку.

По обвинуваченню у вчиненні злочину по
ст.187 ч.1 КК України ОСОБА_2винним себе не
визнав та пояснив,що вказаних в
обвинуваченні дій він по відношенню до
потерпілої ОСОБА_1не вчиняв та наміру
заволодіти її майном не мав.

11.03.2013 р. приблизно о 13:00 год.він прийшов
до ОСОБА_1 ,яка впустила його в будинок
АДРЕСА_3, де передав їй записку від
осіб,котрі відбувають покарання у
колонії хворих на туберкульоз,з
проханням допомогти грошима. Між ним та
ОСОБА_1 виникла сварка,в ході якої
потерпіла спровокувала бійку. Він не
погрожував застосуванням насильства,
небезпечного для життя та здоров'я
ОСОБА_1,ніж їй не демонстрував,в ході
бійки між ними ніж випадково випав у
нього з одягу та був одразу ним
захований. Майном потерпілої не
заволодівав,оскільки в ході сварки між
ним та потерпілою в будинок прийшла її
дочка ,приїхала міліція,він був
затриманий.

Незважаючи на позицію обвинуваченого
про повне невизнання винуватості по
вказаному обвинуваченню,висновки суду
про доведеність його вини у вчиненні
кримінального правопорушення,в якому
він обвинувачується за ст.187 ч.1 КК
України, грунтуються на сукупності
безпосередньо досліджених у судовому
засіданні доказів.

Так,відповідно до протоколу про
прийняття заяви про вчинення
кримінального
правопорушення,ОСОБА_1повідомила,що
11.03.2013 р.невідомий увірвався до неї в
будинок, погрожував ножем,вимагав
гроші та намагався заволодіти
телефоном (а.с.6 т.3)

В судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_1показала,що вона одна проживає в
АДРЕСА_3 на території готельного
комплексу «Гранд Палас»,приблизно о 12.00
год.11.03.2013 р.почала збиратися в
банк,телефоном домовилась з дочкою
ОСОБА_4,що остання протягом години до
неї приїде. Через деякий час почула
стук у вхідні двері,подумала,що це
приїхала дочка або прийшов хтось з
працівників готелю,тому відчинила
двері.В приміщення будинку без
запрошення увійшов раніше не знайомий
ОСОБА_2,який дав їй аркуш паперу та
сповістив, що цією запискою засуджені з
Вільнянської виправної колонії
просять гроші,на що вона відповіла,що
грошей не дасть,так як платить великий
кредит. ОСОБА_2 попросив написати це на
звороті записки,для чого вона сіла за
стіл і встигла написати пару слів,коли
побачила,що ОСОБА_2 взяв із столу її
мобільний телефон та з ним прямує до
виходу. Потерпіла його
наздогнала,рукою вхопила ззаду за одяг
та повалила на підлогу,на її вимогу
ОСОБА_2 з рукава витягнув та віддав
мобільний телефон.Потерпіла
повернулась до ОСОБА_2 спиною та пішла
до столу,в цей момент ОСОБА_2 ззаду
наніс їй металевою палицею удар в
область лівого плеча згори вниз,після
удару вона повернулась до нападника
обличчям,вхопила палицю обома руками ї
хотіла її відібрати,при цьому знову
повалила ОСОБА_2.Коли їй вдалося
відібрати палицю,ОСОБА_2 дістав з
кармана ніж,схожий на кухонний,пристав
їй до грудей та почав погрожувати
застосуванням ножа,якщо вона не
віддасть палицю з його відбитками
.ОСОБА_1 обома руками вхопила ОСОБА_2 за
руки вище ліктів,притиснула до стіни та
позбавила можливості рухати руками,так
як він міг нанести тілесні ушкодження
ножем.ОСОБА_2 просив не викликати
міліцію ,віддати палицю в обмін на
ніж,після чого він заховав ніж в
перчатку,а ОСОБА_1 взяла палицю у руки
для самозахисту. В цей момент в будинок
увійшла дочка потерпілої ОСОБА_4,яку
ОСОБА_1 попередила про наявність у
ОСОБА_2 ножа,на прохання ОСОБА_4, ОСОБА_2
віддав їй ніж,була викликана
міліція,яка затримала ОСОБА_2 в будинку
та вилучила металеву палицю і
ніж.Вважає,що за обставинами
нападу,ОСОБА_2 під вигаданим приводом
мав намір потрапити в її житло та
заволодіти майном,для чого приніс із
собою металеву палицю та ніж,які вона
сприймала як реальну загрозу для життя
і здоров*я,тяжких наслідків не настало
лише тому,що вона чинила активний
опір,якого ОСОБА_2 не очікував.

Свідок ОСОБА_4в суді показала,що її
матір ОСОБА_1проживає у власному
будинку на території готелю «Гранд
Палас»,куди 11.03.2013 р.в обідній час
ОСОБА_4 прибула її провідати.Відкривши
вхідні двері,ОСОБА_4 побачила в кімнаті
налякану матір, яка тримала у руках
металеву тростину,перед нею знаходився
незнайомий раніше ОСОБА_2,у якого в
руках був ніж з надягнутими на лезо та
рукоятку перчатками. ОСОБА_1
пояснила,що ОСОБА_2 намагався
заволодіти її телефоном,кидався на неї
з металевою трубою. ОСОБА_4 просила
ОСОБА_2 віддати ніж з тією умовою,що
вони не будуть викликати міліцію,при
цьому ОСОБА_1 вдалося подзвонити в
міліцію так,що ОСОБА_2 не здогадався ,в
процесі розмови він поклав ніж на
підлогу.До приїзду міліції ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 з будинку ОСОБА_2 не відпускали.
Працівники міліції затримали ОСОБА_2 на
місці подій та вилучили з будинку
ОСОБА_1 ніж і металеву трубу.

Свідок ОСОБА_5в судовому засіданні
показав,що він працює начальником
дільничних інспекторів
Шевченківського РВ.11.03.2013 р.до
райвідділу надійшло повідомлення,що
невідомий увірвався в буд.АДРЕСА_3 та
погрожує.Прибувши за вказаною
адресою,ОСОБА_5 в приміщенні будинку
побачив його власницю з палкою у руках
та раніше незнайомого ОСОБА_2,біля
якого на підлозі лежав ніж.ОСОБА_2
вивели на вулицю,в будинок прибула
слідча група,ніж та металеву палку
вилучили.Обвинувачений був
доставлений в Шевченківський РВ для
з*ясування всіх обставин.

Відповідно до протоколу огляду від
11.03.2013 р.з додатком, місцем події є
приміщення будинку по АДРЕСА_3.При
огляді приміщення на столі у кімнаті
був виявлений аркуш паперу з
рукописним текстом,який вилучили.Зліва
від столу на підлозі виявили ніж та
металеву тростину,які вилучили(а.с.9-11
т.3)

Фрагмент паперу з рукописним текстом
був оглянутий в судовому
засіданні,постановою слідчого від
20.03.2013 р.долучений до справи речовим
доказом(а.с.20 т.3)

Відповідно до висновку експерта № 89
від 25.03.2013 р.,складний ніж довжиною 29,4
см.,металева труба довжиною 73,8
см.,вилучені під час огляду місця події
за фактом розбійного нападу на
ОСОБА_1,до холодної зброї не
відносяться.Ніж виготовлений із
застосуванням заводського
обладнання,тростина виготовлена
саморобним способом(а.с.41-42 т.3)

Ніж та металева тростина, вилучені під
час огляду місця події, постановою
слідчого від 28.03.2013 р.долучені до справи
речовими доказами(а.с.43 т.3)

Під час огляду в судовому засіданні
речових доказів потерпіла впевнено
вказала,що саме із вказаною металевою
тростиною та ножем ОСОБА_2вчинив на неї
напад;обвинувачений не заперечував,що
вилучені під час огляду місця події в
будинку ОСОБА_1 ніж та металева
тростина належать йому.

Вказані докази в сукупності
логічні,послідовні,не містять протиріч
та не викликають сумнівів щодо їх
достовірності.

По суті вони узгоджуються між собою та
із показами самого обвинуваченого про
фактичні обставини справи.

Обвинувачений в обґрунтування своєї
позиції захисту посилався на те,що він
не мав умислу вчиняти напад на
потерпілу з корисливих
мотивів,фактично майном потерпілої не
заволодів,застосуванням насильства не
погрожував.

За показами потерпілого,дії
обвинуваченого,який застав її
зненацька одну у будинку,з
використанням металевої тростини
наніс удар в область плеча,заволодів
мобільним телефоном, з ножем вимагав
повернути металеву тростину,остання
сприймала як реальну погрозу
застосування насильства та можливість
вчинення ОСОБА_2 відносно неї дій,які
призведуть до тяжких наслідків.

Свідкок ОСОБА_4 в суді підтвердила,що
дії ОСОБА_2 відносно її матері були
агресивними,неочікуваними для
потерпілої,яка була наляканою,допомоги
у цій ситуації ніхто їй не
надав,потерпіла не зазнала тяжких
наслідків лише через супротив
нападнику.

Свідок ОСОБА_5 в суді підтвердив,що на
місці події у приміщенні будинку
ОСОБА_1,куди він негайно прибув за
викликом,були виявлені та вилучені ніж
і металева тростина,що їх
використовував нападник.

Як роз*яснив Пленум Верховного Суду
Українив п.6,12 Постанови № 10 від 06.11.2009
р.»Про судову практику справах про
злочини проти власності», розбій як
злочин проти власності (стаття 187
КК)- це напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний із насильством,
небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, або з погрозою
застосування такого насильства. Під
нападом за статтею 187 КК слід розуміти
умисні дії, спрямовані на негайне
вилучення чужого майна шляхом
застосування фізичного або психічного
насильства, зазначеного в частині
першій цієї статті.Розбій вважається
закінченим з моменту нападу,
поєднаного із застосуванням
насильства, небезпечного для життя
чи здоров'я особи, або з погрозою
застосування такого насильства,
незалежно від того, заволоділа винна
особа майном потерпілого чи ні.

Погроза застосування насильства при
розбої полягає в залякуванні
негайним застосуванням фізичного
насильства,небезпечного для життя і
здоров'я потерпілого (погроза
вбити,заподіяти тяжке або середньої
тяжкості тілесне ушкодження, легке
тілесне ушкодження з розладом
здоров'я чи незначною втратою
працездатності, або вчинити певні дії,
що у конкретній ситуації можуть
спричинити такі наслідки.

Таким чином, для потерпілої, яка
знаходилась в ізольованому
приміщенні,дії ОСОБА_2,котрий вимагав
гроші,заволодів її телефоном, поводив
себе агресивно,наніс удар металевою
тростиною,погрожував ножем, створювали
реальну небезпеку, погроза заподіяння
фізичного насильства мала реальний
характер та сприймалася потерпілою як
така,що дійсно може бути реалізована.

Посилання ОСОБА_2 на відсутність умислу
заволодіти майном потерпілої повністю
спростовуються дослідженими в
судовому засіданні доказами про те,що
ОСОБА_2 усвідомлював відсутність у
нього права на власність
потерпілої,проте спочатку просив
гроші,далі вилучив телефон потерпілої
із застосуванням насильства та
погрожував ножем,передбачав настання
наслідків-заподіяння матеріальної
шкоди потерпілій в певному
розмірі,бажав їх настання та
незаконного збагачення за рахунок
чужого майна.

Ці обставини підтверджені показами
потерпілої про те,що вона не мала
жодних зобов*язань перед
обвинуваченим,тому ОСОБА_2 незаконно
вимагав у неї гроші та безоплатно
вилучив мобільний телефон поза волею
ОСОБА_1;показами самого
обвинуваченого,який не заперечував,що
за вказаних вище обставин він
заволодів мобільним телефоном
потерпілої з наміром розпорядитися ним
на власну користь.

Крім того,пред*явивши вимогу
потерпілій передати грошові кошти та
заволодівши її телефоном,
обвинувачений керувався саме
корисливим умислом заволодіти
неналежним йому майном,на яке він не
має права,з метою примусити потерпілу
дати йому можливість вчинити ці дії та
не чинити опору, обвинувачений
погрожував застосуванням ножа,тобто
насильства,небезпечного для життя чи
здоров*я потерпілого.

З урахуванням встановлених в судовому
засіданні обставин,які перевірені
доказами,суд прийшов до висновку про
те,що вина ОСОБА_2у вчиненні вказаного
вище кримінального правопорушення
доведена в повному обсязі.

Дії ОСОБА_2суд кваліфікує за ст.187 ч.1 КК
України як напад з метою заволодіння
чужим майном,поєднаний з погрозою
застосування насильства,небезпечного
для життя чи здоров*я особи, яка зазнала
нападу (розбій); за ст. 185 ч. 3 КК України
як таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), вчинена повторно, поєднана з
проникненням в сховище та з
проникненням у житло.

При призначенні обвинуваченому
покарання,суд бере до уваги ступінь
суспільної небезпеки вчинених
кримінальних правопорушень та
враховує відомості про особу
обвинуваченого:має постійне місце
проживання,характеризується
задовільно, на обліках у ЗОНД та ЗОПБ не
перебуває,однак раніше неодноразово
судимий,не працював.

Обставинами,які пом*якшують покарання
обвинуваченого,суд визнає розкаяння та
повне визнання вини у вчиненні
крадіжок по ст.185 ч.3 КК України.

Обставин,що обтяжують покарання
обвинуваченого,суд не встановив.

З урахуванням всіх цих обставин у
сукупності з відомостями про особу
обвинуваченого, його ставлення до
скоєного, вчинення злочину через
короткий термін після звільнення з
місць відбування покарань,протягом
іспитового строку,що вказує на свідоме
ігнорування суспільних норм та правил
поведінки, суд прийшов до висновку, що
обвинувачений не бажає ставати на шлях
виправлення,висновків для себе не
зробив,має стійку орієнтацію на
вчинення протиправних дій та існування
за рахунок доходів,отриманих злочинним
шляхом. З метою виправлення та
запобігання вчиненню нових
правопорушень,обвинуваченому
необхідно призначити покарання у виді
позбавлення волі з реальною ізоляцією
від суспільства,що є необхідним та
достатнім задля досягнення цілей
кримінального покарання та
убезпечення суспільства від його
протиправних посягань.

При визначені остаточного покарання
необхідно застосувати ст.71 КК
України,оскільки обвинувачений 03.12.2012
р.вироком Комунарського районного суду
м.Запоріжжя був засуджений до 4 років
позбавлення волі з іспитовим строком 2
роки,протягом якого вчинив новий
злочин.

Цивільні позови ОСОБА_1та ОСОБА_3суд
задовольняє у повному обсязі.

Відповідно до обвинувального
акту,процесуальні витрати по справі в
зв*язку з проведенням судової
криміналістичної експертизи № 89 від
25.03.2013 р. від складають суму 611 гр.80 коп.,
та підлягають стягненню з
обвинуваченого на користь держави
відповідно до ст.124 ч.2 КПК України.

Органом досудового розслідування
ОСОБА_2також обвинувачується у тому,що
06.11.2011 року в період часу з 17 годин 30
хвилин до 18 .00 годин, маючи умисел на
таємне викрадення чужого майна, діючи
повторно, з корисливих мотивів,
знаходячись в маршрутному таксі № 74 на
шляху з ЗГТ «Радянська» до ЗГТ
«Заводська» по ул.Чарівній в м.
Запоріжжі, шляхом вільного доступу,
таємно викрав у гр.ОСОБА_6 мобільний
телефон «Нокиа 5800» ІМЕІ НОМЕР_1 в
корпусі чорного кольору вартістю 2300
гривень,в якому знаходилась сім-карта
мобільного оператора МТС НОМЕР_2, що не
представляє матеріальної цінності для
потерпілої, який належав гр. ОСОБА_7, чим
завдав останній матеріальну шкоду на
загальну суму 2300 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений
визнав пред*явлене йому обвинувачення
по ст.185 ч.2 КК України та пояснив,що
дійсно вчинив цю крадіжку за вказаних
обставин.

Суд за погодженням з учасниками
кримінального провадження на підставі
ч.3,4 ст.349,351 КПК України інші докази за
вказаним епізодом обвинувачення не
досліджував, зізнавальні покази
обвинуваченого до уваги не
приймає,оскільки встановив безумовні
підстави для виправдання
обвинуваченого за відсутністю у його
діях складу злочину.

Як передбачено ст.373 ч.1 п.2 КПК
України,суд ухвалює виправдувальний
вирок у разі,якщо не доведено,що
кримінальне правопорушення вчинено
обвинуваченим.

Орган досудового розслідування та
прокурор в судовому засіданні вважали
доведеним вчинення ОСОБА_2 06.11.2011 року
крадіжки майна у ОСОБА_6

Разом з тим,з матеріалів спецперевірки
відносно ОСОБА_2видно,що 26.03.2011
р.відносно ОСОБА_2Комунарським РВ ЗМУ
була порушена кримінальна справа по
ст.185 ч.3 КК України,26.03.2011 р.обрано
запобіжний захід тримання під
вартою,25.10.2011 р.вироком Комунарського
районного суду м.Запоріжжя
ОСОБА_2засуджено за ст.185 ч.3 КК України
до 1 року позбавлення волі.

За змістом вироку,під час досудового та
судового провадження відносно
ОСОБА_2він тримався під
вартою,запобіжний захід відносно нього
не змінювався.

Вказаний вирок набрав чинності 25.10.2011
р.,засуджений ОСОБА_205.12.2011 р.із СІЗО-10
був етапований у Софіївську ВК №
55,звідки був звільнений 26.03.2012 р.

Таким чином,06.11.2011 р.ОСОБА_2знаходився в
ізоляції від суспільства,що виключає
можливість вчинення ним крадіжки майна
у ОСОБА_6в маршрутному транспорті.

Ці обставини прокурором не
спростовані,тому суд відповідно до
статті 62 Конституції України ,ст.6
Конвенції про захист прав і основних
свобод людини 1950 р.,рішення
Конституційного Суду України № 1-31/2011
від 20.10.2011 р., роз'яснень , зазначених у
пунктах 16-18 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 29.06.1990 р. № 5
«Про виконання судами України
законодавства і постанов Пленуму
Верховного Суду України по питань
розгляду кримінальних справ і
винесення вироку »,всі сумніви
тлумачить на користь обвинуваченого
,тому він підлягає виправданню за ст.185
ч.2 КК України за недоведеністю його
вини у вчиненні злочину.

Саме по собі визнання вини
обвинуваченим,який у такий спосіб
розраховував на пом*якшення
покарання,не може бути підставою для
його засудження.

Відповідно до ст.129 ч.3 КПК України,у
разі виправдання обвинуваченого за
його непричетності до вчинення
кримінального правопорушення,суд
залишає цивільний позов потерпілої
ОСОБА_6без розгляду.

Відповідно до матеріалів
справи,обвинувачений був затриманий
11.03.2013 р.та тримався під вартою до 09.05.2013
р.,вказаний період підлягає
зарахуванню у строк відбування
покарання ОСОБА_2

За повідомленням СІЗО-10,обвинувачений
в період оголошення його у розшук 26.09.2013
р.був затриманий,з цього часу необхідно
рахувати строк відбування покарання.

До набрання вироком чинності
запобіжний захід відносно
ОСОБА_2необхідно залишити тримання під
вартою.

Керуючись ст.368,374,392 КПК України,суд-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні
кримінального
правопорушення,передбаченого ст.187
ч.1,ст.185 ч.3 КК України та призначити
йому покарання

по ст.187 ч.1 КК України у виді
позбавленні воли строком на п*ять років

по ст.185 ч.3 КК України у виді
позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.70 ч.1 КК
України,застосовуючи принцип
поглинання менш суворого покарання
більш суворим,за сукупністю злочинів
призначити покарання у виді
позбавленні воли строком на п*ять
років.

Відповідно до ст.71 КК України,до
призначеного покарання частково
приєднати невідбуту частину покарання
за вироком Комунарського районного
суду м.Запоріжжя від 03.12.2012 р. та
остаточно призначити покарання п*ять
років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з
26.09.2013 р.згідно протоколу затримання
засудженого.

Зарахувати в строк відбування
покарання ОСОБА_2 період тримання під
вартою з 11.03.2013 р.по 09.05.2013 р.

До набрання вироком законної
сили,запобіжний захід відносно
засудженого ОСОБА_2 залишити тримання
під вартою.

Виправдати ОСОБА_2 по обвинуваченню у
вчиненні кримінального
правопорушення,передбаченого ч.2 ст.185
КК України за недоведеністю його вини.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2
відшкодування завданої злочином
матеріальної шкоди на користь
потерпілої ОСОБА_1 6219(шість тисяч
двісті дев*ятнадцять)гривень 20
копійок,на користь потерпілої ОСОБА_3
404(чотириста чотири)гривні.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 в дохід
держав судові витрати на проведення
судової криміналістичної експертизи №
89 від 25.03.2013 р. в сумі 611 (шістсот
одинадцять)гр.80 коп.

Речові докази:

-аркуш паперу з рукописним
текстом,залишити на зберіганні в
матеріалах справи;

-ніж,металеву тростину,передані на
зберігання в камеру речових доказів
Шевченківського РВ ЗМУ,знищити.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Запорізької області
через Шевченківський районний суд
м.Запоріжжя шляхом подання апеляційної
скарги протягом тридцяти днів після
його проголошення,засудженим,який
тримається під вартою,в той самий строк
з моменту отримання копії вироку.

Суддя Ю.А.Галущенко