Справа № 636 / 2243 / 15-к
1-кп / 636 / 235 / 2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2015 року Чугуївський міський суд Харківської області
у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України,
В судовому засіданні встановлено, що з 27 січня 2014 року солдат ОСОБА_4 проходить військову службу у Збройних Силах України за контрактом та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 17 від 27 січня 2014 року, солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за контрактом протягом трьох років, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду кулеметника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до вимог ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 9, 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, сумлінно вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних норм чинного законодавства України, 9 грудня 2014 року вирішив стати на злочинний шлях та самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, 9 грудня 2014 року, в порушення ст.ст. 11, 16, 127, 128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, без поважних на те причин та без наказу або дозволу відповідних командирів і начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та до 22 грудня 2014 року до місця служби не повертався, а отриманий у зв`язку із цим вільний час використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.
22 грудня 2014 року солдат ОСОБА_4 повернувся у розташування військової частини та почав виконував покладені на нього службові обов`язки.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину в скоєнні злочину визнав повністю, щиро розкаявся у його скоєнні, та повністю підтвердив викладенні вище факти.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд, роз`яснює учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене обвинувачення знайшло свою підтримку в судовому засіданні, і тому кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 407 України самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю більшедесяти діб, але не більше місяця.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він за місцем мешкання характеризується з позитивної сторони, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.
Обставиною, що пом`якшуює покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , в силу п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України судом визнається щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При призначенні ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, запропонованих прокурором, суд, вважає, що з цим погодитись неможливо з наступних підстав: враховуючи особу винного, а саме: на даний час обвинувачений ОСОБА_4 проходить військову службу у зоні проведення АТО, захищаючи Батьківщину, отримує грошове забезпечення, а також характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, обставини скоєння злочину, наведені вище дані про особу обвинуваченого та приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, тобто з призначенням покарання не пов`язаного з позбавленням волі, співмірного в якості кари за скоєне кримінальне правопорушення.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись: ст. ст. 349, 368, 373-376 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 407 КК України, за яким призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян тобто 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Харківської області через Чугуївський міський суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Суддя