Справа № 11-74 2007 року Головуючий в
1-й інстанції Цермолонська Л.С.
ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.1 КК
України Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

13 лютого 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Хмельницької області в складі:

головуючого-судді
Кульбаби В.М.,

суддів: Цугеля
І.М., Затворного О.Л.,

з участю
прокурора Леськіва В. О.,

та
адвоката ОСОБА_3.

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за
апеляціями засудженого ОСОБА_1та в його інтересах адвоката ОСОБА_3. на вирок
Славутського міськрайонного суду від 11 грудня 2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця с
Досін Славутського району Хмельницької області, жителя м. АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні
троє неповнолітніх дітей, працюючого водієм комбінату „Будфарфор", раніше
не судимого, засуджено:

за ст.286 ч.2 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 3 роки

обмеження волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами

строком на 1
рік;

за ст. 135 ч.1 КК України на 1
рік обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш
суворого покарання більш суворим, остаточно визначено 3 роки обмеження волі з
позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік..

Міру запобіжного
заходу засудженому залишено попередню - підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1на користь
потерпілого ОСОБА_2. 15000 грн. в рахунок морального відшкодування.

Долю речових
доказів вирішено згідно вимог ст. 81 КПК України.

За вироком суду, 29 травня 2006 року о 23 годині в м. Славуті, керуючи
автомобілем „ЗАЗ-968 М", держномер НОМЕР_1, рухаючись по правій смузі руху
вул. Лібкнехта, в районі примикання другорядної дороги - вул. ім. 3.
Космодем'янської, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б, 2.9 д, 2.10, 12.1, 12.2,
12.3 Правил дорожнього руху, ОСОБА_1. почав користуватись мобільним телефоном,
тримаючи його в руці та продовжуючи подальший рух транспортним засобом, в
результаті чого проявив неуважність, не виявив перешкоди для подальшого руху та
скоїв наїзд на ОСОБА_2., який рухався на велосипеді в попутному напрямку з
меншою швидкістю, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні
для життя в момент заподіяння.

Після скоєного наїзду засуджений залишив ОСОБА_2. без допомоги і з місця
події зник.

Порушення Правил дорожнього руху знаходиться в прямому причинному зав'язку
з дорожньо-транспортною пригодою та наступившими наслідками.

В своїх апеляціях засуджений ОСОБА_1. та в його інтересах
адвокат ОСОБА_3. просять вирок суду змінити, призначити засудженому покарання
не пов'язане з обмеженням волі і без застосування додаткової міри покарання.
Просять врахувати, що засуджений вперше притягується до кримінальної
відповідальності, повністю визнав свою вину у скоєному, як на досудовому
слідстві, так і під час судового слідства давав правдиві та послідовні покази,
сприяв розкриттю злочинів, добровільно відшкодував завдані злочинами збитки, по
місцю проживання і роботи характеризується позитивно, має на утриманні трьох
малолітніх дітей та

2

дружину. Вважають, що
виправлення засудженого
можливе без ізоляції
від суспільства та без застосування додаткової міри покарання.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, вислухавши думку прокурора про законність та
обґрунтованість вироку, засудженого та адвоката на підтримку апеляцій, вивчивши
матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій, судова палата вважає їх
такими, що задоволенню не підлягають.

Висновки суду
про доведеність вини ОСОБА_1у вчиненні злочинів при наведених у вироку
обставинах, за які його засуджено, підтверджуються сукупністю зібраних по
справі доказів, досліджених в судовому засіданні.

Засуджений
ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочинів визнав і показав, що 29 травня 2006 року
близько 23 години, керуючи автомобілем „ЗАЗ-968", рухаючись по мосту в
напрямку р. Утка зі
швидкістю 40-50 км/год, дістав з кишені мобільний телефон і, задивившись на
нього, скоїв наїзд на велосипедиста. Він намагався викликати швидку допомогу,
але додзвонитись йому не вдалось, після чого залишив місце ДТП.

З показів
потерпілого ОСОБА_2. вбачається, що 29 травня 2006 року він велосипедом рухався
по правій смузі руху через міст річки Утка.
Обставини наїзду не пам'ятає, оскільки опритомнів тільки в обласній
лікарні.

Свідок ОСОБА_6.
показав, що під час ДТП він
перебував в автомобілі засудженого. Вони рухались через міст по правій смузі
руху, а по лівій смузі рухався велосипедист. Коли велосипедист почав об'їжджати
ями, водій автомобіля „ЗАЗ-968" скоїв на нього наїзд. ОСОБА_1. намагався
викликати швидку допомогу. Коли до місця ДТП
прийшли люди, вони залишили місце пригоди.

Свідки ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. підтвердили факт травмування потерпілого ОСОБА_2. внаслідок ДТП.

Об'єктивно вина
засудженого підтверджується протоколом огляду місця події, схеми та фототаблиць
до нього, згідно яких місцем дорожньо-транспортної пригоди є права смуга руху
автомобільної дороги - вул. К. Лібкнета в м. Славуті, де в одному метрі від
бокової поверхні огородження моста через річку Утка виявлено осип відлущеної
червоної фарби, що вказує на місце, де відбулось зіткнення автомобіля
„ЗАЗ-968" з велосипедистом.

Згідно протоколу
огляду автомобіля „ЗАЗ-968" червоного кольору, держномер НОМЕР_1, в місці
деформації наявне відлущення червоної фарби.

Із протоколу
огляду велосипеда вбачається, що на задньому крилі велосипеда знаходиться
світловідбивач червоного кольору. Пошкодження на велосипеді відповідають
обставинам справи.

Згідно висновку
судово-медичної експертизи, потерпілому ОСОБА_2. в результаті ДТП спричинено
тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Всім цим доказам
по справі у їх сукупності суд Дав належну правову оцінку, правильно
кваліфікував дії ОСОБА_1за ст.ст. 286 ч.2, 135 ч.І КК України.

Покарання
ОСОБА_1призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, з врахуванням
характеру і ступеню тяжкості вчинених злочинів, наслідків, які настали в
результаті останнього, особи винного, тих конкретних обставини справи, на які
він та його захисник посилаються в апеляціях.

Підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не
вбачає.

З врахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366
КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Вирок Славутського міськрайонного суду від 11 грудня 2006
року стосовно ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляції засудженого та в його
інтересах адвоката ОСОБА_3. - без задоволення.