ВИРОК №6

Іменем України

11
квітня 2007 року м. Черкаси

Військовий
місцевий суд Черкаського гарнізону у відкритому судовому засіданні, в приміщенні військового суду, в складі: головуючого підполковника юстиції
НОВІКОВА О.М. , при секретарі САМОСІЙ Н.В., з участю державного обвинувача, заступника військово­го прокурора Черкаського
гарнізону майора юстиції ЗАХАРКЕВИЧА І.А.,
потерпілого ОСОБА_2, розглянув
кримінальну справу про обвинувачення солдата військової частини А-1744

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м.

Сміла, Черкаської області, українця,
з середньо - спеціальною осві­тою,
не одруженого, раніше не
судимого, призваного на строкову вій­ськову
службу 28 квітня 2006 року Смілянсько-Камянським ОМВК Черкаської області,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.
406 ч. 2 КК України.

Судовим
слідством військовий суд гарнізону, -

встановив:

29
грудня 2006 року, близько 19-ї
години, в спальному приміщенні казарми
військової частини А-1744, ОСОБА_1, порушуючи вимоги ст.
ст. 11, 49,
50, 127, 128 Статуту внутрішньої
служби ЗС України ст. ст.
З, 4 Дисциплінарного статуту ЗС
України, допустив насильство до
співслужбовця, солдата ОСОБА_2, який не перебував з ним у відношеннях
підлеглості.

Бажаючи
принизити честь та гідність ОСОБА_2,
показати свою уявну перевагу над вій­ськовослужбовцем більш пізнього
призову, ОСОБА_1 наніс потерпілому сім
ударів поясним ременем по сідницях,
спричинивши фізичний біль.

26 січня
2007 року, близько 20-ї години, продовжуючи свої злочинні дії, в спальному приміщенні казарми частини, ОСОБА_1,
з тією ж метою, наніс солдату
ОСОБА_2 чотирнадцять ударів поясним ременем по сідницях, спричинивши легкі тілесні ушкодження у
вигляді кро­вовиливів обох сідниць.

Підсудний
ОСОБА_1 вину свою в інкримінованих йому злочинних діях визнав повніс­тю і в
судовому засіданні пояснив, що заподіяв
насильство до потерпілого ОСОБА_2 керую­чись негласними військовими традиціями
по переводу військовослужбовців з однієї нефор­мальної категорії в іншу. При
цьому підсудний пояснив, що він
усвідомлював незаконність свої дій.

Крім
повного визнання своєї вини, винність
ОСОБА_1 у вчиненому повністю дово­диться сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_2 в суді показав, що 29 грудня 2006 року, близько 19-ї години, в спальному приміщенні казарми наніс йому сім
ударів поясним ременем по сідницях, пояс­нивши, що це обов'язкова умова, щоб перевести його, ОСОБА_2 в іншу неформальну групу «слонів». 26
січня 2007 року, ввечері, пояснив далі потерпілий, ОСОБА_1,
аналогічним чином, наніс йому
чотирнадцять ударів поясним ременем по сідницях, спричинивши синці. При цьому він
поясним, що це необхідно, щоб перевести його, ОСОБА_2,
в категорію «черепів».

2

ОСОБА_2
також показав, що в обох випадках
побиття він відчував фізичну біль і підко­рився ОСОБА_1У, тому що той був більш раннього призову.

Свідки
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, співлужбовці
підсудного, в судовому засіданні, кожний окремо, показали,
що 26 січня 2007 року, близько
20-ї години, вони разом перебували в
спортивному куточку казарми, коли до них
підійшов ОСОБА_1 і розповів про те, що
він пе­ревів солдата ОСОБА_2 у «черепа»,
вдаривши останнього чотирнадцять разів ременем по сід-ницях.

Свідок
ОСОБА_3 також показав, що ОСОБА_1 йому
розповідав, що в кінці грудня 2006 року
він переводив ОСОБА_2 в категорію «духів» і при цьому наніс йому сім ударів
реме­нем по сідницях.

Згідно
висновку військово-лікарняної комісії № 717/81 від 15.02.2007 року ОСОБА_1
придатний до військової служби.

Відповідно
до висновку судово-медичної експертизи № 210 від 6 лютого 2007 року, у потерпілого ОСОБА_2 при огляді 29 січня
2007 року виявлені крововиливи обох сідниць,
що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень

Таким
чином, в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 порушив статутні
прави­ла взаємовідносин між військовослужбовцями, за відсутності між ними відносин
підлеглості, що заподіяло потерпілому
ОСОБА_2 легке тілесне ушкодження.

Вчинене ним суд
кваліфікує по ст. 406 ч. 2 КК України.

Визначаючи
підсудному ОСОБА_1 міру покарання, суд
враховує, що він до криміна­льної
відповідальності притягується вперше, на
даний момент фактично прослужив встанов­лений законом термін строкової служби і
підлягає звільненню в запас. Ці обставини
суд ви­знає такими, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На
підставі цього суд застосовує до підсудного
ст. 69 КК України і переходить до
ін­шого, більш м'якого виду основного
покарання.

Враховуючи
ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_1,
особу винного, вка­зані вище
обставини, а також те, що потерпілий не настоює на суворому
покаранні підсудно­го, суд приходить до
висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 в умовах ізоляції на гауптвахті.

На підставі
викладеного та керуючись ст. ст.
323, 324 КПК України, військовий суд, -

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаче­ного ст. 406 ч. 2 КК України, на підставі якої, з застосуванням ст. 69
КК України, визначити йому покарання у
вигляді арешту на строк 1 (один) місяць.

Запобіжний
захід щодо ОСОБА_1, нагляд командування
військової частини А-1744 скасувати і,
до набрання вироком законної сили,
утримувати його на гауптвахті Полтавського зонального відділення
військової служби правопорядку.

На вирок
суду може бути подана апеляція до військового апеляційного суду Централь­ного
регіону України, через військовий
місцевий суд Черкаського гарнізону, на
протязі п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а самим засудженим - в той же строк з моме­нту
вручення йому копії вироку.