Справа № 127/936/14-к
Провадження №11-кп/772/635/2015
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Доповідач : ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 липня 2015 рокум. Вінниця

Апеляційний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року, щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 186 КК України по кримінальному провадженні № 0003151 від 06.08.2013 року, яким

ОСОБА_8 , 1993 року народження, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 27.05.2013 року, остаточне покарання призначено у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки і два місяці.
Вирішено питання із речовими доказами та судовими витратами.
У апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 стверджує про істотне порушення вимог кримінального процесуального законодавства, формальність та необ`єктивність розгляду провадження судом першої інстанцій, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам, недопустимість доказів, якими місцевий суд обґрунтував доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Звертає увагу на неправильність встановлення часу злочину, та на те, що потерпіла в судовому засіданні не впізнала ОСОБА_7 як особу, яка вчинила щодо неї злочин, а суд послався на показання потерпілої, надані на досудовому розслідуванні, які відсутні в реєстрі матеріалів провадження, також указує, що свідок ОСОБА_9 надала суду показання, які не підтверджують висунуте його підзахисному обвинувачення, а місцевий суд урахував показання свідка, надані під час досудового розслідування, при цьому зазначає про безпідставність врахування показань ОСОБА_10 , який провадив досудове розслідування. Вважає, що ОСОБА_8 засуджено за злочин, який він не вчиняв і у справі відсутні докази його винуватості, а тому просить суд скасувати вирок та ухвалити виправдальний вирок відносно йог підзахисного.
За участю:
прокурора: ОСОБА_11

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

захисника: ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року ухвалено визнати винуватим ОСОБА_7 у тому, що він 02 серпня 2013 року близько 22:30 год. за попередньою змовою із невстановленою слідством особою, перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , побачивши у ОСОБА_13 мобільний телефон марки «Нокіа С-2-00», вартістю 900 гри, відкрито заволодів телефоном, вихопивши його в потерпілої.
Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги частково та наполягав на скасуванні вироку і направленні кримінального провадження на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_12 , які підтримали вимоги викладенні в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Відповідно до ст. 409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження відносно ОСОБА_8 істотно порушив вимоги кримінального процесуального закону, що тягне за собою скасування постановленого по справі судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в них відсутні відомості про те, що потерпіла ОСОБА_13 була належним чином повідомлена про підготовче судове засідання, яке відбулось 06.03.2014 року, а також всі послідуючі судові засідання крім 02.07.2014 року, що є суттєвим порушенням її прав та законних інтересів, передбачених ст. 56 КПК України.

Відповідно до журналу судового засідання та відтворення фіксації судового засідання від 02.07.2014 року судом визнано явку потерпілої обов`язковою, але у подальших судових засіданнях та під час проведення судових дебатів вона не приймала участь і належним чином не була повідомлена, про що також свідчать листи-повідомлення, які неодноразово поверталися до суду в зв`язку з закінченням терміну зберігання, в яких також було зазначено, що за вказаною адресою дана особа не проживає.

Отже, проведення судового засідання без участі потерпілої, явка якої в даній справі є обов`язковою, оскільки остання в судовому засіданні 02.07.2014 року, в якому єдиний раз приймала участь, у своїх показах стверджувала про свої вади зору і в судовому засіданні засвідчила, що на досудовому розслідуванні не вказувала слідчому на ОСОБА_7 як особу, яка вчинила щодо неї злочин, а особа, яка провадила розслідування самостійно зазначав у протоколах слідчих дій ОСОБА_7 , як особу, яка вчинила грабіж.
Згідно ст. 370 КПК України вирок має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його мотивувальна частина відповідно до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми його вини і мотивів.
Разом з тим, Вінницький міський суд ухвалюючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 вказаних вимог закону не дотримався.
Так, визнавши обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, суд у мотивувальній частині вироку взагалі не розкрив об`єктивної та суб`єктивної сторін інкримінованого органом досудового розслідування кримінального правопорушення, від чого в ході судового розгляду захищавсь обвинувачений.
В тому числі при наявності суперечливих доказів на які звертали увагу обвинувачений та його захисник, як на недопустимі, належним чином не вмотивував свої висновків, чому суд надає перевагу одним доказам і відхиляє інші, а фактично здійснив їх перелік, тобто відсутні обґрунтування вироку конкретними доказами, а саме і тих на які вказано в апеляційній скарзі про невідповідність показань свідка ОСОБА_9 , наведених у вироку, тим, які вона надала суду і, які не підтверджували висунуте ОСОБА_7 обвинувачення. Посилався захисник також на те, витяг з реєстру досудових розслідувань, на які послався суд як на доказ винуватості ОСОБА_7 , не відповідає даним, зазначеним у заяві потерпілої про вчинення щодо неї злочину у частині дати його вчинення. При цьому захисник звертав увагу на те, що свідок ОСОБА_14 , який здавав у ломбард телефон ОСОБА_13 , не був допитаний у судовому засіданні, а тому суд у вироку неправильно послався на лист ПП «Ломбард Соломона» як на доказ вини ОСОБА_7 , оскільки останній не здавав під заставу майно потерпілої.
Отже, доводи сторони захисту в ході судового розгляду в суді першої інстанції та при ухваленні обвинувального вироку не перевірено та не спростовано.
Вказане свідчить про порушення судом першої інстанції вимог ст. 370, ч. 3 ст. 374 КПК України, що в свою чергу вказує на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. 412 КПК України.
За таких обставин вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 412 КПК України, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.
Відповідно до ч. 2 ст. 415 КПК України призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому наведені доводи в апеляційній скарзі захисника, слід перевірити при новому судовому розгляді, який необхідно провести з дотриманням усіх вимог кримінального процесуального закону та прийняти законне і обґрунтоване рішення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 407, 409, 412, 415 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року задовольнити частково.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2014 року, в кримінальному провадженні № 0003151 від 06.08.2013 року, відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України - скасувати.
Призначити новий розгляд у Вінницькому міському суді Вінницької області кримінального провадження № 0003151 від 06.08.2013 року, відносно ОСОБА_7 по обвинуваченню у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою строком на 60 діб з моменту проголошення ухвали.
Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.
Судді: