Справа № 495/4291/14-к

ВИРОК
31.03.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючої одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Випасне, Білгород-Дністровський район, Одеська область, українця, громадянина України, освіта середня, розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, раніше не судимого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 185 ч.3 КК України,-
сторони кримінального провадження:
старший прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
16 лютого 2014 року приблизно о 19.00 годині, точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , (який засуджений Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області), з прямим умислом та корисливою метою направленою на таємне заволодіння чужим майном, проникли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна знаходячись на подвір`ї домоволодіння, таємно викрали 2 полуторних металевих ліжка з панцирною сіткою вартістю за 1 ліжко 110 грн. загальною вартістю 220 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 . З викраденим обвинувачений ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 220 грн..
Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, 17 лютого 2014 року приблизно о 15 годині 30 хвилин, точний час встановити не представилось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , (який засуджений Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області), з прямим умислом та з корисливою метою, проникли на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_1 . Перебуваючи на території домоволодіння, обвинувачений ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 , з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на подвір`ї домоволодіння таємно викрали 2 полуторних металевих ліжка з панцирною сіткою вартістю за 1 ліжко 110 грн. загальною вартістю за 2 ліжка 220 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 . З викраденим обвинувачений ОСОБА_3 разом з ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 220 грн.
Обвинувачений ОСОБА_3 провину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують його особистість.
Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення.
Не оспорюючи фактичні обставини кримінального правопорушення у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 пояснив наступне. 16 лютого 2014 року ввечері він разом ОСОБА_5 проникли на огороджену територію будинку АДРЕСА_1 . Знаходячись на подвір`ї будинку, викрали 2 металевих ліжка з сіткою, які належали потерпілому ОСОБА_6 . З викраденим майном він разом з ОСОБА_5 направились додому. Наступного дня викрадене вони здали на металобрухт та отримали грошові кошти, на які придбали вино. Далі 17 лютого 2014 року у другій половині дня він разом з ОСОБА_5 повторно проникли на огороджену територію будинку АДРЕСА_1 . Знаходячись на території, він разом з ОСОБА_5 викрали 2 металевих ліжка з сіткою, які належали потерпілому ОСОБА_6 . Наступного дня викрадені ліжка вони здали на металобрухт, отримані грошові кошти витратили на власні потреби. Викрадене майно повернули потерпілому. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше сховище.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує суспільну небезпеку і характер вчиненого ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику за місцем проживання, розлучений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, працює за наймом, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив кримінальні правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, щиро розкаявся у скоєному, на стадії досудового розслідування і в судовому засіданні давав правдиві показання, потерпілий претензій будь-якого характеру до нього не має, потерпілому відшкодовано завданий матеріальний збиток (а.с. 38-45).
Враховуючи пом`якшуючі обставини та відсутність обтяжуючих обставин, те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, працює за наймом, потерпілий не має до нього претензій будь-якого характеру, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість його звільнення від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. ст. 75, 76 КК України.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Речові докази: 2 металевих ліжка, передані потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку залишити йому (а.с. 24).
Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Керуючись ст. 370, 374, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України і на підставі санкції даної статті призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановити йому іспитовий строк 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 на досудовому слідстві не обирався.
Речові докази: 2 металевих ліжка, передані потерпілому ОСОБА_6 під схорону розписку залишити йому (а.с. 24).
Цивільний позов та судові витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим, які перебувають під вартою в той же строк з моменту вручення копії вироку.
Копію вироку негайно видати обвинуваченому та старшому прокурору.
СУДДЯ