Справа №1-30,
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16
березня 2007 року Диканський
районний суд Полтавської області у складі:

головуючого
- голови суду Новака Д.І.

при
секретарі - Моргуновій
В.В.

з участю
прокурора - Рощепи Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
смт. Диканька справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженця с. Штанівка
Диканського району Полтавської області, жителя с Кам'янка Диканського району
Полтавської області, українця, громадянина України, невійськовозобов'язаного,
одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працюючого, з
середньою освітою, позапартійного, раніше судимого 15. 06. 2006 року Диканським
районним судом Полтавської області за ст. 164 ч.1 КК України до 120 громадських
робіт,

в скоєнні
злочину, передбаченого ст.164 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, маючи непогашену судимість за злісне
ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, на шлях
виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив
аналогічний злочин.

Так, підсудний ОСОБА_1 згідно рішення Диканського
районного суду Полтавської області від 08 жовтня 2003 року зобов'язаний
сплачувати аліменти на утримання своїх неповнолітніх синів ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3народження, на користь їх
матері ОСОБА_4 в розмірі 13 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2
частини неоподаткованого мінімуму щомісячно починаючи із 01 жовтня 2003 року до
досягнення кожним із синів повноліття. Однак, ОСОБА_1, не зважаючи на це,
продовжує злісно ухилятися від сплати цих аліментів. Так як з 01 травня 2006
року по 31 грудня 2006 року не сплачу їх, не з'являється на виклики в
Диканський ВДВС і не повідомив про місце своєї роботи, хоча працював і реально отримував
заробітну плату в період часу з вересня 2006 року по жовтень 2006 року в
загальній сумі 100 грн. В результаті цього заборгованість по аліментах станом
на 01 січня 2007 року становить 6 081,8 грн.

В судовому засіданні при розгляді справи підсудний ОСОБА_1
вину у вчиненні злочину визнав повністю та пояснив, що дійсно згідно рішення
суду від повинен сплачувати аліменти ОСОБА_4 на утримання своїх неповнолітніх
синів ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але з травня 2006 року аліменти не сплачує через
відсутність коштів, оскільки заробітну плату, яку він отримував в період часу
вересня 2006 року по жовтень 2006 року витрачав на власні потреби. Знає, що
заборгованістю по аліментах становить 6 081, 8 грн. і після порушення відносно
нього кримінальної справи він сплатив частину боргу по аліментах в сумі 1000
грн. У вчиненому розкаюється.

Так як підсудний ОСОБА_1. свою вину у вчиненому злочині
визнав повністю, як він, так і потерпіла
в суді заявили, що сумнівів у достовірності доказів по справі вони не

2

мають, то після
роз'яснення їм положень та наслідків, передбачених ст.299 КПК України, судове
слідство по справі було обмежене допитом підсудного та дослідженням матеріалів
справи, що стосуються особи підсудного.

Кваліфікація злочинних дій підсудного ОСОБА_1 за ст.164
ч.2 КК України як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів
на утримання дитини (аліментів), вчинене особою, раніше судимою за злочин,
передбачений цією статтею, є вірною, так як підсудний, будучи раніше судимим за
злісне ухилення від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей,
усвідомлюючи, що є рішення суду, на підставі якого він зобов'язаний сплачувати
аліменти, ухиляється від виконання даного рішення і бажає цього, бо з 01 травня
2006 року по 31 грудня 2006 року взагалі не сплачує аліменти, не повідомив ВДВС
про місце своєї роботи і отримані доходи, з яких умисно не сплатив аліменти,
використавши кошти на особисті потреби.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує тяжкість
вчиненого злочину, дані про особу підсудного та обставини, що пом'якшують та
обтяжують покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного, суд
враховує каяття підсудного, відсутність тяжких наслідків вчиненого, часткове
відшкодування завданих збитків в розмірі 3 400 грн. та позитивну характеристику
за місцем проживання.

Обставин, що
обтяжують покарання підсудного, суд по справі не вбачає.

З урахуванням обставин справи та вчиненого злочину,
каяття підсудного, відсутності тяжких наслідків вчиненого та часткового
відшкодування завданих збитків, суд, з урахуванням особи підсудного, який
позитивно характеризується за місцем проживання, приходить до висновку, що
виправлення підсудного можливе і досягне мети при призначенні йому покарання із
застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбуття покарання з
випробуванням.

На підставі
викладеного та керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 164 ч.2 КК
України та за цією статтею призначити йому покарання у вигляді двох років
обмеження волі.

Згідно ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1
від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного
року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати засудженого
ОСОБА_1 в період іспитового строку повідомляти органи кримінально - виконавчої
системи про зміну місця проживання та роботи та періодично з'являтися в ці
органи для реєстрації.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1. до вступу
вироку в законну силу залишити у вигляді підписки про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі
апеляції через районний суд.