Справа № 466/3093/15-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 травня 2015 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілих ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, -

в с т а н о в и в:

обвинувачений ОСОБА_4 в грудні 2014 року, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом обману, увійшовши в довіру до ОСОБА_6 , під приводом обіцянки привезти з-за кордону за ціною 7800 грн. телефон марки «iPhone», отримав від останньої біля торгового центру «Арсен», який розташований за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 93, частинами грошові кошти в сумі 3000 грн., 1700 грн. та 200 доларів США, які згідно обумовленого між ними курсу становили 3100 грн. тричі, у грудні 2014 року, а всього заволодів грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 в сумі 7800 грн. Водночас ОСОБА_4 наміру передавати телефон ОСОБА_6 не мав, а кошти отримані злочинним шляхом витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 7800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 в грудні 2014 року, знаходячись біля торгового центру «Арсен», який розташований за адресою: м. Львів, пр. Чорновола, 93, маючи умисел на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, увійшовши в довіру до потерпілої ОСОБА_5 , яка прийшла на обумовлену зустріч разом з ОСОБА_6 , обіцяючи привезти з-за кордону останній за ціною 7800 грн. телефон марки «iPhone», отримав від ОСОБА_5 гроші в сумі 7800грн. Водночас ОСОБА_4 наміру передавати телефон ОСОБА_5 не мав, а кошти отримані злочинним шляхом витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на суму 7800 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 , своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У підготовчому судовому засіданні в розпорядження суду поступила угода про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 23.04.2015р., укладена між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу - тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу - п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання у виді штрафу - п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтверджують ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю відшкодував їм матеріальну шкоду, заподіяну кримінальним правопорушенням, від заявлення цивільних позовів потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовляються, претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не має.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримавши угоду, повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та пояснив, що він повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом, відтак просить затвердити угоду, так як реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення та пояснили, що на них не чинився будь-який тиск при підписанні угоди. Жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають, так як ним шкода відшкодована повністю.

Заслухавши думку сторін судового провадження, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковано за ч. 1 та ч. 2 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою та заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, вчинене повторно.

Відтак, слід затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим з тих підстав, що така відповідає вимогам ст. 471 КПК України, обвинувачений в судовому засіданні визнав себе винуватим за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України та просив затвердити вказану угоду. Крім того, обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 роз`яснено вимоги ст.ст. 473, 474, 476 КПК України.

Суд прийшов до переконання, що обвинувачений ОСОБА_4 реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, встановив, що укладення угоди є добровільним, санкція статті, за якою кваліфіковано злочин передбачає штраф.

Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення між потерпілими та обвинуваченим суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 472,474,475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

затвердити угоду про примирення між потерпілими та обвинуваченим від 23.04.2015р., укладена між потерпілими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 з одного боку, та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 з іншого боку, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, за умовами якої сторони погодились на повне визнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення йому покарання за ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 190 КК України, призначивши покарання:

за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу - тридцять неоподаткованих мінімумів доходів громадян

за ч. 2 ст. 190 КК України, у виді штрафу - п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточну міру покарання у виді штрафу - п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

СуддяОСОБА_1