Справа № 495/3454/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.06.2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одесскої області у складі:

судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровського кримінальне провадження внесеного в ЄРДР №0000442 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, українця, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, не працюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

14.02.2005 року Суворовським райсудом м. Одеси за ст.ст. 309ч.1, 263 ч.І, 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, -

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2014 року, приблизно о 19 годині, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленою в ході розслідування особою (матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), з прямим умислом та з корисливою метою, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, звідки таємно викрав два полуторні металеві ліжка з панцирною сіткою, вартістю за 1 ліжко 110 грн., загальною вартістю за 2 ліжка 220 гривень, які належать ОСОБА_5 .

З викраденим ОСОБА_3 разом з невстановленою особою з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Далі, продовжуючи свою протиправну діяльність, 17 лютого 2014 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 , за попередньою змовою з невстановленою в ході розслідування особою(матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), з прямим умислом та з корисливою метою, проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 . Перебуваючи на території домоволодіння, ОСОБА_3 разом з невстановленою особою, з метою таємного викрадення чужого майна, знаходячись на подвір`ї домоволодіння, звідки таємно викрав 2 полуторні металеві ліжка з панцирною сіткою, вартістю за 1 ліжко 110 грн., загальною вартістю за 2 ліжка 220 гривень, які належать ОСОБА_5 .

З викраденим ОСОБА_3 разом з невстановленою особою з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим за власним розсудом, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальний збиток на вказану суму.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні винним визнав себе у повному обсязі, та повністю підтвердив обставини вчиненого ним злочину, пояснив суду, що дійсно 16 лютого 2014 року, приблизно о 19 годині, він, за попередньою змовою зі своїм знайомим проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали два полуторні металеві ліжка з панцирною сіткою.

З викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Далі, 17 лютого 2014 року, приблизно о 15 годині 30 хвилин, він, за попередньою змовою зі своїм знайомим проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , звідки таємно викрали два полуторні металеві ліжка з панцирною сіткою.

З викраденим з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим на власний розсуд. У скоєному щиро розкаявся, просив суворо не карати, запевнив, що більше не буде вчиняти кримінальне правопорушення. Просив розглянути провадження відповідно до ст. 349 ч.3 КПК України.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій не має, а також роз`яснює йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують його особистість.

Обвинувачений ОСОБА_3 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, дослідженням доказів, які характеризують його особистість. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини правопорушення.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винуватим обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому злочині та кваліфікує його за ст. 185 ч.3 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого ним злочину, посередню характеристику, раніше судимий, але в силу ст. 89 КК України значиться таким, що немає судимості, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, його щире каяття в скоєному, активну участь у розкритті злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, також враховуючи думку потерпілого, який просив у своїй заяві обвинуваченого суворо не карати, суд вважає недоцільним відбування покарання у вигляді позбавлення волі та приходить до переконання про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 75 КК України.

Речові докази по справі два металевих ліжка, які передані під розписку для зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому (а.с.28).

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч.3 КК України, та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції;

- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та навчання.

Контроль за поведінкою засудженого здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженого.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити його з під варти в залі суду.

Речові докази по справі два металевих ліжка, які передані під розписку для зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити йому (а.с.28).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати обвинуваченому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1