У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Кривенди
О.В., Скотаря А.М.,

з участю прокурора

Сорокіної О.А.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_1 на судові рішення щодо засудженого ОСОБА_2

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 8 червня 2006
року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 286
КК України на чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на три роки;

- за ч. 3 ст. 135 КК України на три
роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_2 визначено остаточне покарання -
чотири роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними
засобами строком на три роки.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3. на користь ОСОБА_4 1 632 гривні на відшкодування матеріальної
шкоди та 20 000 гривень - моральної шкоди, а на користь ОСОБА_5 - 2 000 гривень на відшкодування моральної
шкоди.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він 31 липня 2005 року, приблизно о 18-й
годині, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та будучи стомленим,
рухаючись на вантажному мікроавтобусі “Фольксваген” д/н НОМЕР_1 із несправною
гальмівною системою, зі швидкістю більше
60 км на годину, в ІНФОРМАЦІЯ_2,
скоїв наїзд на пішоходів ОСОБА_6 та ОСОБА_5., що спричинило смерть
потерпілого ОСОБА_6 та заподіяння легких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5

Крім того, ОСОБА_2., поставивши потерпілих у небезпечний для життя стан,
завідомо залишив їх без допомоги, що призвело до смерті ОСОБА_6

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_1 йдеться про допущені органами
досудового слідства та судами істотні порушення вимог кримінально-процесуального
закону, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним
обставинам справи, однобічність і неповноту досудового і судового слідства,
неправильне застосування кримінального закону та неправильне розв'язання
цивільних позовів. Просить скасувати судові рішення щодо засудженого, а справу
- направити на нове розслідування або на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, міркування прокурора,
який просив залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення щодо
ОСОБА_2 - без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_2 у порушенні правил безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, що спричинило смерть потерпілого, ґрунтується
на доказах, зібраних у встановленому законом порядку, досліджених у судовому
засіданні, належно оцінених судом і є обґрунтованим.

Цей висновок, зокрема ґрунтується на показаннях потерпілого ОСОБА_5,
свідків ОСОБА_7.,ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10., експерта ОСОБА_11., даних
протоколу огляду місця події, протоколу огляду і перевірки технічного стану
автомобіля “Фольксваген” д/н НОМЕР_1, довідки біохімічного аналізу, висновків судово-медичних
експертиз від НОМЕР_2 і від НОМЕР_3, висновку судової автотехнічної експертизи
від НОМЕР_4, протоколу відтворення обстановки та обставин події, протоколу
огляду речових доказів, протоколу очної ставки від ІНФОРМАЦІЯ_3.

Дії ОСОБА_2 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України.

У процесі досудового слідства та при розгляді справи в суді були
встановлені і досліджені всі обставини, з'ясування яких мало істотне значення
для правильного вирішення справи, проведені необхідні експертизи, належним
чином з'ясовані обставини, що характеризують об'єкт і об'єктивну сторону
злочину, допитані всі особи, показання яких мають істотне значення для справи.
Тому колегія суддів вважає, що доводи касаційної скарги про однобічність та
неповноту досудового і судового слідства та невідповідність висновків суду,
викладених у вироку, фактичним обставинам справи є необґрунтованими.

При перевірці справи в касаційному порядку не виявлено істотних порушень
вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити
суду повно та всебічно розглянути справу і постановити щодо ОСОБА_2 законний,
обґрунтований і справедливий вирок.

Цивільні позови розв'язані судом відповідно до вимог цивільного та
кримінально-процесуального законодавства.

Разом з тим, кваліфікуючи дії ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 135 КК України, суд
неправильно застосував кримінальний закон.

За ч.3 ст. 135 КК України
відповідальність настає лише в тому разі, якщо між залишенням у небезпеці та
настанням смерті особи або іншими тяжкими наслідками встановлений причинний
зв'язок.

Як видно з матеріалів справи, смерть ОСОБА_6 настала одразу після наїзду на нього
автомобілем і життя потерпілого не залежало від надання чи ненадання йому
допомоги.

Отже, настання смерті потерпілого не перебувало в причинному зв'язку із
залишенням його в небезпеці, що виключає відповідальність ОСОБА_2 за ч.3 ст.
135 К України.

Оскільки ОСОБА_2. завідомо залишив без допомоги ОСОБА_6, який від отриманих
тілесних ушкоджень помер, та ОСОБА_5, який внаслідок ДТП на деякий час втратив
свідомість і перебував у безпорадному стані, його дії утворюють склад злочину,
передбаченого ч.1 ст. 135 КК України.

За таких обставин судові рішення щодо ОСОБА_2 підлягають зміні.

Керуючись ст. ст.395, 396 КПК
України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України,-

у х в а л и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 8 червня 2006
року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 серпня 2006 року
щодо ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_2 з ч. 3 ст. 135 КК України на ч. 1 ст. 135 КК
України та призначити йому за цим законом покарання у виді позбавлення волі
строком на два роки.

На підставі ст. 70 КК України вважати ОСОБА_2 засудженим за сукупністю
злочинів, передбачених ч.1 ст. 135 та ч.2 ст. 286 КК України на чотири роки
позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком
на три роки.

У решті судові рішення щодо ОСОБА_2 залишити без зміни.

судді: