11-кп/775/249/2015(м)
264/6684/13-к

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2015 року м. Маріуполь

Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю: прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

представника потерпілої ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середню освіту, непрацюючого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 24.04.2000 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст.ст. 81 ч. 3, 140 ч. 3 КК України 1960 року до 6 років 6 місяців позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки;

2) 16.08.2001 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. 140 ч. 3 КК України 1960 року до 4 років 3 місяців позбавлення волі, ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 10.04.2002 року звільнений 18.04.2002 року умовно-достроково на 2 роки 9 місяців 14 днів;

3) 23.01.2003 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 09.09.2006 року у зв`язку з відбуттям строку покарання;

4) 12.01.2009 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ст. 186 ч. 3 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 25.02.2012 року у зв`язку з відбуттям строку покарання,

засуджено за ст.ст. 187 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 70 КК України до 7 років позбавлення волі, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку обвинувачений вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

20.06.2013 року приблизно о 01.30 год. ОСОБА_9 , перебуваючи між багатоповерховими будинками № 68 та № 70 по вул. Сеченова в Іллічівському районі м. Маріуполя, діючи умисно, з метою вчинення розбійного нападу, напав на ОСОБА_7 та погрожуючи їй застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилося у демонстрації ножа, створив реальні обставини і, не викликаючи сумніви, щодо застосування до неї насильства небезпечного для життя і здоров`я, а також, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя і здоров`я, що виразилось в притисканні леза ножа до шиї потерпілої, спричинив потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я, після чого ОСОБА_6 заволодів майном потерпілої на загальну суму 1195 грн..

Він же, 20.06.2013 року приблизно о 01.35 год., діючи умисно, після вчинення розбійного нападу, з метою зґвалтування ОСОБА_7 , тобто статевих зносин з погрозою застосування фізичного насильства, яке виразилося в демонстрації ножа, а також застосовуючи фізичне насильство, що виразилось в утриманні потерпілої рукою за волосся та продовжуючи притискати до шиї останньої лезо ножа, потягнув потерпілу вздовж тильної сторони будинку АДРЕСА_3 , чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження. Після чого, зупинившись біля стіни вищезазначеного будинку, з метою задоволення статевої пристрасті природним способом роздяг ОСОБА_7 та проти волі потерпілої зґвалтував її, тобто скоїв статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, та погрози його застосування.

Він також, 20.06.2013 року приблизно о 01.40 год., перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , діючи умисно, будучи особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України, з метою насильницького задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням погрози фізичного насильства, яке виразилося в демонстрації ножа, а також застосовуючи фізичне насильство, що виразилось в утриманні потерпілої рукою за волосся та продовжуючи притискати до шиї останньої лезо ножа, чим заподіяв потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я та легкі тілесні ушкодження. Після чого задовольнив свою статеву пристрасть неприродним способом з ОСОБА_10 із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування.

Він же, 20.06.2013 року приблизно о 01.43 год., перебуваючи біля тильної сторони стіни будинку АДРЕСА_3 , після задоволення статевої пристрасті неприродним шляхом, побачив на шиї потерпілої ОСОБА_11 золотий ланцюжок з кулоном, і, діючи умисно, повторно, з метою відкритого викрадення чужого майна, раптово, шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_7 золотий ланцюжок, вагою 2,02 г, 585 проби, вартість якого становить 1171,6 грн., золотий кулон у вигляді літери «Л», вагою 0,46 г, 585 проби, вартість якого становить 266,8 грн., заподіявши своїми діями потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 1 438,4 грн..

В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що вирок незаконний та підлягає скасуванню у зв`язку з однобічністю та неповнотою судового слідства. Вказує, що суд не визвав свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 .. Вважає, що з показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_7 його обмовлює в діях, передбачених ст. 153 КК України. Стверджує, що його впізнання проводилося з порушенням вимог ст. 228 КПК України. При обшуку також порушувалися вимоги КПК України, речі не упаковувалися та не опечатувалися, були відсутні поняті. Просить вирок скасувати, закрити кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

На вказану апеляційну скаргу представник потерпілої подала заперечення, в яких вказує, що викладені в апеляції доводи безпідставні та необґрунтовані. Вказує, що потерпіла давала послідовні, системні, логічні, одноманітні показання, у їх змісті відсутні розбіжності. Стверджує, що потерпіла впевнено впізнала ОСОБА_6 при проведенні впізнання. Впізнання було проведено за участю захисника обвинуваченого, двох понятих та трьох статистів, між якими не було різких розбіжностей. Зазначає, що вина ОСОБА_6 крім показань потерпілої повністю підтверджена дослідженими в судовому засіданні доказами. Ні обвинувачений, ні його захисник при відкритті матеріалів кримінального провадження не заявили про наявність у них свідка ОСОБА_12 та про значимість її показань для з`ясування обставин справи відповідно до ч. 12 ст. 290 КПК України. Також вказує, що обвинувачений в ході досудового розслідування і судового слідства сфальсифікував докази своєї невинуватості. ОСОБА_6 в апеляційній скарзі вказав на тиск, який здійснювався в ході допиту на свідків, з метою отримання «потрібних» показань. Судом проведений технічний запис їх допиту, із якого вбачається добровільна та добросовісна дача показань свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .. Неповнолітній свідок в судовому засіданні не допитувався, тому не зрозуміло, що мав на увазі обвинувачений, вказавши в апеляційній скарзі на допит такого свідка більше години. В ході досудового розслідування у справі проведений один обшук житла, в ході якого речі, належні ОСОБА_6 , не вилучались. Просить залишити вирок без змін, подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав доводи своєї апеляції, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, представника потерпілої та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляції, просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція задоволенню не підлягає за наступних підстав.

Висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, а також поєднаний з погрозою застосування такого насильства (розбій); зґвалтування, тобто статеві зносини із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування; насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним способом із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, будучі особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 152 КК України; відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно відповідають фактичним обставинам справи. Суд першої інстанції дав діям обвинуваченого ОСОБА_6 правильну юридичну оцінку, кваліфікувавши його дії за ст.ст. 187 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 186 ч. 2 КК України.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 в інкримінованих йому злочинах об`єктивно і повно доведена дослідженими судом першої інстанції доказами: послідовними, логічними свідченнями потерпілої, які узгоджуються з іншими доказами в провадженні: показаннями свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , протоколом пред`явлення для впізнання від 20.08.2013 року, протоколами тимчасового доступу до речей і документів від 27.06.2013 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.06.2013 року, протоколом обшуку від 31.07.2013 року, протоколом огляду місця події від 26.06.2013 року, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 27.06.2013, протоколом огляду предмету від 20.06.2013 року, висновками судово-імунологічної експертизи від 12.07.2013 року № 2703 та 2702, судово-цитологічної експертизи № 276 від 23.06.2013 року, судової молекулярно-генетичної експертизи № 265 від 05.11.2013 року, судово-медичної експертизи № 711 від 09.08.2013 року та іншими доказами. ( т. 1 а.п. 39-40, 115-120, 123-127, 134, 102-103, 130-133, 41-43, 176-179, 187-190, т. 2 а.п. 28-32, 78-80, т. 3 47-68)

Також дослідженими судом доказами доведено, що викрадені у потерпілої золоті ланцюжок, кулон та мобільний телефон після вчинення злочину перебували в користуванні співмешканки обвинуваченого та її родичів.

Суд повно, всебічно і об`єктивно дослідив здобуті у провадженні докази, дав їм правильну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 187 ч. 1, 152 ч. 1, 153 ч. 2, 186 ч. 2 КК України.

Викладені у апеляції доводи стосовно того, що з показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що ОСОБА_7 його обмовлює в діях, передбачених ст. 153 КК України є безпідставними.

Так, свідок ОСОБА_17 не була присутня при вчиненні злочину та надавала показання зі слів потерпілої, яка як вбачається з наданих показань ОСОБА_17 в суді, в подробицях не змогла їй нічого розповісти, оскільки сильно плакала.

Також даний довод апеляції спростовується висновком експерта № 265 від 05.11.2013 року, відповідно до якого в результаті проведеного молекулярно-генетичного дослідження встановлено, що генетичні ознаки слідів крові на футболці та джинсових брюках ОСОБА_7 , на спортивній куртці ОСОБА_6 збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_7 ; генетичні ознаки слідів сперми на трусах ОСОБА_7 збігаються з генетичними ознаками зразка крові ОСОБА_6 ; генетичні ознаки слідів крові на спортивній куртці ОСОБА_6 , змішаних слідів сперми, клітин з ядрами та клітинних елементів на тампонах з вмістом піхви та прямої кишки ОСОБА_7 містять генетичні ознаки зразків крові ОСОБА_6 ..

Доводи апеляції стосовно того, що суд не викликав свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 неспроможні з огляду на наступне.

Ст. 290 ч. 12 КПК України встановлено, що якщо сторона кримінального провадження не здійснить відкриття матеріалів відповідно до положень цієї статті, суд не має права допустити відомості, що містяться в них, як докази. При відкритті матеріалів даного кримінального провадження ні ОСОБА_6 , ні його захисник не заявляли про наявність у них свідка ОСОБА_12 .. Таким чином, суд відмовив в задоволенні клопотання обвинуваченого про виклик даного свідка на підставі закону.

Що стосується свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , то колегія суддів відмічає наступне. Згідно рапортів співробітників Іллічівського РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області виконати ухвали районного суду про привід вказаних свідків не надалося можливим, оскільки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 перебувають в Новоазовському районі території тимчасової непідконтрольної державі Україна, а ОСОБА_16 виїхала на постійне місце проживання до м. Дніпропетровська, її адреса невідома. (т. 3 а.п. 91 - 93) Отже після вжиття всіх заходів для доставки в суд названих свідків, які не дали результату, судом було обґрунтовано та правомірно відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого про допит вказаних свідків.

Впізнання ОСОБА_6 проводилося відповідно до вимог ст.ст. 228, 223 КПК України за участі двох понятих та захисника ОСОБА_6 , в результаті якого складений протокол пред`явлення особи для впізнання, який підписали всі учасники даної слідчої дії, ОСОБА_6 від підписання даного протоколу відмовився, проте ні підозрюваним, ніким іншим будь-яких заяв або заперечень у протоколі не зазначено, тому доводи апеляції в цій частині неспроможні. (т. 2 а.п. 78-80)

Доводи апеляції про порушення КПК України під час обшуку спростовуються матеріалами провадження. Так, в даному провадженні проведено єдиний обшук житла, під час якого ніякі речі ОСОБА_6 не вилучалися. (т. 2 а.п. 28-32)

Належні ОСОБА_6 речі було вилучено під час огляду квартири ОСОБА_13 , в якій мешкали ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , огляд проведено з дозволу власника квартири ОСОБА_13 , за участю двох понятих, самої ОСОБА_13 та ОСОБА_16 .. В протоколі зазначено, що вилучені речі поміщені в поліетиленові пакети та опечатані. Протокол підписано всіма учасниками без зауважень. Сам ОСОБА_6 при проведенні даної слідчої дії не був присутній, тому і не може бути обізнаним про обставини її проведення. (т. 1 а.п. 102-103)

У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду ухвалений законно і обґрунтовано і підстав для його скасування або зміни немає, апеляція є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію обвинуваченого залишити без задоволення.

Вирок Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: