Справа № 629/5688/15-к
Номер провадження 1-кп/629/288/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області кримінальне провадження № 0001815 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова, Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, не військовозобов`язаного, який мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 27.11.1998 року Лозівським міським судом Харківської області за ч.1 ст.142,ч.2ст.140 ч.2 ст.141,ч.2 ст. 42, 43 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією майна,звільненого30.05.2002 року по закінченню відбуття строку покарання;
- 08.06.2004 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 21.11.2008 року по закінченню відбуття строку покарання;
- 22.10.2009 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого 22.07.2014 року по закінченню відбуття строку покарання;
- 19.09.2014 року Первомайським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, без конфіскації майна;
- 07.10.2014 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

- обвинувачення прокурора Лозівської міжрайонної прокуратури Харківської області ОСОБА_4 ,

- захисту обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше засуджений за вчинення злочину проти безпеки руху та експлуатації транспорту, судимість за яке не знята та не погашена у встановленому законом порядку, знову вчинив кримінальне правопорушення у сфері власності при наступних обставинах:

ОСОБА_3 , 14 серпня 2014 року близько 22 години 00 хвилин знаходився по вул. Володарського в м. Лозова, Харківської області, де помітив на фасаді салону «Світ граниту», розташованого за адресою: м. Лозова, Харківської області, вул. Р. Люксембург, буд. 35, камеру зовнішнього відеоспостереження, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з метою наживи, з корисливого мотиву, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, зірвав камеру зовнішнього відеоспостереження, вартістю 365 гривень. Вартість викраденого майна встановлена згідно судової товарознавчої експертизи № 2810 від 19.08.2014 року. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Крім того, 18 серпня 2014 року близько 23 години 00 хвилин обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився по вул. Володарського в м. Лозова, Харківської області, де помітив на фасаді салону «Світ граниту», розташованого за адресою: м.Лозова, вул. Р.Люксембург, буд. 35, камеру зовнішнього відеоспостереження, після чого у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна. Усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення матеріальної шкоди потерпілому і бажаючи їх настання, з метою наживи, з корисливого мотиву, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно, зірвав камеру зовнішнього відеоспостереження вартістю 365 гривень. Вартість викраденого майна встановлена згідно судової товарознавчої експертизи № 2875 від 26.08.2014 року. Після вчинення вказаного кримінального правопорушення, ОСОБА_3 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вищевказану суму.
Обвинувачений винним себе в скоєнні злочинів визнав та пояснив у судовому засіданні, що дійсно скоїв злочини при зазначених обставинах, щиро розкаявся у скоєних ним злочинах, пояснив, що 14 серпня 2014 року, знаходячись в м. Лозова, Харківської області по вул. Володарського, помітив на фасаді салону «Світ граниту» камеру відео спостереження, в зв`язку з чим у нього виник умисел на таємне викрадення даної камери. Після чого, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, він зірвав камеру та розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Крім цього, 18 серпня 2014 року, він знов побачив на фасаді салону «Світ граниту» камеру відеоспостереження, яку зірвав, переконавшись при цього, що за його діями ніхто не спостерігає. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Визнавальні свідчення обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає правильними та достовірними, а також такими, що відповідають матеріалам справи, оскільки вони надані послідовно, несуперечливо та кладе в основу обвинувального вироку.

Зважаючи на те, що ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях, погодився з правовою кваліфікацією своїх дій, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінальних правопорушень, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про позбавлення в подальшому права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого.

Таким чином, суд знаходить вину обвинуваченого повністю доказаною, а скоєне ним підлягаючим кваліфікації за ч. 2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), скоєна повторно.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України обвинувачений ОСОБА_3 скоїв злочин середньої тяжкості.

Дослідженням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше судимий, не працює, не військовозобов`язаний, проживає без реєстрації, за місцем проживання характеризується формально задовільно, з його слів страждає на епілепсію та цукровий діабет, має інвалідність, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом «олігофренія в ступені дебільності», згідно акту амбулаторної судово-психічної експертизи № 616 від 25.12.14р. встановлено, що ОСОБА_3 , виявляє легку розумову відсталість з порушенням поведінки, які не потребують лікувальних мір,ускладнену психічними порушеннями поведінки внаслідок зловживання каннабіоїдів та алкоголю з шкідливими наслідками(олігофренія в ступені легкої дебільності з емоційно волевою нестійкістю, ускладнена епізодичними зловживаннями каннабіоїдів, побутовим пияцтвом в ред..МКБ-9). В момент скоєння злочину міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В момент скоєння правопорушення ОСОБА_3 не перебував в тимчасово-хворобливому стані, які позбавляють його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. В даний час ОСОБА_3 за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосуванні примусових мір медичного характеру не потребує.
Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, пом`якшуючими покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття в скоєному.

Відповідно до вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд визнає скоєння злочину особою, яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Суд приходить до висновку, що обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не є винятковими і не знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, не зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, що виключає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України призначення більш м`якого покарання, яке передбачено законом.

Із врахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують і обтяжують покарання, обставин скоєння злочину та відношення до скоєного, суд дійшов висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства і призначає покарання ОСОБА_3 в межах санкцій ч. 2 ст. 185 КК України, яке сприятиме його виправленню, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину.

При призначенні покарання, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2014 року засуджений за ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. Крім цього, вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2014 року обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та йому призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Судом, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України до постановлення вироків Первомайським міськрайонним судом Харківської області та Лозівським міськрайонним судом Харківської області, в зв`язку з чим при визначенні покарання обвинуваченому суд застосовує правила ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку по справі буде встановлено, що обвинувачений винний ще і в другому злочині, скоєному ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 залишити обраний Первомайським міськрайонним судом Харківської області від 21.08.2014 року у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого витрати за проведення судових експертиз.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в поряду ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 371, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_7 винним в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України та піддати його покаранню у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим, призначеним за вироком Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.09.2014 року у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без конфіскації майна та Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2014 року у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі, призначити остаточно до відбування покарання ОСОБА_3 позбавлення волі строком 5 (п`яти) років.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 залишити раніше обрану у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_3 обчислювати з фактичного затримання його працівниками міліції, тобто з 21 серпня 2014 року, згідно ухвали Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 серпня 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2810 від 19.08.2014 року в розмірі 293 гривні 40 копійок та за проведення судово-товарознавчої експертизи № 2875 від 26.08.2014 року в розмірі 244 гривні 50 копійок, перерахувавши кошти на р/р 0005 в УДКС України в Комінтернівському районі м. Харкова, МФО 851011, код по ОКПО 37999680, код доходів 24060300.

Речові докази по справі:

- дві кольорові камери АW-Н700ІR-20/3.6G зовнішні з ІК підсвічуванням, які передані потерпілій ОСОБА_6 згідно зберігальних розписок, залишити останній.

Долю речових доказів вирішити після набрання вироком законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1