СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

17 квітня 2007
року Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого- судді Зубка К.А.,
суддів Лещенка P.M., Ремеза П.М., за
участю прокурора Усатової А.Л., розглянула у відкритому судовому засіданні у м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. та його
захисника ОСОБА_5на вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області
від 21 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженець та
мешканець смт. АДРЕСА_1Кіровоградської області, з неповною і середньою освітою,
не працюючий, не
одружений, раніше судимий: - 29.06.2004 року Петрівським районним судом
за ст. 185 ч. З КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК
України з іспитовим строком на 2 роки, засуджений за ст. 185 ч. З КК України на
3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 71 ч.І КК України частково приєднано
невідбуту частину покарання за вироком Петрівського районного суду від 29
червня 2004 року і остаточно призначено покарання 4 роки позбавлення волі.

Також цим
вироком засуджено за ст. 185 ч. З КК України:

· ОСОБА_2на
4 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2
роки;

· і
ОСОБА_3на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з іспитовим
строком на 3 роки, але вирок щодо них не оскаржується.

Суд визнав винним та засудив ОСОБА_1. за те, що він 20 квітня 2006 року в
обідній час, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і на
автомобілі останнього Москвич 2140, д.н. НОМЕР_1приїхали до гаража ОСОБА_4.,
який розташовано в

Справа №
11-а-348-2007 р. Головуючий
у суді І інст. Колесник С.І.

Категорія: ст.
185 ч.3 КК України Доповідач у суді
II інст. Ремез П.М.

смт. Петрове по вул. Будьоного поблизу ВАТ «АПФ
Лідер», де шляхом
пролому стелі проникли
до приміщення гаража, звідки
таємно викрали майно потерпілого, заподіявши матеріальну шкоду на суму 1133
грн. 49 коп.

2
травня 2006 року в обідній час, ОСОБА_1. за попередньою
змовою групою осіб з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і на автомобілі останнього приїхали
до гаража ОСОБА_6., який розташовано в смт. Петрове по вул. Будьоного, поблизу
ВАТ «АПФ Лідер», де шляхом пролому стелі проникли до приміщення гаража, звідки
таємно викрали майно потерпілого, заподіявши матеріальну шкоду на суму 4818
грн. 24 коп.

3
травня 2006 року в обідній час, ОСОБА_1. за попередньою
змовою групою осіб з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. і на автомобілі останнього приїхали
до гаража ОСОБА_7., який
розташовано в смт. Петрове по вул. Будьоного, поблизу ВАТ «АПФ Лідер», де
шляхом пролому стелі проникли до приміщення гаража, звідки таємно викрали майно
потерпілого, заподіявши матеріальну шкоду на суму 1351 грн. 16 коп.

У апеляції на
цей вирок:

- засуджений ОСОБА_1. просить
скасувати вирок суду і направити

справу на додаткове розслідування вказуючи на те, що справа судом
розглянута

не всебічно і не об'єктивно, в ході судового слідства не повністю
досліджені

докази по справі, суд не взяв до уваги його заяви про те, що в ході
досудового

слідства працівники правоохоронних органів застосовували до нього

недозволені методи, також суд не звернув увагу на інші порушення, допущені
в

ході
досудового слідства, що йому як неповнолітньому, не надали зустріч з адвокатом
до першого допиту, не проведена очна ставка між ним та ОСОБА_3.;

- захисник засудженого
ОСОБА_5просить скасувати вирок суду,

вказуючи на те, що вина її сина в суді не доведена, він сам не визнає себе

винним, участі в крадіжках не приймав і гроші не отримував, його

невинуватість підтверджують і інші співучасники по даній справі, також

висновки суду ґрунтуються на припущеннях.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення
вироку суду без зміни, а апеляції засудженого і його захисника без задоволення,
пояснення засудженого ОСОБА_1., який підтримав свою скаргу, перевіривши
матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій судова палата вважає, що вони
не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Висновок суду про винність ОСОБА_1. у вчиненні крадіжки
чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, повторно та з проникненням у
приміщення за яку його засуджено, обґрунтований дослідженими судом доказами і
являється правильним.

Так, сам
засуджений ОСОБА_1. на попередньому слідстві винним визнав себе повністю і
підтвердив свою участь у скоєнні крадіжок чужого майна, за які його засуджено,
а в судовому засіданні змінив свої показання, винним себе не визнав і розповів
суду про те, що він безпосередньо

участі у крадіжках не приймав, лише
у той час, як його брат ОСОБА_2і ОСОБА_3викрадали майно з гаражів, він сидів
біля забору і стежив, щоб до них
ніхто не йшов,
а потім допомагав
завантажити викрадене ними в
автомобіль.

Аналогічні
показання в суді дав ОСОБА_2.

Проте вина ОСОБА_1. у судовому засіданні повністю доведена зібраними і
всебічно дослідженими достовірними доказами по справі, яким суд першої
інстанції дав належну оцінку, дійшовши правильного висновку, що показання
засудженого ОСОБА_1., які він дав у судовому засіданні, є спроба уникнути від
покарання за вчинений злочин, оскільки вони повністю спростовуються, як його
власними показаннями так і показаннями його брата засудженого ОСОБА_2., які
вони давали на досудовому слідстві, у тому числі і у присутності адвоката(а.с.
18,87-88,91-92), так і показаннями засудженого ОСОБА_3.Ца.с.
109-110,157-158,253) які він давав як на досудовому слідстві так і в судовому
засіданні про те, що на прохання братів ОСОБА_1, їздив разом з ними власним
автомобілем Москвич до гаражів, звідки брати ОСОБА_1викрадали майно потерпілих,
після чого вони всі втрьох возили і здавали викрадене на металобрухт приватному
підприємцю ОСОБА_8., і отримані гроші ділили між собою, а також показаннями
свідка ОСОБА_8., яка підтвердила, що металобрухт на автомобілі Москвич
привозили їй і здавали брати ОСОБА_1.

Таким чином, суд виходячи з тих доказів, які дослідив, обґрунтовано визнав
винним ОСОБА_1., у вчиненні крадіжки чужого майна, за попередньою змовою групою
осіб, повторно та з проникненням у приміщення і правильно кваліфікував його дії
за ст. 185 ч.3 КК України.

Призначаючи покарання засудженому ОСОБА_1., суд першої інстанції врахував,
у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, що він вчинив злочин будучи
неповнолітнім, характеризується - за місцем проживання негативно, не навчається
і не працює, раніше судимий за вчинення аналогічного злочину, вчинив новий
злочин в період іспитового строку, а тому обгрунтовано дійшов висновку про
можливість його виправлення лише в умовах позбавленням волі у призначений судом
строк покарання.

Вважати призначене засудженому покарання надто суворим підстав немає.

Доводи
засудженого ОСОБА_1. щодо направлення справи на додаткове розслідування через
порушення його права на захист і застосування до нього на досудовому слідстві
психологічного тиску з боку працівників міліції колегія суддів вважає
безпідставними, оскільки вони не підтверджуються жодними даними по справі.
Більше того, як вбачається з матеріалів справи в ході досудового слідства та в
судовому засіданні таких скарг від засудженого не надходило, оскільки для його
захисту йому надано адвоката по справі з моменту його затримання по даній
справі з 30.07.2006 року(а.с.86), який брав участь по справі протягом
досудового слідства, у тому

числі і при його допиті в якості
підозрюваного та обвинуваченого(а.с.83-84,90-92,97-98,102,184,188).

За таких обставин справи колегія судців не вбачає підстав
для скасування вироку суду і направлення справи на додаткове розслідування.

Керуючись
ст.ст.З62,366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції
засудженого ОСОБА_1лександровича та його захисника ОСОБА_5 залишити без
задоволення, а вирок Петрівського районного суду від 21 грудня 2006 року, щодо
нього без зміни.