№ 1-кп/0202/266/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровськ кримінальне провадження № 0000843 від 11.05.2015 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, що не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 30.07.2012 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська за ч.3 ст.185, ч.2 сг.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.76 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки,

обвинуваченого за ч. 1 ст. 164 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09.04.2012, зобов`язаний до щомісячної сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь ОСОБА_7 , починаючи з 29 лютого 2012 року.

Однак, ОСОБА_4 умисно, порушуючи ч.2 ст.51, ч.5 ст.124 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України, згідно положення яких «батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття», в період часу з 01.11.2012 до 01.05.2015 злісно ухилявся від сплати, встановлених рішенням суду, коштів на утримання своїх дітей (аліментів). Оскільки, ОСОБА_4 , будучи працездатним за сприянням в офіційному працевлаштуванні в державні органи не звертався. В липні 2013 році офіційно працював на підприємстві ТОВ «Укртарастандарт», з серпня 2013 року має неофіційні джерела доходів. Іншої матеріальної допомоги громадянці ОСОБА_7 не надавав. На неодноразові виклики Індустріального ВДВС ДМУЮ, попередження про необхідність надання державному виконавцю довідки з місця роботи, погашення заборгованості по аліментам та кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів не реагував, в результаті чого у ОСОБА_4 утворилась заборгованість по виплаті встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), що сукупно перевищує суму виплат за шість місяців відповідних платежів, а саме: 2012 рік: листопад - 993 грн. 83 коп., грудень - 993 грн. 83 коп. 2013 рік: січень - 1015 грн. 25 коп., лютий - 1015 грн. 25 коп., березень - 1015 грн. 25 коп., квітень - 1015 грн. 25 коп., травень - 1015 грн. 25 коп., червень - 1015 грн. 25 коп., липень - 1015 грн. 25 коп., серпень - 1015 грн. 25 коп., вересень - 1015 грн. 25 коп., жовтень - 1015 грн. 25 коп., листопад - 1015 грн. 25 коп., грудень - 1015 грн. 25 коп., 2014 рік: січень - 1089 грн. 41 коп., лютий - 1089 грн. 41 коп., березень - 1089 грн. 41 коп., квітень - 1089 грн. 41 коп., травень - 1089 грн. 41 коп., червень - 1136 грн. 81 коп., липень - 1136 грн. 81 коп., серпень - 1136 грн. 81 коп., вересень - 1136 грн. 81 коп., жовтень - 1167 грн. 37 коп., листопад - 1190 грн. 10 коп., грудень - 1190 грн. 10 коп., 2015 рік: січень - 1190 грн. 10 коп., лютий - 1190 грн. 10 коп., березень- 1190 грн. 10 коп., квітень- 1190 грн. 10 коп.

Загальна сума заборгованості в період з 01.11.2012 до 01.05.2015 становить 31 336 грн. 11 коп.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та відмовився від надання інших поясненнь відповідно до ст. 63 Конституції України.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Суд встановив, що дії ОСОБА_4 органами досудового розслідування по ч. 1 ст. 164 КК України кваліфіковані вірно, оскільки він своїми умисними діями, які виразились злістному ухиленні від сплати встановлених рішеням суду коштів на утримання дітей (аліментів), вчинив злочин передбачений ч. 1 ст. 164 КК України.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочину невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він не працює, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.
Також суд враховує обставину, що пом`якшує покарання обвинуваченого, а саме щире каяття, що передбачено ст.66 КК України.
Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинувачуваного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі в межах санкції статті. Саме таке покарання є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
Крім того 30.07.2012 року вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 було засуджено за ч.3 ст.185, ч.2 сг.185, ч.1 ст.263, ч.1 ст.70, ст.76 КК України до 4-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки.
Згідно з ч. 3 ст. 77 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Оскільки ОСОБА_4 вчинив злочин під час іспитового строку, отже остаточне покарання слід обрати за сукупністю вироків за ст.71 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд ,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.
На підставі вимог ст.71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково (у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі) приєднати невідбуту частину покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.07.2012 року і з урахуванням вимог ст. 72 КК України за правилами складання покарань, остаточно призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.
Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1