№ 642/597/15-к 1кп/642/175/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Дніпропетровської області, громадянина України, українця, який неодружений, з середньотехнічною освітою, командир 2 відділення 2 патрульного взводу 3 патрульної роти 2 патрульного батальону військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант, призваний на військову службу 04.06.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимогоза ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -
в с т а н о в и в:

Приблизно 15 липня 2014 року близько 12 годин, молодший сержант ОСОБА_4 , призваний 04.06.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за контрактом та направлений для її подальшого проходження до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ); наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 червня 2014 року №118 прийнятий на військову службу за контрактом та призначений на посаду командира 2 відділення 2 патрульного взводу 3 патрульної роти 2 патрульного батальйону; відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 03 липня 2014 року №142, особовий склад військової частини, у тому числі молодший сержант ОСОБА_4 , був відряджений до військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 з метою подальшого виконання завдань у ході проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, перебуваючи на блокпосту, розташованому у Луганській області на 109 км автотраси (Т-05-04) Красноармійськ - Артемівськ - Михайлівка, знайшов бойові припаси - гранати РГД-5 у кількості 4 од. із запалами УЗРГМ-2 у кількості 4 шт., гранату Ф-1 у кількості 1 од. із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт., гвинтівочні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7,62 мм в кількості 3 шт. та патрони калібру 9 мм. у кількості 4 шт. Діючи умисно, цілком усвідомлюючи, що вищезазначені предмети являються бойовими припасами, молодший сержант ОСОБА_4 таємно, незаконно, без передбаченого Положенням про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, та Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженою наказом Міністерства шутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 дозволу, придбав пляхом привласнення знайдені ним бойові припаси - гранати РГД-5 у кількості 4 од. із запалами УЗРГМ-2 у кількості 4 шт., гранату Ф-1 у кількості 1 од. із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт., гвинтівочні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7,62 мм в кількості 3 шт. та патрони калібру 9 мм у кількості 4 шт., після чого переніс їх до спеціального автомобілю БТР-4Е бортовий номер НОМЕР_3 до складу екіпажу якого входив, де зберігав їх в період до 10 серпня 2014 року, збираючись в подальшому використати їх на власний розсуд.

10 серпня 2014 року, молодший сержант ОСОБА_4 , отримавши наказ вибувати у постійне місце дислокації військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_1 , перебуваючи у спеціальному автомобілі БТР-4Е бортовий номер НОМЕР_3 , який на той час знаходився у м. Дебальцево Донецької області поклав у свої особисті речі знайдені ним раніше бойові припаси-гранати РГД- 5 у кількості 4 од. із запалами УЗРГМ-2 у кількості 4 шт., гранату Ф-1 у кількості 1 од. із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт., гвинтівочні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7,62 мм в кількості 3 шт. та патрони калібру 9 мм у кількості 4 шт. та, продовжуючи свій злочинний намір таємно, незаконно, без передбаченого дозволу в цей же день незаконно транспортував їх військовими транспортними засобами у м. Харків до станції метро «Площа повстання» та в подальшому потягом зі станції метро «Площа повстання» до станції метро «Південний вокзал», звідки прибув до залу очікування залізничного вокзалу «Харків-Пасажирський».

У подальшому, 10 серпня 2014 близько 17 години 40 хвилин працівниками міліції у залі очікування залізничного вокзалу «Харків- Пасажирський», розташованого за адресою: м. Харків, Привокзальна площа, 1, у молодшого сержанта ОСОБА_4 були виявлені гранати РГД-5 у кількості 4 од. із запалами УЗРГМ-2 у кількості 4 шт., граната Ф-1 у кількості 1 од. із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт., гвинтівочні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7,62 мм в кількості 3 шт. та патрони калібру 9 мм у кількості 4 шт., які останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив злочин, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст. 263 КК України - носіння, зберігання та придбання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

30 січня 2015 року на адресу Ленінського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_4 , реєстр матеріалів кримінального провадження, розписка підозрюваного про отримання обвинувального акту.
02 лютого 2015 року ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова було призначене підготовче судове засідання по даному кримінальному провадженню на 09 лютого 2015 року.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 09.02.2015 року було призначено дане кримінальне провадження до судового розгляду на 19 лютого 2015 року.
09 лютого 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_3 укладена угода про визнання винуватості з додержанням наступних умов.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 визнає свою вину у скоєнні вищевказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 та прокурор дійшли згоди щодо покарання, яке має понести обвинувачений, а саме відповідно до ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст. 69 КК України у виді одного року позбавлення волі. На підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді одного року позбавлення волі призначити службове обмеження строком на один рік із відрахуванням у дохід державидесяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .

Із запропонованим видом та мірою покарання ОСОБА_4 згоден. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди згідно ст. ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.
Обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням Угоди про визнання винуватості розуміє; з наслідками укладення та затвердження Угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із ним узгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно до Угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально, оскільки свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, а саме: у носінні, зберіганні та придбанні бойового припасу без передбаченого законом дозволу визнав повністю.
Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання вини.
Судом, на виконання вимог ст. 474 КПК України, сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено. Суд переконаний, що укладення Угоди про визнання винуватості є добровільним і не вбачає необхідності витребувати додаткові документи та викликати в судове засідання інших осіб і опитувати їх, обмежуючись наданими суду доказами у підготовчому провадженні.
Ухвалюючи вирок, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, та оцінені судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що мали місце діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , склад кримінального правопорушення з кваліфікуючими ознаками носіння, зберігання та придбання бойового припасу без передбаченого законом дозволу, вказує на кваліфікацію діяння за ч. 1 ст. 263 КК України, обвинувачений визнав свою вину повністю.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що узгоджені сторонами в угоді про визнання винуватості вид і міра покарання відповідають загальним правилам призначення кримінальних покарань та розміру призначеного покарання, які встановлені Кримінальним Кодексом України.
Кримінальні правопорушення, вчинені обвинуваченим ОСОБА_4 є злочином середньої тяжкості.
Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем, до кримінальної відповідальності притягується вперше, щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення та активно сприяв розкриттю злочину.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
При вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, суд, враховує, що умови Угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.
Згідно ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
За таких обставин суд вважає, що виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_4 може сприяти узгоджене покарання за ч. 1 ст. 263 КК України на підставі ст. 69 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 58 КК України замість покарання у виді одного року позбавлення волі - службове обмеження строком на один рік із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про затвердження угоди між прокурором та обвинуваченим.
Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
По справі маються судові витрати в сумі 3177 грн. 90 коп. за проведення експертиз по справі, які підлягають стягненню на користь держави.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 394, 475, 476 КПК України, суд, -
у х в а л и в:

Затвердити угоду від 09 лютого 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000950 про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та Військовим прокурором Харківського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 58 КК України замість покарання у вигляді одного року позбавлення волі ОСОБА_4 призначити узгоджене покарання у виді службового обмеження строком на один рік із відрахуванням у дохід держави десяти відсотків із суми грошового забезпечення ОСОБА_4 .
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експертів у розмірі 3177 (три тисячі сто сімдесят сім) грн. 90 коп.
Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обиралася.
Долю речових доказів- гранат РГД-5 у кількості 4 од. із запалами УЗРГМ-2 у кількості 4 шт., гранату Ф-1 у кількості 1 од. із запалом УЗРГМ у кількості 1 шт., гвинтівочні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7,62 мм у кількості 3 шт., автоматні патрони калібру 7, 62 мм в кількості 3 шт. та патрони калібру 9 мм у кількості 4 шт., що знаходяться на тимчасовому зберіганні у військовій частині НОМЕР_4 , вирішити відповідно до вимог діючого законодавства.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.
Вирок суду на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України:
- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;
- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому угода не може бути укладена.
Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Харківської області.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1