Справа №
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2006 року

Овруцький районний суд Житомирської області в складі :

головуючого - судді
Якухно О.М.

з секретарем Каленською Н.В.

з участю

прокурора Савчука Б.Г.

захисника ОСОБА_1,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні у місті Овручі справу по обвинуваченню ОСОБА_2;
ІНФОРМАЦІЯ_1; уродженця м.Талди-Курган Республіки Казахстан; мешканця с.Верпа
Овруцького району; українця; гр.України; освіта середня-спеціальна; працюючого
водієм в ДП "Словечанський лісгосп АПК" с.Словечно Овруцького району;
одруженого; не судимого,

за
ст.286 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2, в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3 а). і б).,
31.4, 31.4.1 а)., 31.4.5 а). і г). ПДР України, ІНФОРМАЦІЯ_2 біля 2330,
керував належним йому автомобілем “ВАЗ-2101” реєстраційний НОМЕР_1 з несправною
гальмівною системою та зношеними протекторами шин коліс, що міг виявити до
виїзду.

Під час руху по автодорозі між селами Тхорин-Словечно
Овруцького району, перед перехрестям доріг Словечно-Бігунь-Тхорин, ОСОБА_2,
порушуючи вимоги пунктів 12.1 та 12.3 ПДР України, не вибрав безпечної
швидкості руху, з урахуванням технічного стану автомобіля, в результаті чого не
справився з керуванням транспортного засобу, з'їхав на ліве узбіччя та
перекинувся. В результаті ДТП пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримала тяжкого
ступеня тяжкості тілесні ушкодження, від яких померла на місці ДТП.

Порушення водієм ОСОБА_2 вимог
пунктів 1.5, 2.3 а). і б)., 12.1, 12.3, 31.4, 31.4.1 а)., 31.4.5 а). і г). ПДР
України знаходяться в прямому причинному зв'язку з наслідками, тобто із
заподіянням потерпілій ОСОБА_3 тяжкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, від
яких настала смерть.

В судовому засіданні підсудний вину
визнав, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпіла попросила
його підвезти її до батька і він погодився, бо возив вже її неодноразово. Він
її висадив в селі, а потім приїхав забрав. На зворотному шляху він не впорався
з керуванням і автомобіль перекинувся. Спиртного він не вживав.

Крім визнання своєї вини, винність
підсудного підтверджується дослідженими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що
його дочка ІНФОРМАЦІЯ_2 до нього не приїхала, а наступного дня вранці йому
повідомили про ДТП.

Потерпілий ОСОБА_5 показав, що
вранці 23.06.06 йому повідомили сусіди про ДТП і він з сестрою поїхав на місце
аварії, де впізнав мати, яка була вже мертва.

Аналогічні показання дала і
потерпіла ОСОБА_6.

В ході огляду місця аварії та
транспортного засобу (а.с. 6-19) встановлено, що ДТП відбулось на перехресті
автодоріг між селами Словечно-Бігунь-Тхорин, проїзна частина суха та без
вибоїн, що виключає причинний зв'язок між станом проїзної частини та
виникненням аварійної обстановки. Автомобіль "ВАЗ-2101" НОМЕР_1 має
значні пошкодження кузова у всіх частинах, що не суперечить показанням
підсудного відносно перевертання.

На місці знаходиться тіло
потерпілої, у якої при проведення судово-медичної експертизи (а.с.28-31), виявлено тяжкого ступеня тяжкості тілесні
ушкодження у вигляді крововиливів в корені обох легенів, розривів печінки по
діафрагмальній поверхні, за очеревинної гематоми, переломів остистих відростків
шийних хребців з інтенсивними крововиливами в м'які тканини в місцях переломів,
крововиливів в м'які тканини попереку зліва та зправа та в ділянку
паранефральної клітковини лівої та правої нирок, крововиливів в м'які тканини
голови з внутрішньої поверхні, забійної рани гомілки лівої ноги, множинних
синців та садна верхніх та нижніх кінцівок, які знаходяться в причинному
зв'язку зі смертю.

Згідно висновку експертизи (а.с.
37-43) автомобіль «ВАЗ» НОМЕР_1 до ДТП мав несправності гальмівної системи та
невідповідність шин вимогам Правил, які могли спонукати (або стати причиною) виникненню даної ДТП. Вказані
несправності водій мав змогу виявити до виїзду.

З підсудним було проведено
відтворення обстановки та обставин події (а.с. 51-54) і на підставі встановлених даних призначено
автотехнічну експертизу (а.с. 58-60), з якої вбачається, що водій автомобіля
мав технічну можливість уникнути наїзду як шляхом екстреного гальмування, так і
шляхом безпечного об'їзду велосипедиста і порушення вимог п.12.3 ПДР з його
боку є з технічної точки зору причиною виникнення аварійної обстановки та даної
дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи досліджені докази, суд вважає вину підсудного
доведеною і кваліфікує його дії за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил
безпеки руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть
потерпілого.

Досудовим слідством в обвинуваченні
зазначено, що підсудний керував автомобілем в стані алкогольного сп'яніння, але
суд виключає зазначену обставину, оскільки докази такого стану водія на час ДТП
відсутні.

При
визначенні міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, його наслідки, обтяжуючі та пом'якшуючі покарання обставини, особу
підсудного та думку потерпілих, які просять не позбавляти його волі.

Обставинами, що пом'якшують
покарання підсудного, є щире каяття та часткове відшкодування матеріального і
морального завданого збитку, що підтвердили в судовому засіданні потерпілі.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного, судом не
встановлено.

Враховуючи пом'якшуючі обставини, а також те, що
підсудний вину визнав, скоїв злочин з необережності, вперше, характеризується
позитивно, має на утриманні неповнолітніх дітей, думку потерпілих, суд вважає, що його
виправлення можливе без відбування покарання і, із застосуванням ст.75 КК
України, його можливо звільнити від відбування основного покарання з
випробуванням та встановленням іспитового строку, якщо він протягом останнього
не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Враховуючи те, що підсудний скоїв тяжкий злочин, суд
рахує за необхідне, в силу ст.76 КК України, покласти на нього обов'язки
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання,
роботи або навчання та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Оскільки підсудний працює водієм, що є джерелом забезпечення
його сім'ї, суд вважає за потрібне не позбавляти його права керування
транспортними засобами.

Позивачами на досудовому слідстві
було заявлено цивільні позови, але в ході судового розгляду справи потерпілі
просять позови залишити без розгляду з підстав, що підсудний частково
відшкодував шкоду і зобов'язується її відшкодовувати і далі.

Керуючись ст.ст.323 та 324 КПК
України, суд, -

З А С У Д И В
:

ОСОБА_2 визнати винним за ст.286 ч.2 КК України і
призначити йому покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі без
позбавлення права керувати транспортними засобами.

В силу ст.ст.75, 76 КК України звільнити його від
відбування основного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий
строк в 1 рік 6 місяців, якщо протягом зазначеного іспитового строку він не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Речові докази : автомобіль “ВАЗ-2101” реєстраційний
НОМЕР_1 - залишити у ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь НДЕКЦ при УМВС України в
Житомирській області (рр 0096, код 25574601, МФО 811039 в УДК
Житомирської області) судові витрати за проведення експертизи в сумі 70 грн. 62
коп..

Позовні заяви ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 залишити без
розгляду.

Запобіжний захід підсудному, підписку про невиїзд,
залишити.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через
Овруцький районний суд може бути подана апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення.

СУДДЯ
: