В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.02.2015 Справа №607/21628/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі с/з ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Тернополі матеріали кримінального провадження № 0002921 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тюмень Російської Федерації, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,раніше судимого:

- 03 грудня 2008 року Тернопільським міськрайоним судом Тернопільської області за ч.1 ст. 187, ч.2 ст. 185 КК України, на підставі ст. 70 КК України - до позбавлення волі строком на 3 роки. 25 березня 2011 року звільнено у зв`язку із закінченням строку відбуття покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

В обвинуваченого ОСОБА_3 , 07 листопада о 23 год. 30 хв., який перебував в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , під час конфлікту із своєю матір`ю ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 07 листопада 2014 року о 23 год. 30 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , взяв з газової плити каструлю, в якій знаходився окріп - вода, яка доведена до точки кипіння, та умисно вилив її вміст на шию, плечі та спину ОСОБА_7 , заподіявши їй тілесні ушкодження у вигляді опіку шкіри задньої поверхні шиї, спини, передньої та задньої поверхонь ділянки правого плечового суглобу і правого плеча І-ІІ ступеня, що займав 5% поверхні тіла, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, визнав повністю, та показав, що 07 листопада 2014 року о 23 год. 25 хв. прийшов за адресою АДРЕСА_1 , де він раніше проживав разом із своєю матір`ю, та розпочав із нею словесний конфлікт, що ніс характер продовжуваного, з приводу вживання ним алкогольних напоїв та наркотичних засобів. Перебуваючи на кухні, а саме біля кухонної плити, він будучи злим на матір, яка стояла біля мийки, взяв із каструлі кип`ячену воду (окріп), що знаходилась на кухонній плиті та вилив її на спину потерпілої. Мати відразу ж вибігла в під`їзд. Через декілька хвилин, він зрозумівши що накоїв вийшов з квартири.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала, що 07 листопада 2014 року о 23 год. 25 хв. до неї додому прийшов її син ОСОБА_3 , в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_3 зайшовши у квартиру з криком запитав її чому вона не купила продуктів харчування та не приготувала йому поїсти. Прийшовши на кухню вона почала чистити картоплю. В цей час ОСОБА_3 поставив кип`ятитись воду в каструлі. Коли вода закипіла, а вона знаходячись біля умивальника боком до каструлі, побачила як ОСОБА_3 двома руками взяв за ручки каструлі та навмисно вилив кип`ячену, гарячу воду їй на плечі та спину. Вона почала сильно кричати та вибігла на вулицю. Побачивши це, ОСОБА_3 насміхаючись над нею, покинув квартиру. Після цього, вона одразу викликала швидку медичну допомогу та працівників міліції.

Крім цього, повідомила, що раніше обвинувачений ОСОБА_3 часто застосовував до неї фізичне насильство, першої медичної допомоги при спричиненні їй тілесних ушкоджень, які мали місце 07 листопада 2014 року, він не надавав, та спільно вони не проживають з 07 листопада 2014 року. На даний час, вона будь яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого ОСОБА_3 не має та при призначенні покарання останньому покладається на думку суду.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_3 повністю погодився зі всіма доказами, що були зібрані під час досудового розслідування і підтверджували його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, згідно повідомлення про підозру та обвинувального акта, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового провадження про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані обставини та докази, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що органами досудового розслідування його дії кваліфіковано вірно за ч.2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65КК України, враховує ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, не працюючий, перебуває на обліку в лікаря-нарколога, згідно довідок реабілітаційного центру «Центр відродження» та ПП «Вікторія -1» позитивно характеризується, обставини, які пом`якшують покарання - визнання ним своєї вини, щире каяття у вчиненому, добровільне поступлення в реабілітаційний центр «Центр відродження» на шестимісячний курс реабілітації від наркотичної та алкогольної залежності. Обставин, які обтяжують покарання та підстав для застосування ст. 69 КК України, при призначенні покарання обвинуваченому, суд не вбачає.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з метою виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , йому слід призначити покарання в межах санкції статті обвинувачення у виді громадських робіт. Вищевказане покарання суд вважає необхідним та достатнім для досягнення мети не лише кари за вчинене обвинуваченого, а й буде слугувати для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як обвинуваченим так і іншими особами.

Приймаючи рішення про призначення покарання у виді громадських робіт, суд взяв до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину, розкаявся, стан його здоров`я, позитивну характеристику з центру реабілітації та за місцем проживання, те, що він не є працевлаштованим, не має постійного джерела доходу, що виключає можливість призначення йому покарання у виді штрафу, ступінь тяжкості, характер та наслідки вчиненого кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання за цією статтею у виді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1