Справа № 738/2930/14-к
№ провадження 1-кп/738/11/2015
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2015 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 вересня 2014 року за №0000320, про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Ленінівка Менського району Чернігівської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, непрацюючого, одруженого, несудимого

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, -

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:
21 серпня 2014 року близько 16-00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи на пасовищі села Ленінівки Менського району Чернігівської області, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин вчинив сварку з ОСОБА_6 , в ході якої наніс останньому декількох ударів руками в область голови та тулуба та одного удару ногою в область тулуба, чим спричинив тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у вчиненні злочину визнав та показав, що 21 серпня 2014 року близько 16-00 год., дізнався від односельців про те, що череда корів розійшлася по городах, а тому поїхав на пасовище, там знаходилась ОСОБА_7 , а згодом приїхала й ОСОБА_8 . Він допоміг їм вигнати корів з городів, після чого підійшов до ОСОБА_9 , який в той день також випасав худобу, побачив, що він знаходився в стані алкогольного сп`яніння, не стримався, оскільки був розлючений на нього за те, що він недогледів худобу, та завдав йому удар кулаком в обличчя, від чого у нього з носа пішла кров, та три удари кулаком в область тулуба, а саме по ребрах, ногами не бив. Обвинувачений в судовому засіданні зазначив, що жалкує з приводу того що трапилось, вибачення у потерпілого не просив і не бажає цього робити, просив суворо не карати, призначити покарання на розсуд суду.
Потерпілий ОСОБА_6 під час судового розгляду показав, що 21 серпня 2014 року випасав худобу на сільському пасовищі разом з ОСОБА_10 . В обідній час придрімав, а коли прокинувся, то череди не було. Через деякий час ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_3 пригнали корів і останній вчинив з ним сварку, що він не слідкує за коровами, та вдарив спочатку декілька разів кулаком в обличчя, від чого з носа потекла кров, а потім правою ногою в бік, по ребрам. Змив кров з обличчя, і оскільки в нього боліла голова та лівий бік, а ОСОБА_8 сказала, що вони самі допасуть корів, пішов додому. В лікарню звернувся на четвертий день 25 серпня 2014 року, коли стало зовсім зле. ОСОБА_3 після того, що трапилось, жодного разу до нього не підходив, не вибачився, при призначенні покарання поклався на розсуд суду.
Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину за висунутим обвинуваченням підтверджується, окрім показань обвинуваченого та потерпілого, наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Свідок ОСОБА_11 під час судового розгляду показала, що точних дату та часу не пам`ятає, але не заперечує, що 21 серпня 2014 року була їх з ОСОБА_6 черга випасати худобу. За неї худобу випасала ОСОБА_7 . В після обіденний час їй зателефонували та повідомили, що корови ходять по городах, а пастухів немає. Приїхала на пасовище і побачила, що корови дійсно зайшли в городи, стала їх виганяти. Через деякий час на полі з`явився ОСОБА_3 , який допоміг вигнати корів, а потім підійшла ОСОБА_12 , другого пастуха не було. Через деякий час ОСОБА_3 знайшов ОСОБА_6 , вони були на значній відстані від неї, бачила як ОСОБА_3 махав руками, а чи бив ОСОБА_6 чи ні підтвердити не може. Оскільки ОСОБА_6 дуже погано пас худобу, то вона відправила його додому і сказала, щоб завтра знову виходив пасти корів. ОСОБА_6 не скаржився на те, що у нього щось болить, тілесних ушкоджень на ньому не бачила, про конфлікт з ОСОБА_3 також нічого не розповідав.
Свідок ОСОБА_12 під час судового розгляду показала, що 21 серпня 2014 року на прохання ОСОБА_13 вона випасала за неї худобу на сільському пасовищі разом з ОСОБА_6 .. Останній приліг відпочити та заснув, а вона сама не змогла справитися з коровами і вони порозбігалися в різні боки, в тому числі і на городи мешканців села. Через деякий час на пасовищі з`явилися ОСОБА_8 та ОСОБА_3 , які допомогли вигнати корів з городу. Потім ОСОБА_3 пішов шукати ОСОБА_6 , бачила їх на значній відстані, а тому не може сказати, що між ними відбувалося, чи бив ОСОБА_3 потерпілого не бачила. Коли ОСОБА_6 підійшов ближче, то бачила на обличчі кров, про те, що трапилось ОСОБА_6 не розповідав.
27 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_3 за заподіяння йому тілесних ушкоджень (а.с. 23).
На підставі заяви потерпілого ОСОБА_6 06 вересня 2014 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, з фабулою щодо обставин заподіяння ОСОБА_3 тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000320 (а.с. 22).

Із картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону до Менського РВ УМВС України в Чернігівській області, вбачається, що 25 серпня 2014 року о 20-30 год. від працівника Чернігівської міської лікарні №2 надійшло повідомлення про те, що за медичною допомогою звернувся ОСОБА_6 , внаслідок отриманих 21 серпня 2014 року тілесних ушкоджень.
Наявність у ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень підтверджено висновком судово-медичної експертизи № 181 від 19 вересня 2014 року, згідно з яким у останнього мають місце тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин та синців голови справа та живота, що могли утворитись від дії тупих предметів, в тому числі в час та при обставинах вказаних у постанові та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (а.с. 35-36).

Допитаний під час судового засідання судовий експерт ОСОБА_14 підтвердив вірність складеного ним висновку судово-медичної експертизи №181 від 19 вересня 2014 року щодо встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 та роз`яснюючи його, зазначив, що експертиза проводилася на підставі довідки травмпункту Чернігівської міської лікарні №2, згідно з якою остаточний діагноз потерпілому встановлено: забій голови справа та живота, синці. Діагноз: перелом хрящів 9-10 ребер зліва без зміщення було встановлено клінічно, після проведення повного обстеження хворого і встановлення остаточного діагнозу цей діагноз був виключений, в подальшому нічим не був підтверджений, а тому при проведенні експертизи до уваги не брався. Щодо тілесних ушкоджень завданих потерпілому в область голови, то вони могли утворитися лише від ударів руками, оскільки при нанесенні ударів ногами в область голови утворюються більш тяжкі тілесні ушкодження у виді забійних ран, саден, а тілесні ушкодження в області живота могли утворитись як від ударів руками, так і ногами.

Враховуючи наведені докази, суд вважає, що обвинувачення, висунуте ОСОБА_3 , знайшло своє підтвердження у судовому засіданні у повному обсязі, його дії правильно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.1 ст. 125 КК України - як умисне заподіяння ОСОБА_6 легкого тілесного ушкодження.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
В обвинувальному акті обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 зазначено щире каяття.

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає, що такі обставини відсутні, виходячи з наступного.

Щире каяття, відповідно до ст. 66 КК України, є обставиною, що пом`якшує покарання, та перш за все характеризує посткримінальну поведінку особи, що вчинила злочин, тобто поведінку після вчинення злочину. Така поведінка повинна бути позитивною, суспільно корисною, свідчити про усвідомлення винним протиправності вчиненого ним діяння, а тому знижує ступінь суспільної небезпечності особи винного. В судовому засіданні висловлювання обвинуваченого про те, що він шкодує про вчинене, не були щирими та не віднайшли зовнішнього прояву, він намагався свій вчинок виправдати неправомірною поведінкою потерпілого, який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння не догледів худобу під час випасання. За таких обставин, суд не може врахувати щире каяття, оскільки сторона обвинувачення об`єктивно нічим не підтвердила шкодування обвинуваченим про вчинене.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує, що він раніше несудимий, вчинив злочин невеликої тяжкості, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога Менської ЦРЛ не перебуває, його вік, матеріальний стан, відсутність постійної роботи, стан здоров`я, сімейний стан, відношення до вчиненого, думку потерпілого, з урахуванням обставин справи, особи винного, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначити йому покарання у виді громадських робіт в межах, передбачених санкцією ч.1 ст. 125 КК України.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі й запобіжні заходи, під час досудового розслідування до ОСОБА_3 не застосовувались. Суд вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого запобіжні заходи до набрання вироком законної сили.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд Чернігівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1