АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

4 червня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» - адвоката ОСОБА_11 ,

представника цивільного відповідача ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» - ОСОБА_12

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську, матеріали кримінального провадження № 0000460 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» - адвоката ОСОБА_11 на вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краснодар РФ, працюючого на час вчинення кримінального правопорушення водієм ТОВ «Транспромгаз», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. Стягнуто

Провадження № 11-кп/774/1120/15 Головуючий в суді I інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 2 ст. 286 КК України Суддя-доповідач ОСОБА_2
з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 16 129, 56 грн.. Стягнуто з ТОВ «Транспромгаз» на користь ОСОБА_9 157 037, 36 грн..

На зазначений вирок захисник ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпіла ОСОБА_9 , представник цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» - адвокат ОСОБА_11 , подали апеляційні скарги.

Адвокат ОСОБА_8 , який здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_7 в своїй апеляції просить змінити вирок щодо останнього в частині призначеного покарання і застосувати до ОСОБА_7 ст. 75 КК України з передбаченим іспитовим строком, а додаткове покарання скасувати.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник посилається на те, що призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає особі обвинуваченого, який визнав вину в повному обсязі, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, котрий було вчинено з необережності, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце роботи та проживання, міцні соціальні зв`язки. Також, звертається увага на відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Потерпіла ОСОБА_9 в принесеній апеляції просить скасувати вирок відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання, ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки. Разом з цим, потерпіла просить задовольнити цивільний позов в повному обсязі, а саме стягнути з ТОВ «Транспромгаз» на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 156 537 грн., в рахунок відшкодування процесуальних витрат 9000 грн., стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в рахунок матеріальної шкоди 19327, 21 грн..

В якості доводів принесеної апеляції потерпіла зазначає, що оскаржуваний вирок місцевого суду, в частині призначеного покарання, підлягає скасуванню через м`якість призначеного судом обвинуваченому покарання, а також в частині задоволення цивільного позову та передачі транспортного засобу. Так, потерпіла вказує на неврахування судом при призначенні покарання ОСОБА_7 того, що останній вчинив тяжкий злочин і як обтяжуючу обставину, вчинення злочину щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані. Крім того, на думку автора апеляції, суд визнаючи недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, в той час коли обвинувачений заперечував фактичні обставини вчиненого ним правопорушення, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. Також, в апеляції порушується питання щодо безпідставного передання судом автомашини з напівпричепом, на якому був вчинений ОСОБА_7 злочин щодо померлого ОСОБА_13 , власнику. Звертається увага в апеляції і на необґрунтовану позицію суду стосовно зменшення розміру відшкодування витрат, які були викладені в цивільному позові ОСОБА_9 ..

Представник цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» - адвокат ОСОБА_11 в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок щодо ОСОБА_7 в частині задоволення цивільного позову та ухвалити новий вирок, яким відмовити в задоволенні позову, прийняти рішення щодо скасування арешту автомобілю «Сканія Р 124» д.р.н. НОМЕР_1 .

Автор апеляції зазначає, що вирок є незаконним, необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Так, в апеляції вказується на те, що на теперішній час сума, яка підлягає відшкодуванню саме з ТОВ «Транспромгаз» не встановлена, а відтак і в задоволенні цивільного позову необхідно було відмовити. Крім того, на думку автора скарги, заявлені потерпілою вимоги стосовно розміру моральної шкоди є хибними та такими, що не відповідають дійсності, а судом при вирішенні цивільного позову не були враховані конкретні обставини, в тому числі, що ОСОБА_13 в момент ДТП перебував в стані алкогольного сп`яніння та допустив грубу необережність. Також звертається увага на не вирішення долі речового доказу та не відображення такого рішення в резолютивній частині, а саме автомобілю «Сканія Р 124», так як на цей засіб був накладений арешт. Доводи апеляції зводяться до неправильного визначення та обчислення, місцевим судом, розміру шкоди, яка має бути відшкодована потерпілій, внаслідок ДТП, що потягла за собою смерть її батька.

Представник цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» подав заперечення на апеляцію потерпілої ОСОБА_9 , в яких просить залишити без задоволення принесену потерпілою скаргу. В запереченнях зазначається, що правовідносини між потерпілою та ПрАК «УПСК» є цивільно-правовими і не випливають із обвинувачення, яке інкримінується ОСОБА_7 .. При цьому, цивільний позов потерпілої в кримінальному провадженні може стосуватися лише обвинуваченого, а вимоги до страхової компанії можуть бути предметом розгляду за правилами ЦПК України.

Вироком суду встановлено, що 23 липня 2014 року, приблизно о 7 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , керуючи вантажним автомобілем «Сканіа 124», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом цистерною «Кряо», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по вулиці Воронезькій з вулиці Сагайдачного в напрямку вул. Совхозна, в порушення пункту 16.2 Правил дорожнього руху України, проявивши злочинну недбалість, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою і повертаючи праворуч на перехресті з проспектом імені Газети «Правда» не надав дорогу пішоходу ОСОБА_13 , який рухався справа від нього на інвалідній колясці, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода і останньому, відповідно до висновків судово-медичної експертизи було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до настання смерті.

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали подану апеляцію, повторили доводи, викладені в ній та просили її задовольнити. При цьому, останні просили залишити апеляцію потерпілої без задоволення.

Потерпіла ОСОБА_9 , її представник підтримали подану потерпілою апеляцію та просили її задовольнити, а апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 та представника цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» просили залишити без задоволення, оскільки доводи викладені в них, безпідставні.

Адвокат ОСОБА_11 , який представляє інтереси цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» наполягав на задоволенні його апеляції з причин необґрунтованості вимог, пред`явлених в цивільному позову, що подала потерпіла.

На думку прокурора подані апеляційні скарги є безпідставними.

Вислухавши пояснення учасників апеляційного провадження та їх доводи в судових дебатах, проаналізувавши доводи, які викладені в апеляціях і співставивши їх з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів вважає, що принесені апеляції підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Розглядаючи апеляції потерпілої і обвинуваченого, в яких ставиться питання про зміну або скасування вироку в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, апеляційний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, які містяться в п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху …», при призначенні покарання за ст. 286 КК має враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб, зокрема пішоходів, а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

Вирішуючи питання стосовно справедливості покарання, призначеного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, колегія суддів має також виходити з конкретних особливостей кримінального правопорушення і обставин його вчинення, тобто з тих особливостей та обставин, які були встановлені під час судового розгляду.

Однак, аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить про те, що суд першої інстанції неповно та поверхово дослідив обставини кримінального правопорушення, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Звертає на себе увагу формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, в якому, в якості обставин дорожньо-транспортної пригоди вказано, що обвинувачений ОСОБА_7 керуючи автомобілем та повертаючи праворуч на перехресті з проспектом імені Газети «Правда» не надав дорогу пішоходу ОСОБА_13 , який рухався справа від нього на інвалідній колясці, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода.

Разом з тим, такий стислий виклад об`єктивно не відображає всіх обставин пригоди та суперечить матеріалам кримінального провадження.

За вказаним формулюванням обвинувачення пішохід ОСОБА_13 на інвалідній колясці перетинав проїжджу частину дороги по пішохідному переходу, рухаючись відносно водія справа наліво.

Однак, відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної події та схеми до нього пішохід ОСОБА_13 перетинав дорогу зліва направо та за поза межами пішохідного переходу. На схемі відображено місце контакту передньої лівої частини автомобіля з коляскою, на якій пересувався потерпілий, та сліди волочіння цієї коляски по асфальту, довжиною 4 метри.

Крім того, матеріали кримінального провадження містять висновок лікаря токсиколога, який свідчить про те, що у потерпілого ОСОБА_13 вміст алкоголю в крові становив 2, 55 проміле, що може відповідати середній, або сильній ступені алкогольного сп`яніння. /а.с. 152 т.1/

Неповнота судового розгляду та не встановлення конкретних обставин дорожньо-транспортної пригоди судом першої інстанції стало можливим внаслідок того, що суд, за згодою учасників судового провадження, на підставі ст. 349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої та дослідженням частини письмових доказів.

За вказаних обставин, таке рішення суду щодо недоцільності дослідження всіх доказів по кримінальному провадженні, в тому числі і допиту свідків, не можна вважати правильним та обґрунтованим.

В разі застосування скороченої процедури дослідження доказів, учасники судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349, ч. 2 ст. 394 КПК України, не можуть оскаржити судове рішення в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції, як це регламентовано ст. 404 КПК України, переглядає судові рішення в межах апеляційних скарг.

Виходячи з цих норм кримінального процесуального закону, апеляційний суд, розглядаючи апеляційні скарги, які стосуються призначеного покарання та виявивши неповноту судового розгляду, що потягла за собою не встановлення конкретних та істотних обставин кримінального правопорушення, позбавлений права досліджувати та давати оцінку доказам, які не були досліджені судом першої інстанції, а також встановлювати нові фактичні обставини кримінального правопорушення.

Крім того, прокурор, під час апеляційного провадження, також позбавлений права змінювати обвинувачення в разі встановлення нових фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.

В статті 415 КПК України наведений вичерпний перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, однак необґрунтоване застосування місцевим судом ч. 3 ст. 349 КПК України та дослідження доказів за скороченою процедурою, яке потягло за собою неповноту судового розгляду та не встановлення конкретних та істотних обставин кримінального правопорушення не є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Разом з тим, по зазначеним вище причинам, суд апеляційної інстанції позбавлений права прийняти за поданими апеляціями законне та обґрунтоване рішення без скасування вироку і призначення нового судового розгляду.

В цьому випадку, коли положення кримінально-процесуального кодексу не регулюють, або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 7, 9 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, а саме принципи законності та безпосередності дослідження доказів судом.

Таким чином, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність скасування вироку з підстав, які наведені вище, та призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Оскільки подані апеляції слугували підставами для апеляційного провадження та прийняття по ним рішення, апеляційний суд задовольняє їх частково, однак при цьому не скасовує вирок внаслідок м`якості або суворості, т. я. причинами для прийняття зазначеного рішення слугують неповнота судового слідства та не встановлення істотних обставин кримінального правопорушення, що позбавляє суд апеляційної інстанції надати об`єктивну оцінку законності та обґрунтованості призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання.

На підставі ст. 7, 9, 23, 410 КПК України, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
ухвалила:
апеляційні скарги захисника ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , представника цивільного відповідача ТОВ «Транспромгаз» - адвоката ОСОБА_11 задовольнити частково.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 2 квітня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у виді домашнього арешту залишити без змін.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області