Ухвала

іменем україни

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_16,

суддів: ОСОБА_17, ОСОБА_18,

за участю прокурора ОСОБА_19,

захисника ОСОБА_1,

засудженого ОСОБА_2

розглянула 02 липня 2015 року в судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року щодо ОСОБА_2

Вироком Андрушівського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2014 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, такого що немає судимості в силу ст. 89 КК України

засуджено:

за ч. 1 ст. 366 КК України до штрафу 850 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками строком на 1 рік, ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції, що діяла до внесення змін Законом України № 1508-VI від 11 червня 2009 року) до штрафу у розмірі 850 грн.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України у зв'язку з закінченням строків давності, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України звільнено від відбування призначених покарань.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року вирок районного суду щодо ОСОБА_2 змінено.

Виключено з мотивувальної частини вироку суду з обставин, які визнані судом доведеними посилання суду на те, що:

«Зазначені підроблені ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОСОБА_5 документи власників майнових паїв - бувших членів КСП «Котівське» в подальшому були використані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 під час вчинення корисливих злочинів».

«Зазначені підроблені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 документи власників майнових паїв бувших членів КСП «Котівське» в подальшому були використані ОСОБА_2 та ОСОБА_6 під час вчинення корисливих злочинів».

В решті вирок залишено без зміни.

Цим же вироком також засуджено ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 рішення суду щодо котрих не оскаржуються.

ОСОБА_2 визнано винним у тому, що він за попередньою змовою разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_9, діючи як службова особа та керівник КСП «Котівське» у с. Котівка Андрушівського району Житомирської області, умисно вніс до офіційних документів завідомо неправдиві відомості, вчинив підробку документів, а також складав та видавав завідомо неправдиві документи за наступних обставин.

У період січня-березня 2000 року ОСОБА_2 разом із ОСОБА_10 та ОСОБА_9, підробили й посвідчили своїми підписами протокол № 1 від 26 січня 2000 року загальних зборів членів КСП «Котівське» про реорганізацію цього підприємства у приватно-орендне сільськогосподарське підприємство «Котівське». Цей підроблений документ використали для оформлення статуту створеного приватного підприємства. Вказані документи надано до державних органів для реєстрації.

На підставі підробленого протоколу та виписок із нього було створено та зареєстровано приватне (орендне) сільськогосподарське підприємство «Котівське» засновником якого став ОСОБА_2

У період 2003-2004 років ОСОБА_2 за попередньою змовою із ОСОБА_6 та ОСОБА_9 повторно підробили протоколи загальних зборів пайовиків колишніх членів КСП «Котівське» та інші документи які було затверджено на цих зборах з приводу розпаювання майна. На підставі підроблених документів ОСОБА_2 отримав у приватну власність виділений майновий пай на загальну суму 6372 грн., який оформив на себе у державних органах.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить скасувати вирок та ухвалу суду, а кримінальну справу щодо ОСОБА_2 закрити. Стверджує, вину засудженого не доведено. Суд першої інстанції дав неправильну оцінку доказам у справі, невірно встановив фактичні обставини справи, не взяв до уваги ті докази, якими спростовується винуватість ОСОБА_2 Зокрема, реформування КСП «Котівське» здійснювалося на виконання Указу Президента України від 03 грудня 1999 року. Мало місце проведення загальних зборів та складання відповідних документів. Суд безпідставно не взяв до уваги показання свідків, котрі підтвердили факт проведення правомочних зборів.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та захисника, котрі підтримали скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який вважав, що судові рішення належить змінити, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 оскаржує встановлені місцевим судом фактичні обставини справи, які були предметом перевірки апеляційного суду. Відповідно до вимог ст. 398 КПК України вони перегляду в касаційному порядку не підлягають. При розгляді доводів касаційної скарги колегія суддів виходить із фактичних обставин справи, встановлених судом.

Висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_11 у вчинені злочинів ґрунтується на сукупності доказів, зібраних та досліджених судом відповідно до вимог КПК України 1960 року, а їх кваліфікація за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358 КК України є правильною.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 не заперечував своєї безпосередньої участі у реорганізації КСП «Котівське» та розпаюванні його майна.

Згідно показань засудженої ОСОБА_9 в січні 2000 року формально було проведено збори, на яких було присутніми близько 69 чоловік, після чого до неї звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_10 з проханням підготувати документи про реорганізацію підприємства. Вона на підставі чорнового протоколу зборів виготовила виписки, в яких було збільшено кількість учасників зборів. Ці виписки було надано у районну адміністрацію, податкову та державному реєстратору для реєстрації приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Котівське».

За зразками виготовила протокол загальних зборів, згідно яких пройшло паювання майна КСП «Котівське» в 2000 році та інші необхідні документи. Протоколи вона засвідчила своїми підписами, але в дійсності загальні збори не проводилися, все що зазначено в протоколі є неправдою (т. 15, а.с. 168-173).

Відповідно до оголошених показань засудженого ОСОБА_3 у 2003-2004 роках на прохання ОСОБА_2 та ОСОБА_6 він підписав документи по паюванню майна КСП «Котівське» та його реорганізацію. Згідно цих документів його було обрано членом комітету спілки власників майнових паїв та членом спостережної ради, але такі повноваження йому ніхто не давав. Відповідно до протоколу зборів від 26 січня 2000 року його призначено секретарем спостережної ради без його участі, оскільки на роботу на це підприємство він прийшов лише 11 травня 2000 року (т. 15, а.с. 159-161).

Аналогічні обставини підписання на прохання ОСОБА_6 підроблених документів підтвердили засуджені ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8

Потерпілі ОСОБА_12, ОСОБА_13 та свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 показали, що були присутні на зборах де вирішувалося питання щодо розподілу земельних ділянок, а загальні збори пайовиків з приводу паювання майна КСП не проводилися.

Об'єктивно ці обставини підтверджено протоколом обшуку від 18 червня 2008 року в адміністративному будинку Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства «Котівське», де було виявлено та вилучено чорнові записи протоколів загальних зборів КСП «Котівське» від 06 січня 1999 року, згідно яких розглядалося питання про реформування КСП «Котівське» та паювання майна, а також чорнові записи протоколу загальних зборів без дати, на яких було присутніми 69 чоловік, розглядалося питання про реорганізацію підприємства, а також виносилося питання про проведення паювання майна. Прийнято рішення про створення комісії з реорганізації КСП, однак членів такої комісії обрано не було (т. 6, а.с. 135).

Судом обґрунтовано не взято до уваги показання інших допитаних у справі свідків, які стверджували, що були присутніми на зборах щодо виділення земельних ділянок.

Зокрема, як зазначено судом у рішенні, ці показання не узгоджується з дослідженими доказами у справі, не містять будь-якої конкретної інформації по суті розгляду питань з приводу реорганізації чи паювання майна КСП.

Наведене спростовує твердження скарги захисника про невинуватість ОСОБА_2

Доводи щодо однобічності судового слідства та невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи перевірялися судом апеляційної інстанції, висновки якого належно обґрунтовані.

Разом із тим, як убачається з матеріалів справи ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 366 КК України засуджено до штрафу 850 грн. з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками строком на 1 рік.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові № 5-19 кс 11 від 28 листопада 2011 року санкцією ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України - до зміни її редакції Законом від 7 квітня 2011 року № 3207-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення" було передбачено покарання штрафом до п'ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

За граматичним способом тлумачення, розташування в тексті санкції розділового сполучника "або" є місцем синтаксичного розриву тексту, і тому один із видів основного покарання, передбачений в санкції, належить розглядати як альтернативний вид покарання іншому, зазначеному в цій же санкції виду основного покарання, але вже в поєднанні з додатковим покаранням.

Касаційний суд при розгляді справи щодо ОСОБА_2 дійшов висновку, що додаткове покарання - позбавлення права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими обов'язками, призначено всупереч вимогам частини першої статті 366 Кримінального кодексу України - до зміни її редакції Законом від 7 квітня 2011 року № 3207-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення".

У зв'язку з наведеним, вирок та ухвалу суду щодо ОСОБА_2 в частині призначеного засудженому покарання за ч. 1 ст. 366 КК України в порядку ст. 395 КПК України 1960 року належить змінити.

Виходячи з викладеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року п. п. 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Андрушівського районного суду Житомирської області від 10 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 13 січня 2015 року щодо ОСОБА_2 в порядку ст. 395 КПК України 1960 року змінити.

За ч. 1 ст. 366 КК України в редакції Закону від 01.09.2001 року виключити застосування до ОСОБА_2 додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими обов'язками.

Врешті вирок та ухвалу суду залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18