№1-7
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2007 року Шишацький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого- судді Рябченко В.В. за участю секретаря Барабан Ю.С. адвокатів:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в ІНФОРМАЦІЯ_4
справу про обвинувачення:

ОСОБА_3 -ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина
України, уродженця АДРЕСА_1, жителя
АДРЕСА_2, зареєстрований в АДРЕСА_3, освіта середня, не одруженого, працює
сторожем ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше судимого: 1.16.02.1996 року Київським районним
судом м.Полтави за ст.86 ч.І, 89 ч.1,42, 44 КК України на 2 роки позбавлення
волі з конфіскацією майна, звільнений 07.03.1997 року по відбуттю строку
покарання. 2.14.02.2000 року Полтавським районним судом Полтавської області за
ст.ст. 17,81 ч.З, 44 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений
21.07.2001 року ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчук Полтавської
області від 20.07.2001 року ст.52 КК України на неодбутий термін 6 місяців 24
дні.

3.26.03.2004 року Київським
районним судом м.Полтави за ст.ст. 185 ч.2, 15, 185
ч.2, 70 КК України на 2 роки 6
місяців позбавлення волі, звільнений 20.03.2006 року по відбуттю строку
покарання,-У вчиненні злочину, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,-

ОСОБА_4
-ІНФОРМАЦІЯ_2, гр.України, уродженки і жительки АДРЕСА_3, не одруженої,освіта
вища,працює вчителем музики в ІНФОРМАЦІЯ_4,раніше не судимої,-у вчиненні
злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України,-

встановив:

Підсудній ОСОБА_3 звинувачується потерпілою ОСОБА_4 в тому, що він 25
серпня 2006 року в період з 12 годин 30 хвилин до 13 годин, за місцем їх
проживання, в житловому будинку, що розташований в АДРЕСА_3, перебуваючи в
нетверезому стані, в присутності її малолітніх дітей , брутально лаючись та
погрожуючи їй фізичною розправою, вході виниклої між ними сварки по побутовому
грунті, почав наносити їй удари руками в область голови, спричинивши при цьому
тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, рваної рани слизової
альвеолярного відростка верхньої щелепи в області 123456 зубів, садин та синців
на тілі, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 589 від 28.09.2006
року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, як спричинивши короткочасний
розлад здоров»я.

Підсудня ОСОБА_4 звинувачується потерпілим ОСОБА_3 в тому, що вона 25
серпня 2006 року, за цих же обставин, в ході виниклої між ними сварки на
побутовому грунті, умисно завдала йому ударів та побоїв в область голови та
тулуба, які завдали йому фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину,
передбаченого ст.125 ч.2 КК України за скаргою потерпілої ОСОБА_4 не визнав,
свою скаргу про притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст. 126
ч.1 КК України підтримав і суду пояснив, що він, перебуваючи в місцях
позбавлення волі переписувався з ОСОБА_4 і після відбуття покарання, з
20.03.2006 року став проживати разом з нею в АДРЕСА_3, де він і на даний час
зареєстрований.

25 серпня 2006
року він зранку був на роботі в ІНФОРМАЦІЯ_3, до нього зателефонувала його
співмешканка ОСОБА_4 і попросила, щоб він допоміг встановити пам»ячник на
могилі померлої матері, на що він дав згоду. Коли він разом з особами, у яких
ОСОБА_4 замовила намогильний пам»ятник, закінчували його встановлювати на
цвинтарі , туди приїхала ОСОБА_4 на велосипеді разом з малолітньою дочкою. Він
її попросив, щоб вона сходила в крамницю і купила пляшку горілки та закуски,
щоб пригостити людей, які встановлювали пам»ячник, на що вона відмовилась і
сказала, що вся робота по встановленню та виготовленню пам»ячника нею оплачена
і пішла додому. Після цього він сам велосипедом з»їздив в магазин, купив пляшку
горілки та закуски і розрахувався з робітниками, що встановлювали пам»ячник, а
потім заїхав

до сестри ОСОБА_4 - ОСОБА_5, яка
проживає в центрі ІНФОРМАЦІЯ_4 напроти райвідділу міліції і повідомив їй, щоб
вона сходила на цвинтар і подивилась як встановлено надмогильний пам»ячник,
після чого приїхав додому. Вдома ОСОБА_4 спровокувала сварку, накинулась на
нього, почала царапати лице та тулуб, нанесла декілька ударів в лице кулаком,
при цьому він був роздягнений до пояса, а він, захищаючись від неї, так як
права рука в нього була травмована, відштовхнув її від себе і вона впала на
ліжко, отримавши можливо при цьому тілесні ушкодження, після цього її неповнолітній
син ОСОБА_6 визвав працівників міліції і вони забрали його в Шишацький РВ УМВС
України в Полтавській області де він був затриманий в адміністративному
порядку, а потім по постанові голови Шишацького районного суду був притягнутий
до адміністративної відповідальності у вигляді адмінарешту терміном на 5 діб.
Знаходячись під адмінарештом йому надавалась медична допомога в зв»язку з
травмою правої руки, яка боліла внаслідок побоїв, нанесених ОСОБА_4, пройти
медичне обстеження на предмет спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_4 він
був позбавлений можливості, так як перебував під арештом, а тому вважає, що
ОСОБА_4 повинна нести кримінальну відповідальність за нанесення йому ударів та
побоїв, які спричинили йому фізичну біль та страждання, а також повинна
відшкодувати йому завдану своїми неправомірними діями моральну шкоду, яку він
оцінює в п»ять тисяч гривень. Свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст.125
ч.2 КК України він не визнає тому, що навмисно ударів ОСОБА_4 він не наносив, а
лише захищався від неї, відштовхуючи її, наносити удари правою рукою він їй
взагалі не міг, так як вона була травмована, тому він просив суд за цією
статтею його виправдати і провадження по справі в цій частині закрити за ст. 6
п.2 КПК України.

Допитана в
судовому засіданні ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК
України за скаргою потерпілого ОСОБА_3 не визнала, свою скаргу про притягнення
ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності по ст. 125 ч.2 КК України підтримала в
повному об»ємі і суду пояснила, що вона з кінця березня 2006 року стала
проживати з ОСОБА_3 в АДРЕСА_3 в домоволодінні, що належить їй після померлих
батьків.

25 серпня 2006
року, в дообідню пору, згідно її замовлення, на цвинтарі в ІНФОРМАЦІЯ_4,
невідомі їй особи, встановлювали надмогильний пам»ячник на могилі її матері, з
ними був і ОСОБА_3 Вона також через деякий час велосипедом, разом з малолітньою
донькою

поїхала на цвинтар, щоб подивитись як виконуються роботи
по встановленню пам»ятника. На цвинтарі ОСОБА_3 запропонував їй, щоб вона
поїхала в магазин і купила пляшку горілки та закуску, щоб розрахуватись з
робітниками, але вона відмовилась, пояснюючи відмову тим, що замовлення по
встановленню та виготовленню пам»ячника нею повністю оплачено. Після цього
ОСОБА_3 забрав у неї велосипед і поїхав у невідомому їй напрямку, а вона з
донькою пішла додому.

Приблизно в 12
годин 30 хвилин ОСОБА_3 приїхав додому, лице у нього було подряпане, на її
запитання він грубив, вилив відро з сміттям біля порогу і хотів запалити його,
але вона стала забороняти це і між ними виникла сварка, в ході якої ОСОБА_3
почав її бити руками по голові, спочатку це було біля порогу будинку, а потім в
будинку, все це відбувалось на очах у малолітніх дітей, які злякались і
плакали, бійка тривала хвилин 15, потім її син ОСОБА_6 зателефонував у міліцію
і ОСОБА_3 забрали працівники міліції. Після побиття вона почувала себе дуже
погано, сильно боліла голова та щока, 28 серпня 2006 року в зв»язку з
отриманими тілесними ушкодженнями вона звернулась в Шишацьку ЦРЛ, а також в Миргородське
бюро судово- медичної експертизи, а 29.08.2006 року звернулась з заявою в
Шишацький райвідділ міліції про притягнення ОСОБА_3 до кримінальної
відповідальності.

ОСОБА_4 вважає,
що ОСОБА_3 повинен нести відповідальність за ст.125 ч.2 КК України за
спричинення їй тілесних ушкоджень по всій суворості закону, а також повинен
відшкодувати їй моральну шкоду, яку вона оцінює в 5 тисяч гривень та яка
полягає в тому, що їй були спричинені моральні страждання, побиття її ОСОБА_3
відбувалось на очах у малолітніх дітей, які злякались та отримали нервовий
стрес. Свою вину в скоєнні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України вона не
визнає, так як ударів та побоїв ОСОБА_3 вона не наносила, а лише захищалась від
нього, тому просила суд за цією статтею її виправдати і провадження по справі в
цій частині закрити за відсутністю в її діях складу цього злочину.

Допитаний в
судовому засіданні, як свідок, неповнолітній син ОСОБА_4 - ОСОБА_4, 1996 року
народження, суду пояснив, що він 25 серпня 2006 року знаходився вдома, бачив як
спочатку ОСОБА_3 з якимись чоловіками, погрузили
залізні швелери, поїхали на цвинтар встановлювати пам»ячник на могилі
померлої бабусі, а потім поїхала на цвинтар на велосипеді через деякий час і
мама з сестрою. Через деякий час мама повернулась з сестрою, а потім приїхав на
велосипеді ОСОБА_3 Між мамою та ОСОБА_3.

виникла сварка із-за того, що ОСОБА_3
намагався спалити сміття біля будинку, а вона заперечувала, вони спочатку
сварились, а потім почали штовхатись біля веранди, після цього ОСОБА_3 затягнув
маму в будинок і бив її в веранді, а потім в кімнаті, коли він штовхнув її на
ліжко і мама впала, він сильно злякався і викликав міліцію. Через деякий час
приїхали працівники міліції і забрали ОСОБА_3 Чи був ОСОБА_3 подряпаний коли
повернувся з цвинтаря він не пам»ятає, так як не звернувся на це уваги.

Допитана в
судовому засіданні як свідок сестра ОСОБА_4 - ОСОБА_5 суду пояснила, що вона 25
серпня 2006 року знаходилась у своїй квартирі, приблизно в 12 годин до неї
прийшов ОСОБА_3 і повідомив, що на могилі мами встановлено пам»ячник, щоб вона
сходила на цвинтар подивилась чи все так як треба, чи були у ОСОБА_3 на обличчі
якісь тілесні ушкодження вона не пам»ятає, так як не звернула на це уваги.
Після того як ОСОБА_3 пішов, вона пішла до могили матері і повернулась звідти
хвилин за 30-40. Потім пішла на вузол зв»язку щоб зателефонувати до ОСОБА_4
Коли вона зателефонувала, то ОСОБА_4 повідомила їй, що її побив ОСОБА_3, вона
зразу ж пішла до неї додому де побачила, що сестра була побита, в неї була припухла
щока і вона говорила, що в неї дуже болить голова. Коли вона прийшла в
помешкання сестри, то ОСОБА_3 вже не було, як пояснила сестра, його забрала
міліція.

Не дивлячись на
те, що підсудній ОСОБА_3 вину в скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК
України не визнав, суд вважає, що його вина в скоєнні цього злочину
підтверджується слідуючими доказами по справі, які були здобуті та досліджені в
ході судового розгляду справи: показами потерпілої ОСОБА_4, які вона дала в
судовому засіданні, та які зафіксовані в її заяві та пояснення ( а.с.(.10),
показами свідка ОСОБА_5 яка в судовому засіданні пояснила, що бачила на тілі
потерпілої ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді припухлості щоки і вона їй
розповіла, що її побив ОСОБА_3, показами неповнолітнього свідка ОСОБА_6 який
суду пояснив, що ОСОБА_3 наносив удари ОСОБА_4 руками по голові і тулубу, а
потім штовхнув і вона впала на ліжко, дані покази, в частині того, що потерпіла
від поштовху впала на ліжко, відповідають показам підсуднього ОСОБА_3 який також
показав, що відштовхнув потерпілу і вона при цьому впала на ліжко.

Висновком судово-
медичної експертизи потерпілої ОСОБА_4, акт № 589 від
28.09.2006 року ( а.с.19 а) в якому

зазначається, що
потерпілій ОСОБА_4 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу
головного мозку, рваної рани слизової альвеолярного відростка верхньої щелепи в
області 1 2 3 4 5 6 зубів, садин та синців на тілі, які відносяться до легких
тілесних ушкоджень, як спричинивши короткочасний розлад здоров»я. Судячи з
пошкоджень, ударів було нанесено не менше чотирьох. Дані пошкодження могли
виникнути при падінні з висоти власного росту і ударі об тверді предмети.
Стосовно показів підсуднього ОСОБА_3 то суд оцінює їх критично і розцінює як
метод захисту з метою уникнення від відповідальності за скоєний ним злочин.

Дії підсуднього
ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст. 125 ч.2 КК України як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров»я потерпілої ОСОБА_4

Допитана в
судовому засіданні підсудня ОСОБА_4 вину в скоєнні злочину, передбаченого ст.
126 ч.1 КК України не визнала, суду пояснила, що навмисно ударів та побоїв
ОСОБА_3 вона не наносила, а лише захищалась від його нападу, а також показала,
що ОСОБА_3 з цвинтаря приїхав додому поцарапаний, що стверджується її показами,
викладеними в заяві від 29.08.2006 року в Шишацький РВ УМВС України в
Полтавській області. ( а.с. 2).

Допитаний в
судовому засіданні як потерпілий ОСОБА_3 свою скаргу стосовно притягнення
ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності по ст. 126 ч.1 КК України підтримав,
суду пояснив, що ОСОБА_4 нанесла йому удари кулаком в лице, туловище,
поцарапала лице та туловище.

В протоколі про
адміністративне затримання ОСОБА_3 НОМЕР_1 ( а.с.47) вказано, що при особистому
його огляді були виявлені тілесні ушкодження у вигляді різаної рани на кісті
правої руки та припухлість біля лівого ока.

В судовому
засіданні потерпілий ОСОБА_3 суду пояснив, що в період відбування адмінарешту
він звертався за медичною допомогою в Шишацьку ЦРЛ де йому було прооперовано
кість правої руки.

Дані доводи
ОСОБА_3 спростовуються довідкою Шишацької ЦРЛ НОМЕР_2, яка була надана на
вимогу суду і в якій зазначено,що ОСОБА_3 останній раз звертався за медичною
допомогою 05.05.2006 року до лікаря травматолога, стаціонарно не лікувався.

Оцінивши всі
наявні докази по епізоду звинувачення підсудньої ОСОБА_4 за ст. 126 ч.1 КК
України, та враховуючи, що всі можливості для збирання додаткових доказів
вичерпані, суд вважає, що ОСОБА_4 за ст. 126 ч.1 КК України необхідно
виправдати за недоведеністю її участі в скоєнні даного злочину.

Обставиною, що
обтяжує покарання підсуднього ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, суд визнає
вчинення ним злочину в стані алкогольного сп»ягніння, що підтверджується
протоколом НОМЕР_3 (а.с.45).

Разом з тим, суд
не визнає такою, що обтяжує покарання підсуднього ОСОБА_3 обставину скоєння ним
злочину повторно, поскільки ОСОБА_3 раніше відбував покарання за злочини проти
власності.

Обставин, які б
пом»якшували покарання підсуднього ОСОБА_3 згідно ст. 66 КК України, судом не
встановлено.

При визначенні
міри покарання підсудньому ОСОБА_3 суд враховує, що скоєний ним злочин є
злочином невеликої тяжкості, особу винного, обставини та наслідки, які настали
від злочину, те що ОСОБА_3 був притягнутий до адміністративної відповідальності
за ст. 173 КУпАП і відбув покарання у вигляді адміністративного арешту терміном
на 5 діб.

Стосовно
заявленого цивільного позову потерпілою ОСОБА_4 про відшкодування моральної
шкоди, то суд вважає, що дані позовні вимоги підлягають до часткового
задоволення на суму 500( п»ятсот) гривень.

Керуючись ст.ст.
16-1, 321- 324, 327, 328,332- 335, 339, 341 КПК України, суд,-

Засудив:

ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України і призначити
йому покарання у вигляді громадських робіт терміном сто п»ятдесят годин.

Позов потерпілої
ОСОБА_4 задовільнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 500(
п»ятсот) гривень в порядку відшкодування моральної( немайнової) шкоди, в
задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

ОСОБА_4 за ст.
126 ч.1 КК України - виправдати за недоведеністю її участі в скоєнні даного
злочину.

Вирок може
бути оскаржений до
апеляційного суду Полтавської
області на протязі 15 діб з моменту його проголошення.