ВИ Р О К ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2007 року м. Київ

Військовий
місцевий суд Київського гарнізону у складі: головуючого - підполковника юстиції
РИМАРА Є.П., при секретарі ЛОЗІ К.А., за
участю державного обвинувача - помічника військового прокурора Деснянського
гарнізону старшого лейтенанта юстиції БОРЧАКІВСЬКОГО М.Б., потерпілого ОСОБА_2,
його представника ОСОБА_3., захисника-адвоката підсудного ОСОБА_4, у відкритому
судовому засіданні в приміщенні військового місцевого суду Київського гарнізону
розглянув кримінальну справу по обвинуваченню військовослужбовця
військової частини А-1414, сержанта інструктора 3 навчального танкового взводу,
солдата

ОСОБА_1, який
народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Євпаторія АР
Крим, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою,
не судимого, призваного для проходження строкової військової служби у жовтні
2006 року Калусько-Рожнятівським ОВК
Івано-Франківської області,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 424, ч.1 ст.
121, КК України.

Судовим слідством військовий суд, -

ВСТАНОВИВ:

27 серпня 2007 року, біля 22 години, старший солдат ОСОБА_1, порушуючи
ст.ст.11, 49, 59, 124 Статуту внутрішньої служби ЗС України, ст. 1, 3-5
Дисциплінарного статуту ЗС України та хибно розуміючи
інтереси служби, будучи невдоволеним тим, що його підлеглий рядовий ОСОБА_2, не
дотримувався дисципліни строю при шикуванні особового складу роти,
бажаючи продемонструвати свою уявну
перевагу над підлеглим, застосував до останнього фізичне насильство, а саме -
умисно наніс ОСОБА_2 біля шести ударів кулаками обох рук, одягнених у
боксерські рукавиці, по тулубу, у тому числі декілька ударів в живіт та область
лівого підребер'я.

В наслідок застосування насильства з боку ОСОБА_1, ОСОБА_2 було заподіяно
тілесне ушкодження у вигляді закритої травми живота у формі
чотирьох розривів селезінки, яка супроводжувалась внутрішньочеревною
кровотечею, що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень а також садно
в ділянці лівого грудинно-ключичного з'єднання, синця лівого плеча, тобто легкі
тілесні ушкодження.

Допитаний у
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе у вчиненні вказаних злочинних
дій визнав повністю і про обставини скоєного дав покази цілком відповідні
викладеному вище, пояснивши, що він дійсно, бажаючи лише провчити ОСОБА_2 за
порушення останнім дисципліни строю, застосував до нього фізичне насильство,
нанісши біля шести ударів по тулубу кулаками
рук, одягнутих у боксерські рукавиці. Особистих рахунків з потерпілим він до
того не мав. Настання тяжких наслідків не бажав і більше ніяких ударів
потерпілому не наносив.

Крім особистого
визнання, вина підсудного підтверджується всією сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, які не викликають
сумнівів у своїй достовірності, підсудним та іншими учасниками процесу
не заперечуються. За клопотанням ОСОБА_1, яке підтримали інші учасники судового засідання, судове засідання проведено у
відповідності до вимог ч.3 ст. 299 КПК України. Про цьому судом
роз'яснено, що в цьому випадку учасники процесу будуть позбавлені права
оспорювати фактичні обставини справи та
розмір заявленого цивільного позову в апеляційному порядку.

Згідно висновку
судово-медичного експерта, ОСОБА_2 було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді
закритої травми живота у вигляді чотирьох розривів селезінки, яка супроводжувалась
внутрішньочеревною кровотечею, що відносяться до категорії тяжких тілесних
ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та тілесне ушкодження у вигляді садна
в ділянці лівого грудинно-ключичного з'єднання, що відноситься до категорії
легких тілесних ушкоджень.

Військово-лікарською комісією
підсудний визнаний здоровим та придатним до військової служби.

Таким чином,
оскільки ОСОБА_1, являючись військовою службовою особою, застосував щодо
підлеглого нестатутні заходи впливу та фізичне насильство, що виразилося в
нанесенні ОСОБА_2

2

тяжких тілесних ушкоджень, що суд розцінює
як спричинення тяжких наслідків, а відповідно кваліфікує за ч.3 ст. 424
КК України.

Дії ОСОБА_1,
який умисними діями заподіяв потерпілому умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, суд
кваліфікує за ч.1 ст. 121 КК України.

Військовим прокурором Деснянського гарнізону в інтересах держави в особі
військової частини А-4302 заявлений цивільний позов про відшкодування витрат
на стаціонарне лікування потерпілого від злочину в сумі 1070,59 грн.

Підсудний ОСОБА_1 позовні вимоги
прокурора визнав у повному обсязі.

Розмір і підстави даного позову
підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, як видно з розрахунку вартості лікування в військовій частині А-4302
від 7 вересня 2007 року, ОСОБА_2 перебував на стаціонарному
лікуванні у хірургічному відділенні з 28 серпня по 4 вересня 2007
року, і на його лікування було витрачено 1070 грн. 59 коп.

У судовому
засіданні безспірно встановлено, що шкода здоров'ю ОСОБА_2 була спричинена
протиправними діями ОСОБА_1, розрахунок витрат на стаціонарне лікування
потерпілого складено згідно з вимогами
постанови Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, а тому позов
прокурора є обґрунтованим. У той же час, з дослідженої в судовому
засіданні квитанції №000039 від 04 жовтня 2007 року вбачається, що на рахунок військової частини А-4302 за лікування
потерпілого ОСОБА_2 підсудним ОСОБА_1 сплачено 1070 грн. 59 коп., на підставі
чого в задоволенні позову прокурора має бути відмовлено. Потерпілим та його представником в судовому
засіданні висловлене бажання про відшкодування шкоди, заподіяної
злочином після збору всіх необхідних доказів та проходження ОСОБА_2 медичної
комісії, в порядку цивільного судочинства. При цьому суд бере до уваги, що
потерпілим ОСОБА_2 на час розгляду справи в суді не зібрано всіх належних
документів, які б підтверджували розмір збитків, заподіяних йому злочином, а
відтак неможливістю провести в судовому засіданні розрахунок завданої злочином
шкоди, а також те, що збір зазначених доказів невиправдано затягне розгляд
кримінальної справи, то суд вважає за необхідне визнати за потерпілим ОСОБА_2
право на вирішення цивільного позову про відшкодування
шкоди, завданої злочином в порядку цивільного судочинства. Призначаючи
підсудному ОСОБА_1 покарання, суд бере до уваги і визнає обставинами, які значно пом'якшують покарання, його явку з
повинною, повне визнання своєї провини, щире каяття у вчиненому, активне
сприяння розкриттю злочину, саму обстановку вчинення злочину, а саме те, що
вчиненню злочину сприяла поведінка потерпілого. Беручи до уваги вказані обставини, а також враховуючи особу винного,
те, що раніше ні в чому протизаконному замічений не був, до кримінальної
відповідальності притягається вперше, дав в судовому засіданні негативну оцінку
своїм діям, як до служби так і під час її проходження характеризується виключно
позитивно, а також з урахуванням вищевказаних пом'якшуючих обставин, того, що
підсудний діяв, виходячи з невірного розуміння інтересів служби, що в
сукупності істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, при
призначенні йому покарання за ч.І ст. 121,
ч. З ст. 424 КК України, суд знаходить необхідним в даному конкретному випадку
застосувати до ОСОБА_1 ст. 69 та 62 КК України і перейти до іншого,
більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкціях ч.І ст. 121, ч.З ст. 424 КК України,
оскільки вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства в
умовах військового колективу і саме такий вид та розмір покарання, на думку суду, є справедливим а також необхідним і достатнім
для виправлення підсудного, і тому
застосовує при цьому до підсудного при призначенні покарання за сукупністю
злочинів принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим. На
підставі викладеного і керуючись ст. ст. 299, 323, 324, 325, 328, 330, 332 КПК
України, військовий суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених
ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 424 КК України, за якими із застосуванням ст.ст. 69 та 62
КК України призначити йому покарання:

· за ч.1
ст. 121 КК України - у вигляді тримання у дисциплінарному батальйоні строком на
1 (один) рік 8 (вісім) місяців;

· за ч.3 ст. 424 КК України - у вигляді тримання у
дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

За сукупністю
злочинів, відповідно до ст. 70 КК України, остаточно призначити ОСОБА_1
покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді
тримання у дисциплінарному батальйоні строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання засудженим ОСОБА_1, з врахуванням тримання його
під вартою

3

в зв'язку із даною справою рахувати
з 30 серпня 2007 року.

Запобіжний захід
відносно ОСОБА_1 - тримання під вартою - скасувати і до вступу вироку в законну
силу утримувати його на гауптвахті Центрального управління військової служби
правопорядку у м. Києві та Київській області.

В задоволенні позову військового
прокурора Деснянського гарнізону, поданого в інтересах держави в особі
військової частини А-4302 на суму 1070,59 грн. - відмовити.

Визнати за
потерпілим ОСОБА_2 право на вирішення цивільного позову про відшкодування збитків, заподіяних злочином у
порядку цивільного судочинства.

Речові докази по справі - боксерські рукавиці - знищити.

Арешт, накладений на майно засудженого - залишити без
змін.

Вирок може бути
оскаржений в апеляційному порядку у військовий апеляційний суд Центрального регіону України через військовий
місцевий суд Київського гарнізону протягом 15 діб з моменту його
проголошення, а засудженим протягом того ж строку з моменту вручення йому копії
вироку.