Справа № 1-378/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Октябрський
районний суд м. Полтави у складі:

головуючого -
судді Савченка
А.Г.

при секретарі Іщенко
С.С.

за
участю прокурора Антонова СВ.

захисника ОСОБА_1.

підсудного ОСОБА_2.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні
суду в м. Полтаві 23 квітня 2007 року
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Мелітополь Запорізької області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина
України, освіта середня, не одруженого, ніде не працює, судимого

17 липня 2000 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 143,
ч. 2 ст. 141, 42, 14 КК України (в редакції 1960 року) на два роки позбавлення
волі з відстрочкою виконання вироку на підставі ст. 46-1 КК України на один
рік;

27 червня 2002 року цим же судом за ч. 1 ст. 229-6 КК України (в редакції
1960 року) на один рік позбавлення волі. На підставі ст. 43 КК України
приєднано 1 рік 3 місяці позбавлення волі того ж суду від 17 липня 2000 року і
остаточно визначено два роки три місяці позбавлення волі. Звільненого 4 грудня
2002 року умовно-достроково на не відбутий строк один рік 14 днів;

12 травня 2005 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, 69
КК України до штрафу в сумі 850 грн.

у вчиненні злочину, передбаченого
ч.І ст. 185 КК України,

встановив:

14 травня 2006 року з 00 год.
5 хв. до 9 год. 00 хв.
підсудний ОСОБА_2., перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2в стані алкогольного
сп»яніння, таємно викрав чуже майно, яке належить потерпілому ОСОБА_3.
-мобільний телефон «Samsung
Х-600» вартістю 720 грн., золотий ланцюжок вартістю 504 грн., золотий
хрестик вартістю 124 грн., золотий кулон вартістю 137 грн., знявши їх з
потерпілого, який спав, та 60 грн., які знаходились в кишені його піджака,
завдавши останньому збитку на загальну суму 1545 грн. Викраденим розпорядився
на власний розсуд.

Допитаний в ході судового розгляду справи підсудний
ОСОБА_2. вину свою у вчиненні злочину визнав повністю та показав, що дійсно у
вказаний день і час він викрав зазначене чуже майно у потерпілого ОСОБА_3., з
яким знаходився в квартирі своєї

знайомої і розпивав спиртні напої. Після того, як лягли спати, він підійшов
до сплячого потерпілого і зняв з нього золоті прикраси та викрав у нього
мобільний телефон і 60 грн. з кишені піджака. Мобільний телефон продав своїй
знайомій, а інші речі - незнайомим йому особам, а вилученими від цього коштами
розпорядився на власний розсуд. В ході досудового слідства мобільний телефон
був вилучений і повернутий потерпілому, інше майно до цього часу він не
повернув. Позов визнає повністю і зобов»язується відшкодувати завдані збитки.

Оскільки фактичні обставини справи і розмір цивільного позову ніким не
оспорюються, підсудний правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у
добровільності та істинності його позиції немає та йому роз"яснено про
позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному
порядку, суд відповідно до ч. З ст. 299 КПК України визнав за недоцільне
дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2. за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки
він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку.

Кваліфікуючи діяння підсудного за ч. 1 ст. 185 КК України, суд виходить з
положень ч. 1 ст. 275 КК України, згідно з якою розгляд справи провадиться
тільки відносно підсудних і тільки в межах пред»явленого їм обвинувачення.

Обставинами, які пом"якшують покарання підсудного, суд визнає щире
каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове
відшкодування завданого збитку шляхом повернення викраденого.

Обставинами, які обтяжують покарання підсудного, суд визнає скоєння злочину
в стані алкогольного сп»яніння.

Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує
характер і тяжкість вчиненого ним злочину та обставини, що впливають на
призначення покарання.

Зокрема, суд враховує, що за місцем досудового ув»язнення підсудний
характеризуються задовільно (а. с. 106).

Відповідно до медичного висновку ЛКК підсудний визнаний здоровим та таким,
що лікування від залежності до психоактивних речовин не потребує (а. с. 107).

Враховуючи ступінь тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу
підсудного, стан його здоров»я (він являється ВІЛ-інфікованим, переніс відкриту
черепно-мозкову травму і забій головного мозку - забійно скальпована рана
потиличної ділянки голови з пошкодженням апоневрозу), обставини, що обтяжують
та пом»якшують покарання, а також те, що ним вчинено злочин середньої тяжкості,
суд вважає, що покаранням, необхідним й достатнім для його виправлення та
попередження вчинення нових злочинів є, передбачене санкцією ч. 1 ст. 185 КК
України покарання у вигляді штрафу.

Потерпілим по справі заявлений цивільний позов про відшкодування
матеріальної шкоди в сумі 1525 грн.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, суд керується
статтями 28, 328 КПК України, статтями 23, 1166, 1167 ЦК України та
постановою Пленуму Верховного Суду
України від 31 березня 1989 року № 3 «Про практику застосування судами
України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» (далі - Постанова). При
цьому суд виходить з установленого законом правила про те, що майнова шкода,
заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її
завдала.

Визначаючи суму, що підлягає стягненню з підсудного, суд керується
положеннями п. 16 Постанови, згідно з яким «мають бути зараховані суми,
добровільно передані цивільному позивачеві до постановления вироку, а також вартість
поверненого йому майна».

В ході судового розгляду справи встановлено, що потерпілому в ході
досудового слідства повернено майна на загальну суму 720 грн., в зв»язку з чим
ця сума підлягає виключенню із суми заявленого ним позову про відшкодування
матеріальної шкоди, а тому стягненню на його користь підлягає сума 805 грн. і в
цій частині позов підлягає задоволенню.

Виходячи із доведеності вини підсудного у вчиненні злочину, суд задовольняє
цивільний позов потерпілого про відшкодування матеріальної шкоди частково в
сумі 805 грн., яка підлягає стягненню з підсудного.

Керуючись статтями 321,323 та 324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі вісімсот п»ятдесят
гривень.

Запобіжний захід до надрання вироком законної сили у
вигляді підписки про невиїзд щодо засудженого залишити без змін.

Частково задовольнити цивільний позов потерпілого і стягнути з засудженого
на його користь вісімсот п»ять гривень завданої ним матеріальної шкоди.

Речові докази,
які передані на зберігання потерпілому, повернути йому ж.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Полтавської
області через районний суд протягом п"ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.