АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/1690/551-П/2012 Номер провадження 11/1690/551-П/2012Головуючий у 1-й інстанції Сировєтнік Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 212 КК України НТ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого Нізельковської Л.В.

суддів Кисіля А.М., Лісіченко Л.М.

з участю прокурора Акулової С.М.

захисника-адвоката ОСОБА_2

засудженого ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальну справу за апеляціями помічника прокурора м. Кременчук Полтавської області, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та захисника ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 на вирок та постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 05 грудня 2011 року.

Цим вироком

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець м. Кременчук Полтавської області, вул. Шевченка 90, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружений, працюючий за домовленістю, не судимий,

засуджений за ч.2 ст. 212 КК України на 5 років обмеження волі з позбавленням права займатися підприємницькою діяльністю строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням певних обовязків, передбачених ст.76 КК України.

Відповідно до ст.49 КК України ОСОБА_3 звільнений від кримінальної відповідальності за ч.1 та ч.3 ст. 358 КК України у звязку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Кременчуцької обєднаної податкової інспекції залишено без розгляду з правом звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно вироку, засуджений визнаний винуватим у вчиненні злочинів за наступних обставин.

ОСОБА_3, будучи суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою, умисно, в період з 01.08.2006 р. по 31.12.2008 p. ухилився від сплати податку з свого доходу, як фізичної особи, в сумі 995914,25 грн., що спричинило фактичне ненадходження до бюджету грошових коштів у великих розмірах, а також підробив документи, які надають обов'язки по сплаті податків до бюджету з метою особистого використання, та використав завідомо підроблені документи податкової звітності.

Так, ОСОБА_3 у невстановленому в ході досудового слідства місці та часі, достовірно маючи відомості про фактичні показники своєї фінансово-господарської діяльності, з метою приховування факту ухилення від сплати податків, діючи навмисно, вносив до офіційних документів - декларації з доходу неправдиві дані про суми нарахованих до сплати податків, які засвідчував власним підписом та печаткою та надав до Кременчуцької ОДПІ для декларування своїх податкових зобов'язань, а саме завідомо підроблені податкові декларації про отримані доходи від 06.11.2006 р. за №15385; від 25.01.2007 р. за №3527 та від 10.05.2007 р. за №10591.

Водночас постановою Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області від 05 грудня 2011 року кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 та ч.3 ст.358 КК України, за фактами ухилення від сплати податку на додану вартість, внесення в податкові декларації недостовірних даних про господарську діяльність з метою подальшого використання та надання вказаних декларацій до КОДПІ повернута прокурору для проведення додаткового розслідування. При цьому суд зазначив про неповноту досудового слідства, яку неможливо усунути в судовому засіданні внаслідок того, що докази винуватості ОСОБА_3 були отримані незаконним шляхом.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить вирок суду та постанову скасувати, направивши справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування вказує, що суд одночасно визнав ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.212, ч.1 та ч.3 ст.358 КК України і разом з тим частину справи по цьому ж обвинуваченню направив на додаткове розслідування. При цьому прокурор зазначає, що суд питання про додаткове розслідування не обговорював, думку учасників процесу з цього приводу не заслуховував. Крім того прокурор зазначає про порушення кримінального та кримінально-процесуального закону і при постановленні вироку щодо ОСОБА_3 Наголошує, що суд незаконно звільнив засудженого від кримінальної відповідальності за ч.1 та ч.3 ст.358 КК України, порушив вимоги закону, звільнивши його одночасно від основного і додаткового покарання на підставі ст.75 КК України та призначив занадто мяке покарання з огляду на відсутність обставин, що помякшують покарання, невизнання засудженим своєї вини, а також те, що він не відшкодував збитків.

Захисник в апеляції просить вирок суду скасувати, а справу закрити на підставі п.2 ст. 6 КПК України за відсутністю в діях ОСОБА_3 складу злочину, оскільки причинного звязку між поданням декларації з даними, що не відповідають дійсності та неподанням декларації і ненадходженням коштів до бюджету встановлено не було. Крім того, суд не врахував, що платник податків не може нести відповідальності за несвоєчасність, недостовірність та неповноту нарахування суми податкового зобовязання контролюючим органом і вказує про відсутність в засудженого умислу на ухилення від сплати податків.

Інші учасники процесу вирок не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав принесені апеляції, захисника та засудженого, які наполягали на скасуванні вироку та закритті справи на підставі п.2 ст.6 КПК України, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора підлягають до задоволення, а апеляція захисника - до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.367 КПК України, підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього Кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно ст.334 КПК України, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і мотивів злочину. В цій частині вироку наводяться обставини, які визначають ступінь тяжкості вчиненого злочину, та докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо кожного підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази; обставини, що пом'якшують або обтяжують покарання; мотиви зміни обвинувачення; у разі визнання частини обвинувачення необґрунтованою підстави для цього.

Наведені вимоги закону суд не виконав.

Як вбачається з оскаржуваних судових рішень, суд, розглянувши кримінальну справу щодо ОСОБА_3, визнав його винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.212, ч.1 та ч.3 ст.358 КК України, тобто за епізодами ухилення від сплати податків з доходів фізичних осіб, підроблення документів та використання завідомо підробленого документа.

Водночас, відносно нього ж справу за цими ж статтями обвинувачення, лише щодо іншого виду податку, а саме на додану вартість, повернув на додаткове розслідування.

Висновки суду, викладені в мотивувальних частинах вироку та постанови містять суттєві протиріччя. Так суд, мотивуючи рішення про винуватість ОСОБА_3, визнав докази, зібрані досудовим слідством (показання свідка ОСОБА_4 про обставини проведення позапланової документальної невиїзної перевірки господарської діяльності ОСОБА_3, судового експерта ОСОБА_5 щодо висновків проведеної судово-економічної експертизи, акт документальної перевірки, висновки судових експертиз та ін.) належними та допустимими і поклав в основу обвинувального вироку.

В той же час, повертаючи справу щодо ОСОБА_3 прокурору на додаткове розслідування, суд зазначив, що висновки судових експертиз, зокрема судово-технічної та судово-економічної, ґрунтуються на документах, що були одержані незаконним шляхом, а тому є неприйнятними.

Таким чином щодо одних і тих же доказів суд зробив взаємовиключні висновки, визнавши їх водночас і допустимими і в той же час отриманими незаконним шляхом.

Слушними є і доводи прокурора про недотримання судом вимог кримінально-процесуального закону при поверненні справи на додаткове розслідування.

Приписами ст.281 КПК України визначено, якщо виникне питання про повернення справи на додаткове розслідування, суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового розгляду, вирішує це питання мотивованою ухвалою, а суддя - постановою в нарадчій кімнаті.

Як вбачається з протоколу судового засідання, суд в порушення наведених вимог закону, взагалі не ставив на обговорення питання щодо додаткового розслідування, не вислуховував з цього приводу думку прокурора та інших учасників судового розгляду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ні вирок суду щодо ОСОБА_3, ні постанова щодо нього ж про повернення справи на додаткове розслідування не відповідають вимогам кримінально-процесуального закону.

Допущені судом істотні порушення кримінально-процесуального закону унеможливлюють прийняття апеляційної інстанцією рішення по суті предявленого ОСОБА_3 обвинувачення, а отже апеляція захисника підлягає до часткового задоволення, а вирок та постанова суду - до скасування з направленням справи на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

При новому розгляді справи суду необхідно провести судовий розгляд з дотриманням вимог кримінального та кримінально-процесуального законів, ретельно перевірити згідно вимог ст.275 КПК України доводи обвинувачення і прийняти обґрунтоване та законне рішення по справі.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовольнити, апеляцію захисника задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчук Полтавської області та постанову цього ж суду від 5 грудня 2011 року щодо ОСОБА_3 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суду.

СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_6 ОСОБА_7