Справа № 0911/765/2012
Провадження № 11/0990/409/2012
Категорія ст. 128 КК України
Головуючий у 1 інстанції Вінтоняк М.Б. Мирослава Богданівна
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Вилки С.С.,

суддів: Фіцака Т.Д., Поповича С.С.,

з участю: прокурора Шутки І.І.,

потерпілої ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, на вирок Надвірнянського районного суду від 18 травня 2012 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одружений, пенсіонер, раніше несудимий, -

засуджений за ст. 128 КК України до сто пятдесяти годин громадських робіт.

На підставі ст. 74 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбуття призначеного покарання у виді громадських робіт.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід засудженому залишено попередньо обраний підписку про невиїзд.

Цивільний позов задоволено частково.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_2 - 540.61 грн. матеріальної шкоди та 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Івано-Франківської обласної дитячої лікарні 2 517.60 грн.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до положень ст. 81 КПК України.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_3 визнано винним і засуджено за те, що він спричинив необережні середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Злочин вчинено при наступних обставинах.

28 жовтня 2011 року біля 09.00. год. ОСОБА_3, рухаючись на велосипеді по вул. Л. Українки, що в с. Перерісль, Надвірнянського району Івано-Франківської області, зачіпивши ногою малолітнього ОСОБА_5, здійснив на нього наїзд, внаслідок чого останній впав на землю і отримав середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У поданій апеляції засуджений ОСОБА_3, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині часткового задоволення цивільного позову. Вказує, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову не врахував, що він в добровільному порядку відшкодував потерпілій 2 523 грн. матеріальної шкоди та 1 000 грн. моральної шкоди. Крім того зазначає, що суд безпідставно стягнув з нього 2 517.60 грн. в користь Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, оскільки позовної заяви від даної установи не було подано.

Просить вирок суду в частині задоволення цивільного позову змінити, зменшивши розмір моральної шкоди в користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 і відмовити в стягненні матеріальної шкоди в користь потерпілої та в користь Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні.

В апеляції захисник ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3, вважає вирок суду незаконним та необґрунтованим в частині часткового задоволення цивільного позову. Покликається на те, що суд не дав належної оцінки тому, що син потерпілої ОСОБА_5 фактично сам забіг у велосипед ОСОБА_3 Вказує, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову не врахував, що засуджений в добровільному порядку відшкодував потерпілій 2 523 грн. матеріальної шкоди та 1 000 грн. моральної шкоди. Крім того зазначає, що суд безпідставно стягнув з ОСОБА_3 2 517.60 грн. в користь Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні, оскільки позовної заяви від даної установи не було заявлено.

Просить вирок суду в частині задоволення цивільного позову змінити, зменшивши розмір моральної шкоди в користь ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 і відмовити в стягненні матеріальної шкоди в користь потерпілої та в користь Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні.

У запереченні потерпіла ОСОБА_2 в інтересах малолітнього сина ОСОБА_5 зазначає, що апеляційні доводи ОСОБА_3 є надуманими і безпідставними. Вважає, що суд першої інстанції повністю дослідив всі обставини справи та дав правову оцінку усім зібраним по справі доказам.

Просить відмовити ОСОБА_3 у задоволенні апеляції, а вирок суду залишити в силі.

До початку апеляційного розгляду від ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 надійшли заяви, в яких вони просять розглядати подані апеляції без них.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, потерпілої, які просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Виходячи з вимог ст. 323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні та оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Згідно ст. 328 КПК України постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Даних вимог закону судом дотримано.

Доводи апелянтів, що при постановленні вироку судом не дано належної оцінки тому, що син потерпілої ОСОБА_5 сам забіг у велосипед ОСОБА_3 є надуманими і спростовуються, як його показаннями даними на досудовому слідстві, так і протоколом судового засідання ( а.с. 153 ), з яких видно, що засуджений їдучи на велосипеді та обїжджаючи потерпілого, своєю правою ногою, яка знаходилась на педалі велосипеда, зачепив його ( а.с. 185, 153 ).

Твердження засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4, що суд безпідставно стягнув із засудженого на користь Івано-Франківської обласної дитячої клінічної лікарні 2 517.60 грн, не заслуговують на увагу, оскільки, згідно Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07 липня 1995 року Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат - якщо позов не заявлено, суд при постановленні вироку має право з власної ініціативи вирішити питання про відшкодування таких витрат, як це передбачено ч. 2 ст. 93-1 КПК України.

Із матеріалів справи видно, що Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня витратила на лікування ОСОБА_5 - 2 517.60 грн. ( а.с. 94 - 97 ).

Не обгрунтованими є покликання ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 проте, що суд першої інстанції при вирішенні цивільного позову не врахував, що засуджений в добровільному порядку відшкодував потерпілій 2 523 грн. матеріальної та 1 000 грн. моральної шкоди, оскільки у вироку зазначено, що ці обставини, судом, при вирішенні цивільного позову враховані.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни, про що йдеться в апеляціях, немає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляції засудженого ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 залишити без задоволення, а вирок Надвірнянського районного суду від 18 травня 2012 року відносно ОСОБА_3 без змін.

Головуючий С.С. Вилка

Судді: Т.Д. Фіцак

ОСОБА_6