В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 1-98/10

26.10.2010 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., за участю секретаря Бакалович І.Є., прокурора Кулик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, працюючого вантажником в СП ТОВ „ Ріф-1", раніше несудимого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, за ст. 162 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

11 серпня 2009 року ОСОБА_1, після вживання алкогольних напоїв, вирішив незаконно проникнути до квартири АДРЕСА_1, щоб в ній заночувати.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на порушення

недоторканості житла, 11 серпня 2009 року приблизно о 24 годині ОСОБА_1,

будучи в стані алкогольного сп'яніння, діючи умисно, в порушення ст. 30

Конституції України, відповідно до якої кожному гарантується

недоторканність житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, проти волі власника, діставши зі схованки ключ, відкрив ним замок вхідних дверей та таємно, незаконно проник до належного ОСОБА_2 житла, а саме в квартиру АДРЕСА_2, де залишився ночувати.

Свою вину в скоєнні злочину підсудний не визнав. Від дачі показів в ході судового слідства відмовився.

Після оголошення в судовому засіданні показів підсудного, які він давав на досудовому слідстві ( а. с. 59-62 ), по суті поставлених йому запитань ОСОБА_1 пояснив, що незаконного проникнення в житло ОСОБА_2 з його боку не було. Він дійсно працював в квартирі потерпілого різноробочим. Виносив сміття, затирав стіни. В квартирі пропрацював повний тиждень. Працював з 8 до 18 години, а інколи і до 21 години. 11 серпня 2009 року в квартирі він залишився один. ОСОБА_3 йому повідомив, де знаходиться ключ, яку роботу потрібно зробити, куди покласти ключ і близько 13 години поїхав. Інший працівник поїхав о 16 годині в своїх справах. ОСОБА_1 закінчив роботу того дня приблизно о 17-18 годині, зачинив квартиру, поклав ключ під килимок і пішов. Останній автобус до нього в село був о 17 годині. Електропотяг в село не ходить. Попутного транспорту в потрібну йому сторону

не було. До своєї матері, яка проживає в м. Бердичеві, без попередження він з'явитися не міг. Він почекав на дорозі годину чи дві і приблизно о 21 годині повернувся до квартири. Коли він повернувся в квартиру, то випив пляшку пива, поносив цеглу, помився і ліг спати. За роботу з ним розраховувались щоденно по 50 гривень. В день пожежі дали лише на пляшку пива.

Не дивлячись на те, що підсудний свою вину не визнав, його вина повністю підтверджується його показами, які він давав на досудовому слідстві, показами потерпілого, свідків та матеріалами справи, а саме:

показами ОСОБА_1, які він дав під час досудового слідства. Так, будучи допитаним 24 вересня 2009 року ОСОБА_1 пояснив, що визнає свою вину в тому, що без дозволу власника проник в квартиру АДРЕСА_3, щоб там заночувати. На той час в нього не було постійного заробітку і він заробляв на життя випадковими підробітками на будівництві. Одного дня його знайомий ОСОБА_3, з яким він разом навчався в ПТУ №3, запросив його в квартиру потерпілого виконувати підсобні роботи. Він пообіцяв платити 50 грн. за день роботи. ОСОБА_3 пояснив, що його робота буде полягати у винесенні будівельного сміття. Також на тій квартирі працював ОСОБА_4 Хто був власником вказаної квартири на той момент, він не знав. Коли він працював на квартирі, то бачив лише двох жінок, які відвідували квартиру і цікавились ходом робіт. Від ОСОБА_3 він взнав, що це доньки потерпілого. 11 серпня 2009 року він допомагав ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в ході ремонту квартири. ОСОБА_3 штукатурив стіни, а ОСОБА_4 клав кладку. В той день він прийшов на роботу приблизно о 7-8 годині і чекав хлопців, оскільки лише вони відчиняли двері квартири. Першим до квартири прийшов ОСОБА_3, який увімкнув подачу струму, відчинив двері і вони удвох зайшли в квартиру. Потім приїхав ОСОБА_4 Приблизно о 15 годині ОСОБА_3 закінчив роботу і десь поїхав. Більше в квартиру він не повертався. В квартирі залишився він і ОСОБА_4 Потім ОСОБА_4 десь поїхав і повернувся з незнайомим чоловіком, з яким обговорювали кладку цегли. Після чого вони уїхали. Знову до квартири ОСОБА_4 повернувся біля 17 години і наказав поскладати на вулиці цеглу та після закінчення роботи зачинити двері. ОСОБА_1 трохи поскладав цеглу, після чого біля 18 години переодягнувся, закрив двері і пішов додому. По дорозі він купив 1 літр пива, яке пив та прогулювався по місту. Оскільки вже було пізно і йому не було чим добратися додому, то він повернувся до квартири потерпілого, щоб заночувати в середині. Приблизно о 24 годині він підійшов до дверей квартири, дістав з-під килимка ключ, відкрив ним замок і зайшов у середину. Конструкція замка дозволяла закрити двері без ключа. Також він увімкнув подачу струму у квартиру. В квартирі горіла одна електрична лампочка. Він зайшов у кімнату, де знаходились речі господарів, та взяв там один матрац. Після чого переніс його в іншу кімнату та поклав на підлогу. Далі ліг на матрац і заснув. Лампочка при цьому горіла. Коли він прокинувся, то в квартирі вже була пожежа та дим. Він вибив скло, вистрибнув на вулицю та став кликати людей на допомогу. Дозволу заходити у середину квартири після роботи та ночувати в ній, власник квартири йому не давав. Проте, що ключ знаходиться під килимком, він взнав 11 вересня від ОСОБА_3 Без

ОСОБА_3, ОСОБА_4 та власника квартири в до цього моменту в середину він не заходив ( а. с. 59-62 ).

Зміну підсудним в ході судового слідства своїх показів, які він давав на досудовому слідстві, суд розцінює як намагання підсудного уникнути кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Вина підсудного в скоєнні злочину також підтверджується:

показами потерпілого ОСОБА_2 який пояснив, що вказану квартиру він придбав в листопаді 2007 року для своєї доньки. Після чого вирішили зробити там ремонт. Ремонтними роботами займалась його донька, яка домовилась про роботи з ОСОБА_3, оскільки була з ним знайома раніше. Ремонт в квартирі майже закінчили, залишилось тільки фарбування. Всі меблі та техніка знаходились в квартирі. Запасний ключ від квартири донька дала ОСОБА_3 і вони між собою домовлялися, де його зберігати. Про те, що ключ буде знаходитись під килимком, ніхто не домовлявся. Повинно було працювати два чоловіки. Оскільки ремонт був на завершальній стадії, то вони без згоди власників квартири взяли ще одного хлопця на допомогу. Він працював 4 дні. 12 серпня 2009 року йому повідомили, що квартира згоріла. Коли він приїхав на місце події, то побачив лише згарище. ОСОБА_3 повідомив, що з ним працював ще один хлопець - підсудний. Сусіди розповідали, що хлопцеві, який був там, надавали допомогу, викликали «швидку». Власником квартири є він. До ремонту в квартирі проживала його донька ОСОБА_5. На ремонтні роботи укладали усну угоду, оскільки працівники були знайомими доньки. Щодо міри покарання підсудному, то потерпілий покладається на суд;

показами свідка ОСОБА_3 який суду пояснив, що приблизно за три місяці до початку ремонту квартири потерпілого, до нього звернулася його донька з проханням виконати ремонтні роботи в квартирі. З донькою потерпілого вони були знайомі раніше. Між собою вони домовились, що він буде робити ремонт з ОСОБА_4 Через місяць після того, як вони почали ремонт, вирішили взяти ще помічника, щоб швидше закінчити роботу. Запропонували підсудному, оскільки були раніше знайомі, разом працювали. З ним розраховувались щоденно по 50 гривень в кінці робочого дня. Гроші давав або він, або ОСОБА_4. Графік роботи не обговорювали. Працювали з 8-9 до 17-18 години. Вночі не працювали. У них був один ключ від квартири, який йому дала донька потерпілого ОСОБА_6. Щодо схованки ключа, вони домовились між собою з ОСОБА_4, що будуть його класти під килимок перед дверима. З донькою потерпілого про це не домовлялися. Підсудний не знав про схованку ключа. Йому про це ніхто не говорив. 11 серпня 2009 року він пішов з квартири о 15 годині. В квартирі залишався ОСОБА_4 та підсудний. Підсудний повинен був винести сміття. В той день грошей підсудному вони не давали, тому що він купив у ОСОБА_4 мобільний телефон за 100 гривень в рахунок заробітку. Ключ від квартири знаходився у ОСОБА_4 З ОСОБА_4 вони зустрілися о 19 годині того ж дня і він йому повідомив, що вимкнув світло та зачинив квартиру. Від сусідів він дізнався, що підсудний пішов з квартири першим, а потім пішов ОСОБА_4 Дозволу підсудному без них заходити до квартири потерпілого, ніхто не давав;

показами свідка ОСОБА_4 який пояснив, що від ОСОБА_3 він взнав, що потрібно зробити ремонт в квартирі потерпілого. Потерпілого до цього моменту він не знав. Про роботи з потерпілим домовлявся ОСОБА_3 Оскільки роботи вони не встигали закінчити вчасно, то ОСОБА_7 вирішив взяти ще одного працівника, щоб той допомагав їм. Підсудний виносив будівельне сміття. Платили йому 50 гривень в день. Він пропрацював 4 дні. Коли вони приїхали до квартири після пожежі, то сусіди повідомили, що там знаходився підсудний. Ключ від квартири був один. Вони домовилися з ОСОБА_3 ховати його під килимок. Вранці двері відчиняли ключем і клали його назад під килимок, а ввечері двері захлопували. Про місце, де знаходиться ключ, підсудному не було відомо. На квартиру в той день він приїхав о 9 годині, після чого поїхав по своїх справах. До квартири повернувся лише о 17 годині. Підсудний був там один, всі інші дні вони працювали усі разом. З квартири вийшли разом з підсудним. ОСОБА_4 захлопнув двері, ключа з-під килимка при цьому не брав, оскільки двері зачинялися без нього. На квартирі працювали до 17-18 години. Спиртних напоїв на місці роботи не розпивали, тільки пили каву. Про ключ від квартири з підсудним ніякої мови не було і сам в квартирі після них він не залишався;

показами свідка ОСОБА_6 яка пояснила, що зі згоди батьків вони з сестрою розпочали ремонт в квартирі, оскільки мали там проживати. Батьки давали кошти, а вона купувала будівельні матеріали, організовувала ремонтні роботи. В кінці травня вона зустрілася з ОСОБА_3, який є її знайомим. Вона знала, що він займається ремонтами квартир. Вони домовились про ремонтні роботи, які ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 розпочали в кінці липня. Ключ від квартири був один. Вона дала його ОСОБА_3, щоб він знаходився в нього. Хлопці мали працювати з 8-9 години ранку до 17-18 години щодня, крім вихідних - суботи та неділі. Де знаходився ключ, їй відомо не було. Коли зробили ремонт у двох кімнатах, вона привезла матеріал і побачила там підсудного. їй повідомили, що він працює підсобником. Вона сказала ОСОБА_3, що гроші платить йому, а він нехай сам з ним розраховується. Вдруге підсудного вона бачила в квартирі разом з ОСОБА_3 за день до пожежі, коли давала їм матеріал. Про пожежу дізналася від своєї матері, якій зателефонував ОСОБА_7 Коли вони приїхала на місце, то все вже згоріло і від сусідів вона дізналася, що підсудного забрала «швидка». Своєї згоди на те, щоб в квартирі знаходився підсудний, вона не давала. З ОСОБА_3 домовилась, що ключ від квартири буде знаходитись у нього. Потім він повідомив, що вони ховають ключ, щоб ним міг користуватися і ОСОБА_4 Після пожежі ОСОБА_3 повідомив, що ключ поклав під килимок. Підсудному не було відомо, де вони з ОСОБА_4 ховають ключ;

показами свідка ОСОБА_5 яка пояснила, що вона проживала в даній квартирі. Там необхідно було провести ремонт. Усіма організаційними питаннями з приводу ремонту займалась її сестра і ключ від квартири був у неї. Потім вона ключ віддала ОСОБА_3, щоб вони з ОСОБА_4 ним користувались, оскільки вона не могла приїжджати туди щоранку, так як у неї маленька дитина. Підсудного в квартирі бачила лише один раз. ОСОБА_3 повідомив, що вони взяли ще одного працівника для підсобних робіт. Дозволу

брати його на роботу вони з сестрою не давали. Ремонтні роботи в квартирі вони проводили до 17-18 години, щоб не турбувати сусідів;

показами свідка ОСОБА_8 який пояснив, що повністю підтримує свої покази, які він давав на досудовому слідстві. Будучи допитаним на досудовому слідстві свідок ОСОБА_8 пояснив, що він проживає в одному під"їзді з матір"ю підсудного. 11 серпня 2009 року близько 20 години в дворі будинку по вул. Свердлова він зустрівся з ОСОБА_1 та тривалий час з ним спілкувався. При цьому він бачив, що ОСОБА_1 знаходився в стані алкогольного сп"яніння. Потім вони розійшлись по домам. Через декілька днів ОСОБА_1 розповів йому, що після їхньої зустрічі він пішов до чужої квартири, де допомагав знайомим роботи ремонт, щоб там заночувати. Вночі він нібито щось перекинув і сталась пожежа ( а. с. 104-106 );

протоколом огляду місця події та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто квартиру АДРЕСА_4, та виявлено, що вхідні двері квартири зачиняються на замок. Конструкція замка дозволяє закривати двері на запірний пристрій замка без ключа автоматично. Ключ потрібен лише щоб відкрити замок. На час огляду будь-яких видимих пошкоджень замка не виявлено. При неодноразовому захлопуванні дверей, запірний пристрій замка спрацьовував справно та автоматично закривав двері на замок. Всі приміщення квартири, наявне майно і предмети в квартирі на час огляду пошкоджені внаслідок пожежі (а. с. 63-67);

договором купівлі-продажу квартири від 27 вересня 2007 року, витягом з державного реєстру правочинів, витягом про реєстрацію права власності, технічним паспортом на квартиру, згідно яких 27 вересня 2007 року ОСОБА_6 набув право власності на квартиру АДРЕСА_5 (а. с. 82, 83, 84, 85-87);

справою № 34 Бердичівського районного управління ГУ МНС України в Житомирській області по пожежі, яка сталася 11 серпня 2009 року в квартирі АДРЕСА_5. Матеріали вказаної справи підтверджують факт проникнення 11 серпня 2009 року ОСОБА_1 до житла ОСОБА_9 (а. с. 109-169).

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного в скоєнні злочину.

Суд знаходить вину ОСОБА_1 у незаконному проникненні до житла особи, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст. 162 ч.І КК України, повністю доведеною.

Призначаючи міру покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин невеликої тяжкості, особу винного, який характеризується посередньо, раніше несудимий, молодий за віком.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_1С, судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 ч.І п. 13 КК України обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп'яніння.

З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку про призначення підсудному покарання у виді штрафу, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Від підтримання цивільного позову потерпілий відмовився. Судових витрат по справі немає .

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 162 ч. 1 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1360 грн.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 не змінювати, залишити підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення.

Головуючий