Справа №11-4-721 д/с
інстанції Крупко О.Г.
Доповідач Самойленко
УХВАЛА

Іменем України

13 лютого 2007 року

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого Самойленка А.І. суддів Свіягіної І.М.,
Черкащина М.В.

з участю потерпілих ОСОБА_1 ОСОБА_2
ОСОБА_3 ОСОБА_4 представника потерпілих ОСОБА_5 розглянув у
відкритому судовому засіданні
в місті Донецьку
справу за апеляцією потерпілих
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9 на постанову
судді Ворошиловського районного суду м.Донецька від 17 січня 2007 року, якою
відмовлено у задоволенні скарги зазначених потерпілих, в якій вони просили скасувати
постанову старшого слідчого
СУ УМВС України
в Донецькій області Коваль
А.В. від 10 травня 2006 року про
закриття кримінальної справи №25-19855,
порушеної за ст.190 ч.4 КК України.

Зазначеною
постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Донецькій області Коваль А.В.
від 10 травня 2006 року прийнято
рішення про закриття кримінальної справи №25-19855,
порушеної за ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України за
відсутністю складу злочину на підставі ст.6 п.2,214 КПК України.

Постановою судді
Ворошиловського районного суду м.Донецька від 17 січня 2007
року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9, в якій вони просили скасувати зазначену постанову слідчого
як незаконну і необгрунтовану, а справу направити прокурору для відновлення
досудового слідства.

В апеляції
ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, просять
скасувати вищезазначені постанови судді і слідчого, а справу направити
прокурору для відновлення досудового слідства. В обгрунтування доводів апеляції
посилаються на те, що досудове слідство проведено неповно і однобічно, при
винесенні постанови слідчим не була дана належна оцінка усім наявним у справі
доказам, які підтверджували вчинення ОСОБА_10 і ОСОБА_11 шахрайства. Суд першої
інстанції при розгляді їх скарги також не взяв до уваги

2

ці обставини, безпідставно, як і слідчий, послався на
постанову судді Совєтьського районного суду м.Макіївки від 15.06.2005 року про
скасування постанови прокурора Совєтського району м.Макіївки про порушення
кримінальної справи і ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 9.08.2005 року, як на
обставину, яка виключала можливість провадження досудового слідства у цій
справі.

Заслухавши
доповідача, потерпілих ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, і їх представника ОСОБА_5, які підтримали апеляцію,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, апеляційний суд
вважає, що апеляція підлягає задоволенню, а постанови слідчого і судді - скасуванню,
виходячи з наступного.

Постановою
прокурора Совєтського району м.Макіївки Донецької області від 23 серпня 2005 року була
порушена кримінальна справа щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_11 за ознаками
злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України. Згідно цієї постанови підставою
для порушення кримінальної справи було те, що ОСОБА_10, будучи директором ТОВ "Фінансова компанія ДФС"
і ОСОБА_11 - начальник
відділу цього ТОВ, шляхом шахрайства заволоділи грошовими коштами працівників
ВАТ "Будмаш" ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 у сумі 88000
гривень, що є особливо великим розміром.

Приймаючи
рішення про закриття кримінальної справи, слідчий в своїй постанові послався на
те, що ця постанова про порушення кримінальної справи винесена прокурором без
усунення зауважень, викладених в рішеннях Совєтського районного суду м.Макіївки
від 15.06.2005 року і
Апеляційного суду Донецької області від 9.08.2005
року, якими попередня постанова цього ж прокурора про порушення
кримінальної справи за цим же фактом були скасовані. Крім цього, слідчим
зазначено, що винуватість ОСОБА_10
і ОСОБА_11 у вчиненні
злочину не доведена матеріалами справи, в їх діях відсутній прямий умисел,
корисливі мотиви злочину. Факт прийому-передачі грошей є цивільно-правовими
відносинами і не є ознакою заволодіння чужим майном чи правом на майно шляхом
обману чи зловживання довірою.

Однак, такі
висновки слідчого, викладені в постанові, не відповідають матеріалам справи і
сукупності наявних у справі доказів.

Зі змісту
постанови судді Совєтського районного суду м.Макіївки від 15 червня 2005 року, залишеної
без зміни ухвалою апеляційного суду Донецької області від 9 серпня 2005 року,
вбачається, що підставою для скасування постанов прокурора від 24.02.2005 року про
порушення кримінальних справ за ознаками злочинів, передбачених ст.ст.190 ч.4 і
209 КК
України було те, що кримінальні справи були порушені щодо невстановлених осіб,
тоді як у заяві потерпілих прямо вказувались особи, які на їх думку вчинили
злочинні дії. Крім цього, вказано на те, що одні й ті ж обставини зазначені в
постановах прокурора як підстави для порушення кримінальних справ за різними
статтями КК України. При розгляді скарг на постанови про порушення кримінальних
справ суди не вправі давати оцінку доведеності чи недоведеності тих чи інших
обставин справи, достовірності чи недостовірності тих чи інших доказів у
справі.

При скасуванні
зазначених постанов прокурора як суд першої так і суд апеляційної інстанцій не
приймали рішень про закриття кримінальних справ. За таких обставин зазначені
судові рішення не були перешкодою для винесення

з

постанови прокурором від 23 серпня 2005 року про
порушення кримінальної справи щодо ОСОБА_10
І ОСОБА_11 за ознаками
злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України. Крім цього, ця постанова
прокурора не була оскаржена і скасована у встановленому законом порядку.

Тому висновки
слідчого у постанові про закриття кримінальної справи про те, що зазначені
судові рішення виключали можливість порушення кримінальної справи за тими ж
підставами і про незаконність постанови прокурора від 23 серпня 2005 року є
безпідставними.

Висновки слідчого
про відсутність в діях ОСОБА_10
і ОСОБА_11 умислу
на протиправне заволодіння чужим майном і корисливого мотиву, що факт
прийому-передачі ними грошей є цивільно-правовими відносинами, зроблені без
належної оцінки усіх наявних у справі доказів.

Так, посилаючись
у постанові на відсутність договору на скупку акцій між потерпілими з одного
боку і ОСОБА_10 та ОСОБА_11, як представниками ТОВ "ФК ДФС" з іншого
боку, як на обставину, яка свідчить про відсутність такої домовленості, слідчий
не дав будь-якої оцінки показанням потерпілих про те, що відсутність цих
договорів була обумовлена шахрайськими діями ОСОБА_10 і ОСОБА_11,
які обманним шляхом приховали ці договори, що й було одним із способів
вчинення шахрайства.

Визнавши
правдивими показання підозрюваного ОСОБА_10
про те що, отримавши від потерпілих гроші у сумі 88000 гривень для скупки акцій, він вважав, що ці гроші
потерпілі позичили керівництву ТОВ "Мактраст", слідчий не навів у
постанові будь-якого обгрунтування того, з яких підстав він визнав ці припущення
підозрюваного правдивими за відсутності будь-якого документального
підтвердження підстав для такого припущення і спростування цієї обставини
потерпілими. Не дано будь-якої оцінки непослідовності показань ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які тривалий час
стверджували, що взагалі не отримували будь-яких грошей від потерпілих.

Також не дано
належної оцінки доказам у справі, в тому числі показанням ОСОБА_10, які свідчать про
складання підозрюваними фіктивних договорів комісії, тоді як фактично вони
здійснили скупку акцій, як про це стверджували потерпілі. При цьому, велика
кількість свідків у справі -колишніх
акціонерів ВАТ "Будмаш" стверджували, що підписи у деяких договорах
комісії від їх імені виконані не ними, а іншими особами, що вони не мали наміру
укладати договори комісії на продаж акцій третім особам, а продавали свої акції
ТОВ "Будмаш". Показання цих свідків узгоджуються з показаннями про ці
обставин потерпілих, однак і цим доказам не дано у постанові будь-якої оцінки.

Не взяті слідчим
до уваги і розписки, виконані на бланках видаткових касових ордерів, в яких
зазначено, що грошові кошти передавались потерпілими ОСОБА_10 в якості
підзвітних коштів для купівлі ним акцій від фізичних осіб, висновкам
судово-почеркознавчої експертизи про можливість виконання записів про отримання
грошей ОСОБА_10 і наявність його підпису в одній із цих розписок.

За таких
обставин висновки слідчого в постанові про відсутність в діях ОСОБА_10 і ОСОБА_11 умислу на
заволодіння чужим майном і корисливої мети, зроблені без урахування усіх наявних
у справі доказів, що свідчить про однобічність їх оцінки, тобто, про порушення
слідчим вимог ст.22 КПК України.

4

Крім цього, з
матеріалів справи вбачається і зазначено в самій оскаржуваній постанові
слідчого, що раніше постановою цього ж слідчого від 19 грудня 2005 року кримінальне
переслідування щодо ОСОБА_10
і ОСОБА_11 було
закрито на підставі ст.ст.6 п.2,213
п.2,214 КПК
України.

Зміст цієї
постанови свідчить, що нею була закрита кримінальна справа, порушена 23 серпня 2005 року прокурором
Совєтського району м.Макіївки щодо ОСОБА_10
і ОСОБА_11 за
ознаками злочину, передбаченого ст.190 ч.4 КК України, оскільки
"кримінальне переслідування", як процесуальне поняття, не передбачене
чинним кримінально-процесуальним законодавством, а передбачено порушення і
закриття кримінальної справи, в тому числі щодо конкретних осіб. Про це ж
свідчить вказівка слідчим одного і того ж номеру кримінальної справи в обох
постановах.

Після прийняття
цього рішення будь-яка інша кримінальна справа ніким не порушувалась. За таких
обставин відповідно до вимог ст.ст.6 п.10, 113 КПК України, законних підстав для проведення будь-яких
слідчих дій у цій справі, в тому числі для винесення ще однієї постанови про
закриття кримінальної справи, у слідчого не малось. Наведене свідчить про
порушення слідчим зазначених норм закону.

Суддя,
розглядаючи скаргу потерпілих на цю постанову, не перевірив належним чином
доводи скарги, не дав належної оцінки вищенаведеним обставинам, тобто, не
виконав вимог ст.236-6 КПК України.

Крім цього, як
вбачається з матеріалів справи, суддя Ворошиловського районного суду м.Донецька
Крупко О.Г. під час проведення досудового слідства вирішувала питання щодо
проведення виїмки відомостей у банку "Донеччина" і своєю постановою
від 29 грудня 2005 року давала
дозвіл на проведення цієї слідчої дії.

Відповідно до
вимог ст.54 п.2-1 КПК України в такому випадку при розгляді справи в суді
першої інстанції за скаргою потерпілих участь цієї судді виключалась. Однак, не
зважаючи на це, скарга потерпілих в суді першої інстанції була розглянута
суддею Крупко О.Г., що свідчить про істотне порушення судом вимог
кримінально-процесуального закону і згідно вимог ст.370 КПК України це є
підставою для скасування судового рішення.

Наведені
обставини свідчать про незаконність та необґрунтованість оскаржених постанов
судді і слідчого, через що вони підлягають скасуванню, а кримінальна справа
підлягає направленню прокурору Донецької області для відновлення досудового
слідства.

Під час
досудового слідства необхідно відповідно до вимог ст.22 КПК України вжити всіх
передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження
обставин справи, дати оцінку усім наявним у справі доказам і з урахуванням
встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для пред'явлення
обвинувачення ОСОБА_10 і ОСОБА_11.

Враховуючи
наведене, керуючись вимогами ст.ст.365, 366
КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляцію ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_9 задовольнити.

5

Постанову судді Ворошиловського районного суду м.Донецька від 17 січня 2007 року і постанову
старшого слідчого СУ УМВС України в Донецькій області Коваль А.В. від 10 травня 2006 року про
закриття кримінальної справи, порушеної за ст.190 ч.4 КК України, скасувати.

Кримінальну справу
направити прокурору Донецької області для відновлення досудового слідства.