Справа №1-39/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2007
року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого -
судді Шляхова В.І. при секретарі Костюк Г. О.,

за участю
прокурора Булавко О. В.,
підсудного ОСОБА_1.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Ріпки справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с.
Л -Раківка Попільнянського району Житомирської області, українець, громадянин
України, освіта повна загальна середня, не працює, розлучений, на утриманні 1
особа, проживає у АДРЕСА_1 без реєстрації, засуджений 24 лютого 2004 року
Славутицьким міським судом Київської області за ст. 122 ч. 1 КК України до двох
років позбавлення волі, від подальшого відбування покарання звільнений постановою
Ізяславського районного суду Хмельницької області від 18 липня2005 року на
підставі ст.3 п. „а" Закону України „Про амністію" від 31 травня 2005
року,

у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 січня 2007
року, приблизно о 12 годині на пероні залізничного вокзалу ст. Чернігів
Південно -Західної залізниці в м. Чернігів ОСОБА_1., не маючи ліцензії на право
діяльності пов'язаної з обігом наркотичних засобів, придбав з метою подальшого
збуту у невстановленої досудовим слідством особи подрібнену речовину рослинного
походження, що за висновком судово-хімічної експертизи № 22 (х) від 29. 01.2007
року є особливо небезпечним наркотичним засобом - висушеною маковою соломою
вагою 62,06 г., яку в
подальшому зберігав при собі й перевіз електричкою сполученням „Чернігів -
Славутич" до м. Славутич Київської області, де того ж дня, приблизно о 13 год. 05 хв. на
вокзалі ст. Славутич Південно -Західної залізниці особливо - небезпечний
наркотичний засіб був виявлений та вилучений у ОСОБА_1. працівниками міліції.

В судовому
засіданні ОСОБА_1. свою
вину в об'ємі пред'явленого обвинувачення визнав повністю та
пояснив, що не має дозволу на поводження з наркотичними засобами. У січні 2007
року через хворобу та не працевлаштованість потребував грошей, тому на вокзалі
м. Чернігів пристав на пропозицію незнайомця перевезти до м. Славутич
наркотики. За це отримав 5 грн., ще 50 грн. йому повинен був віддати інший
незнайомець в м. Славутич, коли забере пакет з наркотиками. В м. Славутич
поїхав електричкою, але на вокзалі його ніхто не зустрів, а в подальшому його
затримали працівники міліції, які виявили та вилучили у нього наркотики і він
розповів що сталося. У вчиненому кається.

Оскільки покази
підсудного не суперечать зібраним по справі доказам, а фактичні обставини
справи ніким не оспорюються, суд прийшов до висновку про доведеність вини
ОСОБА_1. в об'ємі
обвинувачення, він незаконно придбав, зберігав та перевозив з метою

збуту особливо - небезпечні наркотичні засоби, його дії
кваліфіковано правильно. ОСОБА_1. підлягає покаранню за ст. 307 ч. 2 КК
України.

Призначаючи
покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Обставинами що
пом'якшують покарання є щире каяття, відсутність суспільно -небезпечних
наслідків.

Обставин що
обтяжують покарання ОСОБА_1. по справі не встановлено, оскільки наявний рецидив
злочинів йому органами досудового слідства не інкримінувався.

Одночасно суд
враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно,
за місцем відбування покарання посередньо, притягувався до кримінальної
відповідальності за вчинення умисного злочину проти здоров'я особи, має
послаблений стан здоров'я, не працевлаштований, його особу віднесено до
постраждалих від чорнобильської катастрофи (категорія 3), у 1981 -1983 роках
пройшов строкову військову службу, утримує неповнолітню дитину, перебуває на
спеціалізованому медичному обліку через психічні та поведінкові розлади
внаслідок вживання алкоголю. Синдром залежності. Потребує лікування від
алкоголізму.

Враховуючи
викладене суд приходить до висновку, що для виправлення підсудного та
попередження нових злочинів ОСОБА_1. необхідно й достатньо призначити покарання
у вигляді позбавлення волі на певний строк але зі звільненням від відбування
покарання з випробуванням.

За ст.
77 КК України конфіскація майна, що передбачена в санкції ст. 307 ч. 2 КК
України як обов'язкова, до підсудного застосуванню не підлягає. Через наведене
арешт накладений на майно ОСОБА_1. (а.с. 64) належить зняти.

Суд вважає що
витрати, пов'язані з проведенням судово-хімічної експертизи речових доказів по
справі (а.с. 18-20) потрібно покласти на ОСОБА_1.

За ст. 81 КПК
України речові докази (макова солома - а.с. 13-14) підлягають знищенню.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 307 ч. 2 КК України і призначити
йому покарання 5 (п'ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.
75 КК України звільнити ОСОБА_1. від відбування призначеного покарання, якщо
він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього за ст. 76 ч. 1 п.п. 2-4 КК України обов'язки:

- не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально -

виконавчої
системи;

- повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання; - періодично з'являтися для реєстрації в
органи кримінально - виконавчої системи.

Запобіжний захід
щодо ОСОБА_1. до набрання вироком сили залишити без змін -підписка про невиїзд.

Речові
докази що зберігаються в ЛПМ на ст. Чернігів - макову солому знищити (реквізити
а. с. 13, 14).

Цивільний позов
не заявлено. Арешт накладений на майно ОСОБА_1. (а.с. 64) зняти.

Стягти з ОСОБА_1
на користь НДЕКЦ УМВС України на транспорті 146 грн. 46 коп. на відшкодування
судових витрат за проведену хімічну експертизу (реквізити а. с. 18 - 20).

На вирок
протягом 15 діб з моменту проголошення може бути подано апеляцію до
апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд.