В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.07.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 31.03.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002061 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, офіційно не одруженого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 30.03.2015 року близько 01:00 год., вступили в попередню змову з метою таємного викрадення чужого майна з території ТОВ ТД «Верленд», що знаходиться за адресою м. Вінниця, вул. Айвазовського, 2А.
В подальшому, маючи умисел на таємне викрадення акумуляторних батарей з автомобіля марки «МАЗ 54329», розуміючи що дані батареї мають значну вагу, ОСОБА_4 взяв з собою візок з метою перевезення викрадених речей. Пройшовши на територію ТОВ ТД «Верленд», що розташований за адресою: м. Вінниця, вул. Айвазовського, 2А, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний намір спрямований на незаконне збагачення, підбурювані жагою до легкої наживи, переконавшись, що за їх діями ніхто не спостерігає, використовуючи фізичну силу, відігнули металеву кришку автомобіля «МАЗ 54329», д.н.з. НОМЕР_1 , під якою знаходились 2 акумуляторні батареї марки Sada 6СТ-210АЗ. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 таємно, шляхом вільного доступу заволоділи двома акумуляторними батареями марки Sada 6СТ-210АЗ та погрузивши їх на візок покинули територію ТОВ ТД «Верленд». Вказаними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_6 завдано матеріального збитку ТОВ ТД «Верленд» на суму 7 170 грн.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, розкаявся та суду пояснив, що 30.03.2015 року близько 01:00 год. він запропонував своєму товаришу ОСОБА_6 вчинити крадіжку акумуляторів з автомобіля. На вказане ОСОБА_6 погодився та взяв візок, оскільки акумулятори від вантажного автомобіля мають значну вагу та вони пішли до місця стоянки автомобіля. Підійшовши до автомобіля вони разом відігнули руками металеву кришку автомобіля МАЗ, де знаходились два акумулятори. В подальшому вони зняли дві акумуляторні батареї, погрузили їх на візок та повезли у пошуках способу реалізації. По дорозі до них під`їхав автомобіль з працівниками міліції, які запитали про походження акумуляторів. Вони визнали, що викрали їх та добровільно видали їх працівникам міліції. Злочин ним вчинено через скрутний матеріальний стан, оскільки на його триманні перебуває малолітня дитина.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 30.03.2015 року близько 01:00 год. ОСОБА_4 запропонував йому вчинити крадіжку акумуляторів з автомобіля. На вказане він погодився, оскільки йому були необхідні кошти на лікування важкохворої матері. Реалізовуючи зазначене, вони взяли візок та з ним пішли до місця стоянки автомобіля МАЗ. Там, вони відігнули кришку відсіку де зберігались акумулятори, вийняли їх та погрузили викрадені акумулятори на візок. По дорозі їх зупинили працівники міліції, яким вони розповіли по скоєння крадіжки двох акумуляторів. В подальшому працівниками міліції було вилучено та повернуто потерпілому акумуляторні батареї.
З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що 30.03.2015 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_7 , що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.03.2015 року. Згідно вказаної заяви він просить встановити місцезнаходження акумуляторних батарей в кількості 2 шт. «Sado», які зникли в проміжку часу з 12:00 год. 28.03.2015 року по 07:15 год. 30.03.2015 року з автомобіля марки «МАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходився на території ТОВ ТД «Верленд», що за адресою: м. Вінниця, вул. Айвазовського 2А.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 30.03.2015 року, що підтверджується витягом від 31.03.2015 року з ЄРДР.
Із заяви ОСОБА_7 від 30.03.2015 року слідує, що він долучив до матеріалів кримінального провадження копії документів, які підтверджують вартість викрадених акумуляторних батарей та належність їх до ТОВ ТД «Верленд», а саме рахунок №192 від 15.01.2015 року, згідно якого ТОВ ТД «Верленд» придбало у «ПП Капітан» АКБ 6 ст. 210 Азал (1250EN) ProfiСада за 7100 гр.
Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 03.04.2015 року, 2 акумуляторні батареї марки «Sado 6СТ-210АЗ», визнані речовим доказом у кримінальному провадженні та передані на відповідальне зберігання представнику потерпілого ОСОБА_7 , що підтверджується розпискою останнього від 03.04.2015 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказівщодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Таким чином, суд, заслухавши показання обвинувачених, дослідивши надані під час судового провадження докази, дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачені визнали свою винуватість у вчинені злочину, повідомили, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ними не оспорюються, надали показання та повідомили про обставини вчинення ними злочину.
Суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинувачених доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, аналіз вказаних доказів, а саме показань обвинувачених свідчить, що винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в крадіжці чужого майна за попередньою змовою групою осіб є доведеною. Так, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ у справі показання обвинувачених, які в судовому засіданні визнали, що вони дійсно попередньо домовившись 30.03.2015 року вчинили крадіжку двох акумуляторних батарей «Sado» з автомобіля марки «МАЗ». Вказані показання узгоджуються з письмовими доказами у справі, а саме заявою про вчинений злочин, рахунками, що підтверджують вартість викраденого майна, вилученими і переданими на зберігання власнику речовими доказами майном, що стало предметом злочинного посягання. При цьому, суд приймає до уваги, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 повідомили суду всі обставини вчинення злочину, місце, час та спосіб заволодіння чужим майном. Таким чином, показання ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є належними та допустимими доказами у справі, які є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складів злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинувачених.
Розглянувши справу в межах висунутого обвинувачення, оцінивши сукупність доказів у справі, суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч.2 ст. 185 КК України, як вчинення крадіжки, тобто таємного викрадення чужого майна, вчиненої за попередньою змовою групою осіб.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_8 та ОСОБА_6 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
З характеристики № 265 від 08.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За час проживання скарг від сусідів на поведінку ОСОБА_4 в МКП «ЖЕК № 15» не надходило.

Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» №968-м від 10.04.2015 року та довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 15.04.2015 року № 20-1699 ОСОБА_4 на наркологічному та психіатричному обліку у вказаних закладах не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, шкоду відшкодував.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.
З характеристики № 266 від 08.04.2015 року вбачається, що ОСОБА_6 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 . За час проживання скарг від сусідів на поведінку ОСОБА_6 в МКП «ЖЕК № 15» не надходило.

Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» №969-м від 10.04.2015 року та довідки ВОПНЛ ім. Ющенка від 15.04.2015 року № 20-1697 ОСОБА_6 на наркологічному та психіатричному обліку у вказаних закладах не перебуває.
Згідно вимоги про судимість обвинувачений ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, в силу ст. 89, 90 КК України не судимий.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 в силу ст. 89,90 КК України раніше не судимий, вчинив умисний корисливий злочин середньої тяжкості, вину у вчиненні злочину визнав, шкоду відшкодував.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, осіб обвинувачених, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_6 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженими.

При визначенні строку покарання суд враховує вимоги ст. 69-1 КК України, оскільки у справі наявні обставини, що пом`якшують покарання обвинувачених, передбачені п.1, 2 ст. 66 КК України, відсутні обставин, що обтяжують їх покарання та обвинувачені визнають свою вину.
В той же час, наявність пом`якшуючих покарання обставини у виді щирого каяття, добровільне відшкодування потерпілому шкоди та те, що обвинувачені не судимі, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинувачених від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України з застосуванням положень ст. 76 КК України.

Крім того, з обвинувачених слід стягнути в рівних долях судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення товарознавчої експертизи в кримінальному провадженні №469 від 08.05.2015 року становлять 368,28 гривні.
Також, вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 185 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком один рік.

На підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком два роки.

На підставі п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Стягнути в рівних долях з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судово-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні в сумі 368,28 гривні.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме 2 акумуляторні батареї марки «Sado 6СТ-210АЗ», передані потерпілому ОСОБА_7 на зберігання залишити останньому.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: