Справа № 308/329/15-к
У Х В А Л А
06.05.2015 р. Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород кримінальне провадження № 0001171 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
14 січня 2015 року до Ужгородського міськрайонного суду з Ужгородської міжрайонної прокуратури надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001171 від 09 вересня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України.

Ухвалою судді від 16 січня 2015 року в даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про повернення обвинувального акта прокурору у зв`язку з невиконанням ухвали апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року в тій частині, що до обвинувального акту не додано цивільний позов, який ним заявлявся під час досудового слідства згідно із КПК в редакції 1960 року. Крім того, пояснив, що його не повідомляли про завершення досудового розслідування. Доводи прокурора про те, що його повідомляли про завершення досудового розслідування за допомогою смс-повідомлень та повісток не відповідають дійсності, так як жодних повідомлень він не отримував.

Прокурор в судовому засіданні проти заявленого клопотання потерпілого заперечив. Пояснив, що за вказаною адресою в обвинувальному акті потерпілий ОСОБА_5 викликався неодноразово повістками про його виклик до органу досудового розслідування з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. До органу досудового розслідування потерпілий не з`явився, тому не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, що підтверджується неодноразовими повістками та смс-повідомленнями, які направлялися на мобільний телефон ОСОБА_5 . Цивільний позов подавався до кримінальної справи, яка розслідувалася в рамках КПК 1960 року. В рамках КПК 2012 року цивільний позов потерпілим не заявлявся, у матеріалах провадження відсутні жодні клопотання або сам цивільний позов, який би заявляв потерпілий. Вважає, що право на заявлення потерпілим цивільного позову ніяким чином не порушено, оскільки згідно вимог КПК він має право подати його також і на судовому слідстві, який судом буде розглядатися разом з кримінальним провадженням. Також зазначив, що цивільний позов був, який подавався в рамках КПК 1960 року, але в рамках КПК 2012 року позов не подавався і цивільним позивачем ОСОБА_5 не визнавався.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник залишили вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт з додатками, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, оскільки він не відповідає вимогам КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: 1) реєстр матеріалів досудового розслідування; 2) цивільний позов, якщо він був заявлений під час досудового розслідування; 3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування.

У відповідності до ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом. Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити: 1) номер та найменування процесуальної дії проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення; 2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування; 3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.

Як вбачається з обвинувального акту та додатків до нього, при їх складанні не дотримано вимог закону.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 29 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 23 грудня 2014 року, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001171 від 09 вересня 2014 року, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України було повернуто прокурору Ужгородської міжрайонної прокуратури, який затверджував обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України. Зокрема, судом було встановлено, що в обвинувальному акті, в порушення вимог ч. 2 ст. 291 КПК України, не вірно зазначено адресу місця проживання потерпілого, що призвело до того що останній не зміг скористатися правами, визначеними ст. 56 КПК України. Також, у порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України, при направленні обвинувального акта до нього не додано цивільний позов заявлений потерпілим ОСОБА_5 під час досудового розслідування.

При направленні повторно до суду 14 січня 2015 року з прокуратури обвинувального акта з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001171 від 09 вересня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК України, в порушення вимог п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта не додано цивільного позову, який був пред`явлений потерпілим ОСОБА_5 під час досудового розслідування. При цьому, в обвинувальному акті на другому аркуші зазначено, що в ході досудового слідства по кримінальній справі відносно ОСОБА_6 за КПК України 1960 року ОСОБА_5 будучи допитаним у якості потерпілого заявив вимогу про відшкодування йому моральної та матеріальної шкоди у сумі 20000 грн., про що була винесена відповідна постанова. Одночасно на третьому аркуші обвинувального акта вказано, що в ході досудового розслідування потерпілим ОСОБА_5 цивільний позов заявлено не було. В реєстрі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР № 0001171 від 09 вересня 2014 року, що доданий до обвинувального акта, в пункті 6 Розділу ІІ «Прийнятті в ході досудового розслідування процесуальні рішення» міститься запис, що 25 грудня 2009 року прийнято постанову про визнання цивільним позивачем.

Прокурор в судовому засіданні ствердив, що цивільний позов подавався до кримінальної справи, яка розслідувалася в рамках КПК 1960 року, а в рамках КПК 2012 року цивільний позов потерпілим не заявлявся.

Згідно зі ст. 10 розділу XI «Перехідних положень» КПК України, кримінальні справи, які до набрання чинності цим Кодексом не направлені до суду з обвинувальним висновком, розслідуються, надсилаються до суду та розглядаються судами згідно з положеннями цього Кодексу.

Твердження прокурора на думку суду є непереконливими. Якщо до обвинуваченого ОСОБА_6 був заявлений цивільний позов, то він повинен бути в цьому кримінальному провадженні, а до обвинувального акта слід було додати зазначений цивільний позов.

Крім того, оскільки згідно з реєстром матеріалів досудового розслідування воно по справі було розпочато за положеннями КПК України (1960 р.), то у зв`язку з закінченням розслідування за положеннями КПК України (2012 р.), обвинуваченому повинно було бути вручено копію позовної заяви, проте вказана процесуальна дія не була виконана, що суперечить вимогам п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України.

Разом з тим, в реєстрі не зазначено відомостей та часу надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування, що суперечить вимогам ст.ст. 109, 290 КПК України.

Що стосується тверджень прокурора про те, що потерпілий ОСОБА_5 викликався неодноразово повістками до органу досудового розслідування з метою ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що підтверджує наданими у підготовчому судовому засіданні копіями повістки та смс-повідомлення, які направлялися потерпілому, то такі не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Так, з реєстру матеріалів досудового розслідування вбачається, що 09.09.2014 р. було надано доручення слідчому про повідомлення сторонам кримінального провадження про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування (пункт 104 Розділу І «Проведенні в ході досудового розслідування процесуальні дії»). Того ж дня підозрюваному та потерпілому було повідомлено про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження без зазначення часу (пункти 105, 106 Розділу І реєстру). У пункті 107 цього ж Розділу реєстру протокол надання потерпілому доступу до матеріалів досудового розслідування, графа дата проведення містить запис не з`явився, а графа час проведення не заповнена. При цьому даних про виконання доручення про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, як і даних про належне повідомлення потерпілого про надання доступу до матеріалів досудового розслідування, реєстр не містить, в той час, як за твердженнями потерпілого він не був повідомлений про таке.

З огляду на наведені недоліки, суд приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такі порушення є перешкодою для призначення судового розгляду на підставі даного обвинувального акту.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 291, 314-315, 369-372, 392-395 КПК України суд,

У Х В А Л И В:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0001171 від 09 вересня 2014 року про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України повернути прокурору Ужгородської міжрайонної прокуратури, який затверджував обвинувальний акт для усунення порушень вимог КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1