Провадження № 11-кп/792/334/15
Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 липня 2015 р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, внесене 14 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002860, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2014 року,-

В с т а н о в и л а:
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 26 вересня 2014 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Хмельницького, громадянина України, українця, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працює, зареєстрованого та проживає в АДРЕСА_1 , судимого вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 11 лютого 2014 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 240 годин громадських робіт (покарання відбув),

засуджено за ч. 2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання з випробуванням, встановлений іспитовий строк тривалістю 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 визнано винним в тому, що він 14 червня 2014 року приблизно о 16 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, неподалік будинку № 74, по вул. Кам`янецькій, в м. Хмельницькому, помітив ОСОБА_10 , підбіг до неї ззаду та вирвав з її рук поліетиленовий пакет з гаманцем, пенсійним посвідченням, посвідченням учасника війни і 4 яблуками, які цінності для потерпілої не представляють, грішми в сумі 184 грн. 80 коп. і втік з місця події, заподіявши останній матеріальної шкоди на вказану суму.

Прокурор в поданій апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності вини та кваліфікації дій обвинуваченого, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням кримінального закону, ухвалити новий вирок, яким обвинуваченого засудити за ч. 2 ст. 186 КК України на чотири роки позбавлення волі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції необґрунтовано звільнив обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, не врахував при призначенні покарання, що обвинувачений вчинив злочин в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, що обтяжує його покарання, та вчинив тяжкий злочин під час відбування покарання за попереднім вироком, що потягло призначення обвинуваченому покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим внаслідок його м`якості.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, на підтримку поданої апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника, які вважають вирок місцевого суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини обвинуваченого в тому, що він 14 червня 2014 року біля 16 год. 30 хв., перебуваючи біля будинку № 74 по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому, помітив жінку похилого віку - потерпілу ОСОБА_11 , підбіг до неї ззаду та вирвав з її рук поліетиленовий пакет з гаманцем, пенсійним посвідченням учасника війни та 4 яблуками, які не становлять матеріальної цінності для потерпілої, та грішми в сумі 184 грн. 80коп. та втік з місця події, відповідають фактичним обставинам провадження та не оспорюються учасниками процесу.

В суді першої інстанції обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнавав повністю та показав, що дійсно в зазначений в обвинувальному висновку день та час він, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив неподалік будинку № 74 по вул. Кам`янецькій в м. Хмельницькому повз потерпілу, вихопив з її рук пакет з вказаним в обвинувальному акті майном та грішми та втік, а в подальшому був затриманий перехожими.

Ці фактичні обставини провадження ніким з учасників судового розгляду не заперечувались.

Дії обвинуваченого судом першої інстанції були кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, вчинене повторно.

В порядку ч. 2 ст. 404 КПК України колегія суддів вважає необхідним виключити з мотивувальної частини вироку суду - кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 186 КК України - застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. При цьому колегія суддів звертає увагу, що згідно обвинувального акту (а.м.к.п. 2-3) дії ОСОБА_8 за такою кваліфікуючою ознакою не кваліфікувались взагалі, а були кваліфіковані лише за ознакою повторності.

З врахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування кримінального закону знайшли своє підтвердження в суді.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції і постановляє свій в випадках неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів, як самими засудженими, так і іншими особами.

Згідно з вимогами ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про неможливість застосування щодо ОСОБА_8 положень ст. 75 КК України та не приймає до уваги доводи обвинуваченого та його захисника про можливість його виправлення без відбування призначеного покарання та звільнення від відбування призначеного покарання з випробуванням. В провадженні відсутні докази, які б вказували на те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Колегія суддів вважає, що при призначенні покарання ОСОБА_8 місцевий суд не дотримався загальних засад призначення покарання, не в повному обсязі врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином. Суд першої інстанції не врахував, що обвинувачений вчинив злочин щодо особи похилого віку, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, що колегія суддів визнає обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, також колегія суддів враховує, що обвинувачений вчинив новий умисний тяжкий злочин під час відбування покарання за попереднім вироком після нетривалого часу після постановлення щодо нього попереднього вироку та в період відбування покарання за цим вироком, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність засудженого. Колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції не було підстав звільняти обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та встановлення іспитового строку.

З врахуванням викладеного, вирок суду в частині призначеного покарання та звільнення засудженого від його відбування з випробуванням підлягає скасуванню в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, необґрунтованого звільнення засудженого від відбування покарання.

При призначенні покарання колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують його покарання - визнання ним своєї вини та щире каяття у вчиненому злочині; обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого - вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння та щодо особи похилого віку.

З врахуванням викладеного, а також особи обвинуваченого, який є судимим, вчинив злочин в молодому віці, характеризується позитивно, думку потерпілої, яка в суді першої інстанції не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, йому слід призначити покарання в виді позбавлення волі. При наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, а також незначний розмір викраденого майна потерпілої, виключення з вироку кваліфікуючої ознаки ч. 2 ст. 186 КК України - застосування насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої, колегія суддів вважає можливим призначити ОСОБА_8 покарання в виді позбавлення волі нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 186 КК України, тобто з застосуванням ст. 69 КК України. Підстав для призначення обвинуваченому покарання в виді чотирьох років позбавлення волі, колегія суддів не знаходить, тому в цій частині доводи апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.

Зважаючи на ті обставини, що обвинувачений неодноразово не з`являвся на виклики до суду першої інстанції та апеляційного суду ухиляючись від суду, в зв`язку з чим примусово супроводжувався до суду, апеляційний суд вважає необхідним взяти його під варту в залі суду.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 413, 414, 420 КПК України, колегія суддів,-

У х в а л и л а:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 вересня 2014 року щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання та звільнення від його відбування на підставі ст. 75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України, з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, покарання в виді одного року позбавлення волі.

Цей же вирок в порядку ч. 2 ст. 404 КПК України змінити, виключити з вироку суду посилання про кваліфікуючу ознаку ч. 2 ст. 186 КК України - застосування насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

ОСОБА_8 взяти під варту в залі суду негайно.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_8 в той же час з дня вручення копії судового рішення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2