АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6
сторони захисту захисника ОСОБА_7 ,

у с т а н о в и л а:

Вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 р. у кримінальному провадженні №0005258, внесеному 20.06.2014 р. до ЄРДР, обвинувачений:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, який народився в сел. Єлизаветівка, Павловського району, Російська Федерація, має середню спеціальну освіту, неодружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимий: 1) 2.07.2002 р. Першотравневим міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням із встановленням двох років іспитового строку; 2) 7.10.2003 р. Першотравневим судом Дніпропетровської області за ст. ст. 309 ч. 1, 185 ч. 3, 71 КК України на три роки дев`ять місяців позбавлення волі, звільнений з виправної установи 15.05.2006 р. умовно-достроково на один рік один місяць шістнадцять днів; 3) 28.03.2008 р. Першотравневим міським судом Дніпропетровської області за ст. ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 70 ч. 1 КК України на чотири роки позбавлення волі, звільнений з виправної установи 30.04.2011 р. умовно-достроково на 7 місяців двадцять три дні; 4) 29.07.2014 р. Солом`янським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на чотири роки позбавлення волі,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та йому призначене покарання у виді чотирьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень до строку покарання, призначеного за цим вироком, частково зараховано невідбуте покарання за вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.07.2014 року та остаточно ОСОБА_5 призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

Вироком ухвалено про стягнення з ОСОБА_5 на користь держави судових витрат, пов`язаних із залученням експерта, в розмірі: 393 грн. 12 коп.

Також вироком вирішено питання про речові докази в кримінальному провадженні.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винуватим у незаконному поводженні з бойовими припасами, яке виразилось у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

19.06.2014 р. близько 17:00 години ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку №19 по вул. Г. Севастополя в м. Києві, незаконно придбав, а саме знайшов біля лавки та привласнив 50 предметів, схожих на патрони, які згідно висновку експерта №515 від 25.06.2014 р. є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, виготовлені промисловим способом, з яких: 5 предметів є військовими пістолетними патронами 9x18 ПМ, що споряджені оболонковими кулями зі стальним осердям; 1 предмет - мисливським патроном, калібру 7,62x39 мм, що споряджений напівоболонковою кулею зі свинцевим осердям; 42 предмети мисливськими гвинтівочними патронами кільцевого спалаху, калібру .22LR (5,6 мм); два предмети пістолетними патронами кільцевого спалаху, калібру .225Short (5,6 мм), що споряджені безоболонковими кулями. Надані на дослідження патрони придатні для стрільби.

Незаконно придбані патрони, які є бойовими припасами до нарізної вогнепальної зброї, ОСОБА_5 поклав до кишені своїх брюк, де почав незаконно зберігати та носити при собі без передбаченого законом дозволу до зупинення його працівниками міліції 19.06.2014 р. близько 17:21 годині біля будинку №17 по бул. Івана Лепсе в м. Києві, які в період часу з 17:50 години до 18:10 години цього ж дня виявили та вилучили у нього з правої кишені штанів, у які він був одягнений, вказані патрони.

Не погодившись із ухваленим щодо нього вироком суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_5 26.02.2015 р. подав апеляційну скаргу, за змістом якої просить вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 р. змінити шляхом пом`якшення йому покарання.

На обгрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_5 , зважає на невідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, неврахування судом першої інстанції деяких пом`якшуючих покарання обставин та позитивних характеристик на нього з місць проживання та минулого місця відбування покарання, що він офіційно був працевлаштований, а також тяжку хворобу матері, яка перебуває на його утриманні.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_5 не оскаржений.

Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженого вироку та доводів, викладених обвинуваченим ОСОБА_5 у апеляційній скарзі; вислухавши доводи захисника ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу підзахисного ОСОБА_5 за наведених у ній обстави та просив пом`якшити обвинуваченому покарання; доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечував відносно задоволення апеляційної скарги, вважаючи вирок суду першої інстанції законним, обгрунтованим і вмотивованим, просив залишити його без змін; провівши судові дебати, вивчивши та перевіривши матеріали провадження, обговоривши й обміркувавши доводи апелянта, колегія суддів апеляційної інстанції уважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданих апеляційних скарг.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у незаконному поводженні з бойовими припасами, яке виразилось у придбанні, зберіганні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів:

- показаннях обвинуваченого ОСОБА_5 , який в стадії судового провадження у суді першої інстанції, після допиту свідків, показав, що 19.06.2014 р. о 17:00 годині біля будинку №19 по вул. Г. Севастополя в м. Києві, біля лавки, він знайшов 50 набоїв в поліетиленовому пакеті, які поклав до кишені своїх штанів, так як вирішив віднести їх в міліцію на вул. Шутова, 1 в м. Києві, зберігаючи їх без відповідного дозволу, направився по вул. Західній в м. Києві. Оскільки у нього при собі не було коштів на маршрутку чи трамвай, він, ОСОБА_5 , вирішив зайти по дорозі до приятеля, який приблизно проживає по вул. Г. Севастополя, і взяти в нього кошти на маршрутку. Близько 17:20 годині цього ж дня біля будинку №17 по бул. І. Лепсе в м. Києві його зупинили співробітники міліції, які звернули на нього увагу, так як він був трішки бородатий й напідпитку, й запитали чи є при ньому заборонені речі. Він відповів, що є в правій кишені джинсів. Працівники міліції попросили його дістати й показати набої. Він дістав і показав їх. Працівники міліції у присутності понятих в нього вилучили 50 набоїв і після цього його доставили в райвідділок по вул. Шутова, 1 в м. Києві. Він нікому не пропонував купити набої;

- показаннях свідка ОСОБА_8 , оперуповноваженого Солом`янського РУГУ МВС України в м. Києві, який в судовому засіданні суду першої інстанції показав, що 19.06.2014 р. близько 16:40 годині від чергового було отримане повідомлення, що на перехресті вул. Василенка та бул. І. Лепсе в м. Києві знаходиться невідома особа, у якої знаходяться набої, та яка їх пропонує. Він, ОСОБА_8 , разом із старшим оперуповноваженим ОСОБА_9 виїхали за даною адресою і, прибувши на місце, побачили ОСОБА_5 , у якого запитали чи знаходяться у нього заборонені предмети, на що той відповів, що так, знаходяться і дістав з кишені брюк целофановий пакетик, в якому знаходились предмети, схожі на набої різного калібру до вогнепальної зброї. Була викликана слідчо-оперативна група на місце події, яка в присутності двох понятих вилучала у ОСОБА_5 набої. Потім ОСОБА_5 був доставлений до райвідділку, де він дав пояснення щодо вказаних патронів;

- показаннях свідка ОСОБА_10 , яка в суді першої інстанції показала, що влітку 2014 р. біля 18:00 години вона йшла до магазину і побачила, як ОСОБА_5 був затриманий співробітниками міліції біля будинку №17 по бул. І. Лепсе в м. Києві. Працівники міліції її запросили бути понятою. У ОСОБА_5 працівники міліції запитали чи є в нього заборонені речі. Він відповів, що в нього є пакет з кулями, який він знайшов на вул. Г. Севастополя, десь під лавкою, і просто забрав собі, щоб було. Працівники міліції у її, ОСОБА_10 , присутності вилучили у ОСОБА_5 пакет з патронами, розкрили пакет, відділили набої по калібрам, їх було більше 20-30 штук, сфотографували і склали протокол, який вона підписала;

- показаннях свідка ОСОБА_11 , який суду першої інстанції показав, що в червні 2014 р. у вечірній час на перехресті вул. Василенка і бул. І. Лепсе в м. Києві до нього підійшли працівники міліції і запросили бути понятим, на що він погодився. У його присутності у ОСОБА_5 були вилучені набої, про що був складений протокол, який він, ОСОБА_11 , прочитав і підписав, все відповідало дійсності. Пакет з набоями опечатувався в його присутності. На папірці він ставив підпис. ОСОБА_5 пояснював, що знайшов набої на якійсь лавці. Гільзи були в звичайному прозорому поліетиленовому пакеті;

- протоколі огляду місця події від 19.06.2014 р., відповідно до якого у ОСОБА_5 було вилучено 50 предметів, схожих на патрони, які постановою від 31.07.2014 р. були визнані речовим доказами /а.с.п. 7-10, 34/;

- висновку судової балістичної експертизи №515 від 25.06.2014 р., за підсумками якої 50 предметів, схожих на патрони, що вилучені 19.06.2014 р. у ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, виготовлені промисловим способом, з яких: п`ять предметів є військовими пістолетними патронами 9x18 ПМ, що споряджені оболонковими кулями зі стальним осердям; один предмет мисливським патроном, калібру 7,62x39 мм, що споряджений напівоболонковою кулею зі свинцевим осердям; сорок два предмети мисливськими гвинтівочними патронами кільцевого спалаху, калібру .22LR (5,6 мм); два предмети пістолетними патронами кільцевого спалаху, калібру .22Short (5,6 мм), що споряджені безоболонковими кулями. Надані на дослідження патрони придатні для стрільби /а.с.п. 29-33/.

Отже, вирок суду першої інстанції згідно з вимогами статті 370 КПК України відносно ОСОБА_5 є законним, обгрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом відповідно до норм як матеріального права, так і з дотриманням вимог відносно кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені зазначеними в ньому доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом згідно визначених статті 94 цього Кодексу правил, які грунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх дійсних обставин кримінального провадження, керуючись законом, кожний зібраний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність усіх зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення даного вироку, в якому наведені належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення з вирішенням питань, зазначених у статті 368 КПК України, з правильною кваліфікацією діяння обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Що стосується доводів, наведених у апеляційній скарзі обвинуваченим ОСОБА_5 проневідповідність призначеного йому покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та його особі, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість, неврахування судом першої інстанції деяких пом`якшуючих покарання обставин та позитивних характеристик на нього з місць проживання та минулого місця відбування покарання, що він офіційно був працевлаштований, а також тяжку хворобу матері, яка перебуває на його утриманні, колегія суддів апеляційного суду уважає їх неспроможними, необґрунтованими та з ними не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог кримінального закону України, призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином дотримався.

Як убачається з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції /а.с.п. 177 зв./, при призначенні ОСОБА_5 покарання враховані ступінь тяжкості вчиненого злочину, його особу: раніше неодноразово судимого, який має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, посередньо характеризується за місцем проживання, не перебуває на обліку в лікарів нарколога і психіатра, стан здоров`я його матері, яка страждає на тяжке захворювання; обставин, які обтяжують та пом`якшують покарання, в суді не установлено.

Отже, на переконання колегії суддів апеляційної інстанції, покарання ОСОБА_5 призначене судом першої інстанції з дотриманням загальних засад, передбачених статтею 65 КК України, врахуванням фактичних обставин кримінального провадження, відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

При цьому судом першої інстанції ОСОБА_5 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України обґрунтовано до строку призначеного за даним вироком покарання частково зараховано невідбуте ним покарання за попереднім вироком Солом`янського районного суду м. Києва від 29.07.2014 року, за правилами, передбаченими в статті 72 КК України.

Відносно посилань обвинуваченого ОСОБА_5 на наявність у нього позитивних характеристик з місць проживання та попереднього відбування ним покарання, офіційне його працевлаштування тощо, такі нічим об`єктивно не підтверджені в матеріалах судового провадження.

При цьому апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_5 не містить будь-яких даних і обставин, не врахованих судом першої інстанції при призначенні йому покарання за новий злочин і частковому зарахуванні невідбутого покарання за попередній злочин, а також нових даних, які б могли беззаперечно свідчити на користь його пом`якшення.

Таким чином підстав для зміни вироку й призначення ОСОБА_5 покарання більш м`якого, ніж призначив і остаточно визначив за сукупністю злочинів йому (ч. 4 ст. 70 КК України) суд першої інстанції, колегією суддів апеляційної інстанції не убачається.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обгрунтований вирок, у стадії перевірки кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Зважаючи на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва

п о с т а н о в и л а:

Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 27 січня 2015 року, ухвалений в кримінальному провадженні під №0005258, внесеному 20.06.2014 р. до ЄРДР, щодо ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 70 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 , який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_12 с і п о в а