Справа № 1-26 12.02.2007 року
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2007 року Іванівський районний суд Херсонської області

в особі судді Крисанової В.І.

при секретарі Кидрук О.Д.

з участю прокурора Руді Є.В.

потерпілої ОСОБА_1.

представника неповнолітньої потерпілої
ОСОБА_2.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в смт Іванівка

справу по обвинуваченню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

уродженки міста Кривий Ріг
Центральногородського району Дніпропетровської області, мешканки
АДРЕСА_1, громадянки України, освіта повна загальна середня, неодруженої, маючої на
утриманні шестеро неповнолітніх дітей, непрацюючої, несудимої, до
адміністративної відповідальності протягом року не притягувалася,

в скоєнні злочину, передбаченого ст.
166 КК України,

встановив:

ОСОБА_3., являючись матір'ю своєї неповнолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, в порушення ст. 150
Сімейного кодексу України, п. 5 ст. 6 Закону України
від 13 травня 1999 року «Про загальну середню освіту» на протязі 2006-2007
навчальних років злісно не виконувала обов'язки по догляду за дитиною, тим що втратила вплив на дочку, не забезпечувала та не
контролювала навчання дитини в Новосеменівській загальноосвітній
школі, не піклувалась про її фізичний, моральний розвиток та навчання, що потягло тяжкі наслідки для дитини у вигляді
низького психічного розвитку, недостатнього розвитку її
вищих психічних функцій, суттєвих відхилень від нормального для її віку рівня психічного розвитку, недостатнього рівня
розвитку вольової і мотиваційної сфери особистості.

Підсудна ОСОБА_3. вину свою у вчиненому злочині визнала частково і
пояснила, що втратила вплив на дочку в 2006 році, після того як вона
повернулася від батька, з яким проживала протягом року. Дочка не
проявляла інтерес до навчання, відмовлялася ходити до школи. Вона неодноразово проводила бесіди з дитиною, наполягала на
продовженні навчання.

Крім часткового визнання підсудною своєї вини, її вина підтверджується
зібраними на досудовому слідстві та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Поясненнями потерпілої ОСОБА_1., з яких видно, що вона не слухалася свою маму, не ходила до школи, не мала інтересу до навчання.
Таке відношення до матері вона пояснює тим, що її мати народила
дітей від іншого чоловіка, більше уваги надавала цим дітям і у неї виникли ревнощі. На даний час вона допомагає матері доглядати
дітей та має намір відвідувати школу.

2

Поясненнями свідків ОСОБА_4. та ОСОБА_5. з яких видно, що потерпіла
ОСОБА_1. до п'ятого класу була здібною ученицею, після того як в сім'ї почалися
непорозуміння і її батьки розлучилися вона
проживала у своєї бабусі, втратила інтерес до навчання, не ночувала вдома, не відвідувала школи. її мати ОСОБА_3. під час
бесід захищала дочку, покривала її. Розвиток потерпілої
за останні чотири роки різко знизився.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи ( а.с.20-21 ) рівень
психічного розвитку ОСОБА_1. низький і не
відповідає її вікові, а відповідає вікові 10-11 років, вищі психічні функції розвинуті недостатньо, мають місце суттєві відхилення
від нормального для даного віку психічного розвитку,
які не являються ознаками психічного захворювання,
спостерігається недостатній розвиток вищих психічних функцій, особливо не привальна сформованість особистісних орієнтацій з причини
недостатнього розвитку морально-вольової та мотиваційної сфер особистості.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності суд дійшов висновку, що дії
підсудної необхідно кваліфікувати за ст. 166 КК України, так як
вона злісно не виконувала встановлені
законом обов'язки по догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки.

При визначенні виду та міри покарання підсудній суд враховує характер та
ступінь тяжкості, обставини вчиненого злочину, особу винної, яка за місцем
свого проживання характеризується позитивно.

Обтяжуючих відповідальність обставин
у ОСОБА_3. немає.

Пом'якшуючими відповідальність обставинами суд визнає для ОСОБА_3. сприяння
у розслідуванні злочину, вчинення нею злочину вперше, наявність на утриманні у
неї шести неповнолітніх дітей.

Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3. можливо при застосуванні до неї міри покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням її
від відбуванням покарання з випробуванням.

Керуючись ст. 323,324 КПК України,
суд

засудив:

ОСОБА_3 за ст. 166 КК України до позбавлення волі строком на два
роки.

Відповідно до
ст.75 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим строком в один рік.

Відповідно до ст. 76 КК України
покласти на неї наступні обов'язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
інспекції;

-повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи,
навчання.

Міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд до набрання вироком законної
сили не змінювати.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Херсонської області
протягом п'ятнадцяти діб з моменту його оголошення.