АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-121 2007 р. Головуючий
ст. 121 ч. 2 СКІЦЬ
КК України Доповідач
в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" лютого 2007 р. Колегія судців судової
палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючого ІЛЬЧЕНКА А.М.

судців ШКРЕБИ Р.Д., ЛИГИ М.П.

за участю прокурора
ДЕМИДЕНКО СА.

розглянувши
кримінальну справу за апеляційним поданням прокурора, який приймав участь у
розгляді справи та захисника ОСОБА_1 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок
Черкаського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2006 року, яким

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, раніше
не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 121 КК України до восьми років
позбавлення волі.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку
ОСОБА_2 визнаний винним та засуджений за те, що він 9 лютого 2006 року близько
21 години 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання на подвір'ї садиби
АДРЕСА_1, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_3 умисно
наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки в область обличчя, від
чого останній упав на землю, після чого наніс декілька ударів руками в область
голови і ногами по тулубу в область грудної клітки, чим спричинив потерпілому
тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з крововиливом під
оболонки головного мозку, крововиливів в м'які покрови черепа, чисельних саден,
синців на голові, забитих ран на голові, травматичної екстракції п'ятого зуба справа на верхній щелепі, закритої травми
грудної клітки у вигляді чисельних переломів ребер справа з пошкодженням
пристінкової плеври, перелому десятого ребра зліва, синців в ділянці правої
ключиці, синців на тильній поверхні лівої кисті, синців та саден в ділянці
лопаток, саден та синців на правій руці, подряпин в ділянці попереку зліва,
синців та осаджень на колінах.

Тілесні
ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми з крововиливом під оболонки
головного мозку, крововиливів в м'які покрови черепа, чисельних саден, синців
на голові, забитих ран на голові, травматичної екстракції п'ятого зуба справа
на верхній щелепі, закритої травми грудної клітки у вигляді чисельних переломів
ребер справа з пошкодженням

2

пристінкової плеври, перелому
десятого ребра зліва відносяться до категорії тяжких тілесний ушкоджень
за ознакою небезпеки для життя.

Причиною смерті
потерпілого ОСОБА_3 послугувало заподіяння черепно-мозкової травми, котра і
знаходиться в причинному зв'язку із заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому
підсудним.

В апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді справи просить змінити вирок суду в
зв'язку з невідповідністю призначеного засудженому ОСОБА_2 покарання ступеню
тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок суворості.

В апеляції
захисника засудженого ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вироку суду
відносно ОСОБА_2 в зв'язку з тим, що висновки суду не відповідають обставинам
справи.

Заслухавши
доповідача, прокурора підтримавшого апеляцію прокурора, який брав участь у
розгляді справи, пояснення засудженого ОСОБА_2, який просив з врахуванням обставин пом'якшуючих
покарання, призначити йому більш м'яке покарання, ніж передбачено законом,
перевіривши матеріали справи, посилання апеляцій, колегія суддів приходить до
слідуючого.

Висновок суду
першої інстанції щодо доведеності винності ОСОБА_2 в спричиненні потерпілому
умисних тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння
при обставинах вказаних у вироку суду, ґрунтується на доказах, які всебічно та
повно були досліджені судом та отримали його вірну оцінку і на які суд
посилається у вироку.

Його винність
підтверджується особистими визнавальними показами засудженого ОСОБА_2, даними
ним на досудовому слідстві.

Так, судом
першої інстанції об'єктивно встановлено, що після порушення кримінальної справи
10 лютого 2006 року, в цей же день ОСОБА_2 дав явку з повинною(а. с 10 т. 1). Будучи
допитаним в якості підозрюваного(т. 1 а. с. 56) він дав розгорнуті покази про
обставини скоєння злочину і в цей же день при відтворенні обстановки та
обставин події послідовно розповів і показав на місці механізм заподіяння
тілесних ушкоджень(а. с 60-61).
І тільки 27 травня 2006 року ОСОБА_2 відмовився від раніше даних показів і
заявив, що змушений був себе оговорити під фізичним і психічним тиском з боку
працівників міліції. Заява ОСОБА_2 стосовно застосування недозволених методів
слідства була розглянута прокуратурою і постановою від 7 червня 2006 року(а. с 223-224 т. 1) в порушенні
стосовно працівників міліції в порушенні кримінальної справи відмовлено.

Покази ОСОБА_2
про те, що він лише один раз наніс удар ногою по нозі ОСОБА_3 являються
неправдивими і спростовуються послідовними показами свідка ОСОБА_4, що коли він
разом з ОСОБА_3 прибули за місцем проживання ОСОБА_2 з метою здати металобрухт,
то той зваживши металобрухт повідомив їм, що гроші за металобрухт видасть
наступного дня.

Між ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 виникла суперечка і ОСОБА_2 перший наніс ОСОБА_3 декілька ударів руками
в область обличчя і останній упав на землю, а ОСОБА_2 наніс по лежачому ОСОБА_3
декілька ударів ногами в область тулуба. Коли він і дружина ОСОБА_2 намагались
зупинити ОСОБА_2, то той нанісши йому декілька ударів руками в область обличчя
і тулуба, вигнав його з подвір'я. Наступного дня він довідався, що ОСОБА_3
помер. Стверджує, що ОСОБА_3 не наносив ні першим, ні у відповідь ударів
ОСОБА_2

Винність ОСОБА_2
у вчиненні інкримінованого йому злочину також підтверджується показами
потерпілої ОСОБА_5, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 , ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,
ОСОБА_11 та ОСОБА_12, даними протоколу огляду місця події (т. 1 а. с. 18-47), а
також даними висновку судово-медичної експертизи(т. 1 а. с. 88-89).

Дії засудженого
ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 121 КК України кваліфіковано вірно.

3

При призначенні покарання засудженому суд в порушення вимог ст. 65 КК
України не в повній мірі врахував ряд
обставин, які суттєво впливають на ступінь тяжкості злочину і міру
покарання.

Суд у вироку послався на ряд пом'якшуючих покарання обставин, але фактично
їх не врахував, а саме, що ОСОБА_2 за місцем проживання
характеризується тільки з позитивної сторони, є інвалідом Ш
групи по зору, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, суд зовсім не врахував, що ОСОБА_2 вперше вчинив злочин і добровільно повністю відшкодував заподіяну потерпілій
ОСОБА_5 шкоду, в зв'язку з чим потерпіла просила це врахувати
при призначенні покарання ОСОБА_2 та суворо не карати.

Також по справі
встановлено, що потерпілий ОСОБА_3 тривалий час переслідував дружину засудженого ОСОБА_2, вимагаючи гроші, що і
послужило причиною вчинення
засудженим злочину. Цим обставинам органи досудового слідства і суд правової
оцінки не дали.

Враховуючи наявність кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з
урахуванням позитивних даних про особу винного,
колегія суддів вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та пом'якшити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією
ст. 121 ч. 2 КК України.

Разом з тим, засуджений ОСОБА_2 повинен відбувати покарання в місцях позбавлення волі, враховуючи те, що він вчинив тяжкий
злочин і його виправлення можливе лише в умовах ізоляції його від
суспільства на певний строк, а тому підстав для звільнення його від
покарання, згідно ст. 75 КК України не має.

Така міра
покарання засудженому є необхідною й достатньою для його виправлення та
попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі наведеного та керуючись
ст. ст. 362,366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора задовільнити повністю, а апеляцію захисника засудженого
-частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 15 листопада 2006
року щодо засудженого ОСОБА_2 змінити.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 2 ст. 121 КК України, з застосуванням вимог ст. 69 КК України, на 4(чотири) роки
позбавлення волі.

В іншій частині вирок залишити без змін.