В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.02.2015 року м. Вінниці

Вінницький міський суд Вінницької області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7 ,

сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 ,

потерпілих: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та її законного представника ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000982 від 16.02.2014 року по обвинуваченню:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 07.12.2010 року Замостянським РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області, в силу ст.89 КК раніше не судимого;

- у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 125, ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України -

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, студента 3-го курсу Вінницького ПТУ №11, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 22.05.2013 року Замостянським РВ УДМС України у Вінницькій області, раніше судимого:

25.12.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ч.2 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі,

- у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, -

в с т а н о в и в :
ОСОБА_8 , 15 лютого 2014 року, приблизно о 19.00 годині, перебуваючи на першому поверсі першого під`їзду будинку АДРЕСА_3 , під час розмови зі своєю знайомою неповнолітню ОСОБА_13 , яка переросла в сварку, на ґрунті неприязних відносин, з метою нанесення тілесних ушкоджень, умисно завдав один удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_13 , яка від нанесеного удару, отримавши тілесні ушкодження, втратила рівновагу та впала на сходи, а в подальшому була доставлена та госпіталізована з тілесними ушкодженнями до Вінницької клінічної дитячої лікарні.

Відповідно до висновку експерта №557 судово-медичної експертизи від 23.05.2014 року ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, параорбітальних гематом, лінійного перелому носової кісточки зліва, ротаційного підвивиху С1 хребця, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, ОСОБА_8 , продовжуючи свою злочинну діяльність, 21 березня 2014 року, приблизно о 18.00 годині, за місцем свого постійного проживання та реєстрації у квартирі АДРЕСА_4 , спільно зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_10 , вжили спиртні напої і, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшли на тролейбусну зупинку «Вулиця Чехова», що по вулиці Немирівське Шосе у місті Вінниці, де помітивши автомобіль - таксі марки ВАЗ-21099, сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_12 , підійшли до вказаного автомобіля та домовились з водієм про те, щоб останній відвіз їх до гаражів, розташованих в гаражно-будівельному кооперативі «Супутник» (далі за текстом ГБК), що по вулиці Складській у м. Вінниці. У автомобіль ОСОБА_8 сів на праве переднє сидіння, а ОСОБА_10 сів на заднє сидіння позаду водія, який відвіз їх за вказаною вище адресою.

Приїхавши на територію ГБК, що по вулиці Складській у м. Вінниці, ОСОБА_8 сказав водієві зупинитися, після чого раптово, без будь-якої причини, умисно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, без будь якої причини, з метою позбавлення життя іншої людини, витягнув з кишені розкладний ніж, за допомогою якого наніс біля 6 ударів в область тулуба водія автомобіля ОСОБА_12 .

У свою чергу ОСОБА_10 , перебуваючи на задньому сидінні автомобіля, побачивши злочинні дії ОСОБА_8 , приєднався до нього і також без будь-якої причини, умисно, з мотивів явної неповаги до суспільства, нехтуючи загальнолюдськими правилами співжиття і нормами моралі, з метою позбавлення життя іншої людини, лівою рукою утримував ззаду за одяг та плечі водія, не даючи останньому вирватися і чинити опір та вийти з автомобіля, а правою рукою наніс біля 6 ударів наявним у нього ножем в область правої нижньої частини тулуба потерпілого ОСОБА_12 .

Довести свій злочинний умисел ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до кінця не змогли з причин, які не залежали від їх волі, оскільки потерпілий ОСОБА_12 зміг дотягнутися до ручки замка дверей, відчинив їх, вискочив з автомобіля та втік. У свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , не бажаючи бути викритими та з метою уникнення покарання за скоєне, не довівши свій злочинний умисел до кінця, з місця вчинення злочину зникли та в подальшому були затримані працівниками міліції.

У відповідності до висновку експертів №71-К комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року вбачається, що ОСОБА_12 були спричинені тілесні ушкодження, що за характером та локалізацією тілесних ушкоджень свідчать про не менш ніж тринадцять травматичних дій колюче-ріжучим предметом (предметами) (обличчя зліва (1), праве плече (1), на передній поверхні грудної клітки (1), на бічній поверхні грудної клітки справа (3), на бічній поверхні живота справа (1), в поперековій ділянці справа (6)), у вигляді:

-проникаюче торокоабдоміальне поранення з ушкодженням діафрагми та правої долі печінки являлось небезпечним для життя в момент спричинення, тому належить до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 «й», «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

-проникаюче поранення гайморової пазухи зліва з переломом передньої стінки гайморової пазухи зліва за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, належить до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

-різана рана верхньої губи, колото-різані рани правої половини грудної клітки, колото-різані рани попереку справа, колото-різана рана правого плеча належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою винну у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав частково, а саме за епізодом завдання умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_13 визнав повністю, за епізодом замаху на вбивство ОСОБА_12 вину не визнав, цивільні позови прокурора визнав в повному обсязі, та дав суду наступні показання.

Так, він був знайомий з ОСОБА_13 , в лютому місяці 2014 року під час спілкування в під`їзді будинку у них виник конфлікт, в ході якого він вдарив її долонею в лоб 1 раз. Він не бачив, чи ОСОБА_13 падала.

Щодо подій 21.03.2014 року суду пояснив, що того дня він зі своїм братом ОСОБА_10 сіли в таксі на вулиці Чехова в м. Вінниці, щоб поїхати до гаража та взяти колонки до магнітофона. Повідомив, що оскільки йому ключі від гаража не давали, тому він зробив собі дублікат. Водій привіз їх на вулицю Складську до гаражів, після чого він попросив водія зупинитись та попросив його почекати. В цей час він побачив, що водій поліз до своєї кишені та злякавшись, що останній викличе підмогу, вдарив його ножем біля 10 разів. Ніж він носив для самооборони. При цьому ОСОБА_10 сидів позаду та не зрозумівши того, що відбувається, ніяких дій не чинив. Удари ножем він наносив до тих пір, поки з рук не випав ніж та водій таксі втік, після цього він забрав ніж та разом з братом пішов від автомобіля, не намагаючись наздогнати водія. По дорозі він викинув ніж за будівлі гаражів, й через незначний час їх затримали працівники міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою винну у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав, цивільний позов не визнав та дав суду показання, що 21.03.2014 року він зі своїм двоюрідним братом ОСОБА_8 був вдома. Так як у нього не працювали акустичні колонки, вони на таксі поїхали в гараж за колонками. ОСОБА_8 сидів на передньому пасажирському сидінні, він сидів позаду. Коли вони зупинились біля гаражів, ОСОБА_8 сказав, що вийде та повернеться, проте водій сказав йому розрахуватися за проїзд. В цей час він побачив, що ОСОБА_15 ножем наносить удари водієві таксі в область грудей та живіт, побачене його шокувало, водій намагався зупинити ОСОБА_8 , проте йому це не вдавалося, потім водій втік з машини, а ОСОБА_8 сказав йому йти та вони пішли від автомобіля. Особисто він удари потерпілому не наносив і не тримав його. Через деякий час їх затримали працівники міліції.

Суд розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту, незважаючи на визнання вини ОСОБА_8 в скоєнні злочину передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України та невизнання вини обвинуваченими в скоєнні злочину передбаченому ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України, вважає, що їх вина у скоєнні зазначених злочинів повністю знайшла своє підтвердження в ході судового слідства та підтверджується показаннями потерпілих, свідків, а також іншими доказами дослідженими в судовому засіданні.

Так, за епізодом завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 вина ОСОБА_8 , крім його власних показань, підтверджується наступними доказами:

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_13 в присутності її законного представника ОСОБА_14 , суду пояснила, що вона дружила з ОСОБА_8 , 15.02.2014 року, коли вона йшла разом з подругою ОСОБА_16 з квартири ОСОБА_17 , в під`їзді будинку вони зустріли ОСОБА_8 , який не давав їм можливості пройти, чіплявся. ОСОБА_16 та ОСОБА_17 втрутились та вона намагалась пройти по сходах та в цей час ОСОБА_8 вдарив її кулаком в ніс, внаслідок чого вона впала, в неї з носа пішла кров, вона отримала тілесні ушкодження, після чого викликали машину швидкої допомоги та її завезли до лікарні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_18 суду пояснила, що вона являється подругою потерпілої ОСОБА_13 15.02.2014 року вини з потерпілою були в гостях у ОСОБА_19 . ОСОБА_13 зателефонував ОСОБА_8 , вони сперечались по телефону та потерпіла сказала, що ОСОБА_8 їй погрожував. Коли вони з потерпілою спускались по сходах, в під`їзді їх зустрів ОСОБА_8 , який почав примушувати ОСОБА_13 їхати з ним, однак потерпіла відмовлялась, тоді ОСОБА_8 вдарив її рукою в ніс та ОСОБА_20 впала, в неї з обличчя потекла кров.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що вона являється подругою потерпілої ОСОБА_13 . 15.02.2014 року ОСОБА_13 з ОСОБА_18 були у неї вдома. Коли вони вийшли від неї, їй зателефонувала ОСОБА_18 та вийшовши з квартири, вона побачила, що ОСОБА_8 сперечається з ОСОБА_13 , примушуючи її їхати з ним. Потерпіла відмовлялась, за це ОСОБА_8 вдарив її в ніс, внаслідок чого ОСОБА_20 впала, в неї з обличчя потекла кров.

Крім показань потерпілої та свідків, допитаних в судовому засіданні, вина обвинуваченого ОСОБА_8 підтверджується також і іншими доказами, зібраними у справі, та дослідженими в судовому засіданні, а саме:

- даними протоколу огляду місця події від 15.02.2014 року з фото таблицею, згідно якого на сходинковій клітині 1-го поверху в під`їзді за адресою АДРЕСА_5 , виявлено краплі крові ( т. 2 а.с. 40-44);

- даними довідки № 644 згідно якої ОСОБА_13 15.02.2014 року госпіталізована до відділення нейрохірургії Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні (т.2 а.с. 45);

- даними виписок з медичної картки стаціонарного хворого № 1866 (т.2 а.а. 46);

- висновком експерта №557 судово-медичної експертизи від 23.05.2014 року згідно якого ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, параорбітальних гематом, лінійного перелому носової кісточки зліва, ротаційного підвивиху С1 хребця, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Вказані ушкодження у ОСОБА_13 виникли від дії тупого предмета (предметів), можливо в строк вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи 15.02.2014 року, в ділянку обличчя, що за механізмом утворення узгоджується з обставинами, відображеними, як за показами ОСОБА_13 ( протокол допиту від 16.02.2014 року. « правою рукою (кулаком) наніс мені один удар в область обличчя (носа), від чого я не втрималась на ногах і покотилася по сходах донизу»), так і за показами ОСОБА_8 (пояснення від 27.02.2014 року .: «я наніс .. удар правою долонею в область лобної частини голови») (т. 2 а.с. 50-51).

За епізодом замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_12 вина обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_8 доводиться показання потерпілого, свідків та іншими доказами дослідженими в ході судового слідства.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 суду пояснив, що він працює водієм таксі, 21.03.2014 року до нього в автомобіль сіли двоє хлопців, однин сів поряд а інший на заднє сидіння. Хлопець який сів на переднє сидіння сказав їхати в район «Тяжилів» до «Мрії» в ГСК. Про вартість поїздки пасажири не запитували, по запаху алкоголю та розмов, він зрозумів, що обвинувачені були в стані алкогольного сп`яніння. Під час поїздки хлопець, що сидів спереду говорив тому, який сидів позаду, що вони мають поїхати забрати автомобіль. Коли вони заїхали на територію ГСК, хлопець, який сидів спереду попросив ввімкнути гучніше музику, на території ГСК сказав повернути направо та зупинитись. Як тільки він спинив автомобіль, обвинувачені раптово почали наносити йому удари ножами. Він відчував, що удари наносяться і спереду, і ззаду, намагався захиститись, хтось з обвинувачених кричав «Вали його». За ліве плече його тримали не даючи вирватись. Лише з четвертої спроби він зміг відкрити дверцята автомобіля і вирвавшись почав утікати, підбігши до естакади, він побачивши незнайомого йому чоловіка, попросив викликати швидку. З двома чоловіками він повернувся до автомобіля, але нападників там не було, двигун був ввімкнений, двері були відкриті.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що 21.03.2014 року в гаражному кооперативі на естакаді він зі своїм колегою ремонтував свій автомобіль. До них підійшов потерпілий ОСОБА_12 , який був увесь в крові, кров була на куртці спереду та на обличчі. Потерпілий повідомив, що на нього в його автомобілі напали двоє хлопців з ножами та порізали його, просив допомоги. Він викликав швидку та пішов до виходу з ГСК зустрічати швидку. Нападників він не бачив, потерпілого ніхто не наздоганяв.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 суду пояснив, що він знайомий з потерпілим ОСОБА_12 , разом працювали на службі таксі, 21.03.2014 року разом стояли на зупинці «Чехова» та розмовляли. До автомобіля ОСОБА_12 підійшли двоє пасажирів хлопців та сіли в автомобіль, після чого потерпілий також сів в свій автомобіль. Облич пасажирів він не бачив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що 21.03.2014 року він як працівник міліції перебував на охороні громадського порядку, здійснював патрулювання вулиці Пархоменка, біля 18 год. 45 хв. отримали виклик та повідомлення, що в ГСК «Супутник» два чоловіки напали на водія таксі та порізали його. Через деякий час він помітив двох хлопців, які вийшли з-за залізничних вагонів, були в мокрому одязі та в стані алкогольного сп`яніння. Вони перевірили їх документи, хлопці путались у відповідях на запитання, а ОСОБА_24 намагався втекти. Після цього хлопців затримали.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 дав показання аналогічні показанням свідка ОСОБА_23 .

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 суду пояснила, що вона являється бабусею обвинуваченого ОСОБА_8 Повідомила, що в них в ГСК «Супутник» по вулиці Складській м. Вінниці є гараж, де зберігається автомобіль марки «Москвич», який весною 2014 року був викрадений. Їй нічого не відомо з приводу того, що у її внука був дублікат ключів від гаража. Зазначила, що її чоловік нікому ключів від гаража не давав.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 суду пояснила, що вона являється матір`ю обвинуваченого. ОСОБА_10 не проживає з нею з 5 років, його вихованням займалась бабуся. Вона може охарактеризувати сина з позитивної сторони, він навчався в школі та училищі, агресивності в його поведінці вона не помічала.

Крім показань потерпілого, свідків, допитаних в судовому засіданні, вина обвинувачених у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України підтверджується також і іншими доказами, зібраними у справі, та ретельно дослідженими в судовому засіданні, саме:

- даними протоколу огляду предмету від 10.06.2014 року (т. 2 а.с. 128);

- даними протоколу огляду місця події від 21.03.2014 року з фототаблицями, згідно якого було оглянуто автомобіль марки «ВАЗ 21099» д.н.з. НОМЕР_3 де на склі водійської двері та водійському кермі та на землі виявлено буру речовину схожу на кров (т. 2 а.а 143-158);

- даними акту застосування службової собаки від 21.03.2014 року, згідно якого собака взяла слід біля автомобілю та закінчила роботу біля рівчака з водою (т.2 а.с. 162);

- даними протоколу огляду місця події від 22.03.2014 року з фототаблицею, згідно якого було виявлено два ножі біля ГСК «Супутник» (т.2 а.с. 167-170);

- даними протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицею від 15.04.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 в автомобілі показав як обвинувачений ОСОБА_8 наносив йому удари ножем спереду, а обвинувачений ОСОБА_10 утримував його ззаду та також наносив удари ножем, а також вказав на порізи оббивки сидіння водія (т. 2 а.с. 172-179);

- даними виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2876 Міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на ОСОБА_12 (т 2. а.с. 181);

- висновком експертів №71-К комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року згідно якого у ОСОБА_12 мали місце тілесні ушкодження: «різана рана верхньої губи і підочної ділянки зліва; проникаюче поранення гайморової пазухи зліва з переломом передньої стінки гайморової пазухи зліва та гемосинусом лівої гайморової пазухи», «колото-різані рани правої половини грудної клітки проникаюче торокоабдоміальне поранення з ушкодженням діафрагми та правої долі печінки, внутрішньочеревна кровотеча (наявність крові до 500 мл.), множинні колото-різані рани попереку справа, колото-різана рана правого плеча, а також садна колінного суглоба». Вказані ушкодження у ОСОБА_12 , виникли від дії колюче-ріжучого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, у строк вказаний у постанові про призначення експертизи - 21.03.2014року.

За ступенем тяжкості :

- проникаюче торокоабдоміальне поранення з ушкодженням діафрагми та правої долі печінки являлось небезпечним для життя в момент спричинення, тому належить до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень (п. 2.1.3 «й», «к» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).

-проникаюче поранення гайморової пазухи зліва з переломом передньої стінки гайморової пазухи зліва за своїм характером спричинило тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я, належить до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості.

-різана рана верхньої губи, колото-різані рани правої половини грудної клітки, колото-різані рани попереку справа, колото-різана рана правого плеча належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Характер та локалізація тілесних ушкоджень, у ОСОБА_12 свідчать про не менш ніж тринадцять травматичних дій колюче-ріжучим предметом (предметами) (обличчя зліва (1), праве плече (1), на передній поверхні грудної клітки (1), на бічній поверхні грудної клітки справа (3), на бічній поверхні живота справа (1), в поперековій ділянці справа (6)), що за механізмом утворення не суперечить обставинам відображеним у протоколі допиту ОСОБА_12 від 24.03.2014 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2014 року за його участтю: «… наніс мені в область правої частини грудної клітини удар леза ножа… продовжував мені наносити удари ножем в область грудей та живота .. схопив мене лівою рукою за одяг в районі лівого плеча .. при цьому я відчув як із задньої частини сидіння мені було спричинено кілька ударів ножем в область печінки. Хлопці наносили удари з двох рук…» (т. 2 а.с. 188-190).

- даними висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 211 від 06.05.2014 року, відповідно до якого, згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №206 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №207 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_10 , 1996 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №208 від 15.04.2014 року: кров потерпілого ОСОБА_12 , 1974 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; на куртці (об`єкти № № 1, 2, 3, 4, 5) та джинсових штанах (об`єкти №№ 6, 7, 8), вилучених у потерпілого гр-на ОСОБА_12 та представлених для дослідження, знайдено кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В і походження її, як від потерпілого гр-на ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_8 , так і від гр.. ОСОБА_10 не виключається (т.2 а.с. 62-64);

- даними висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №216 від 05.05.2014 року, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №206 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №207 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_10 , 1996 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №208 від 15.04.2014 року: кров потерпілого ОСОБА_12 , 1974 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; на марлевому тампоні зі змивом з поверхні керма (в «Постанові» - «з задньої дверки») автомобіля ВАЗ 21099 д/з НОМЕР_3 (об`єкт 1), вилученим під час огляду місця події та представленим для дослідження, знайдено кров людини. При серологічному досліджені виявлений тільки антиген А. Таким чином, кров у вказаному об`єкті може походити від будь-якої особі з групою крові А з ізогемаглютинином анти-В і походження її від потерпілого гр. ОСОБА_12 , так і від ОСОБА_8 , так і від гр. ОСОБА_10 не виключається (т.2 а.с. 72-74);

- даними висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №217 від 05.05.2014 року, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №206 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №207 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_10 , 1996 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №208 від 15.04.2014 року: кров потерпілого ОСОБА_12 , 1974 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; на марлевому тампоні зі змивом з передніх пасажирських дверей автомобіля ВАЗ 21099 д/з НОМЕР_3 (об`єкт №1), вилученим під час огляду місця події та представленим для дослідження, знайдено кров людини групи А з ізогемаглютинином анти-В і походження її від як від потерпілого гр. ОСОБА_12 , так і від гр. ОСОБА_8 , так і від гр. ОСОБА_10 не виключається (т.2 а.с. 76-78);

- даними висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №214від 30.04.2014 року, відповідно до якого згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №206 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №207 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_10 , 1996 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» судово-імунулогічного дослідження рідкої крові №208 від 15.04.2014 року: кров потерпілого ОСОБА_12 , 1974 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; в слідах на ножі (об`єкт №1), вилученому під час огляду місця події, знайдено піт. При серологічному дослідженні знайдений тільки антиген А. Таким чином, контактувати з даним ножем могла будь-яка особа (особи) кров якої (яких) відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В (т.2 а.с. 89-90);

- даними висновку експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 126 від 08.05.2014 року, відповідно до якого: 1. Згідно «Висновку експерта» №214 від 30.04.2014 р. відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «Згідно «Висновку експерта» №206 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_8 , 1993 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» №207 від 15.04.2014 року: кров ОСОБА_10 , 1996 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В; згідно «Висновку експерта» №208 від 15.04.2014 року: кров потерпілого ОСОБА_12 , 1974 р.н., відноситься до групи А з ізогемаглютинином анти-В. В слідах на ножі (об`єкт №1), вилученому під час огляду місця події, знайдено піт. При серологічному дослідженні знайдений тільки антиген А. Таким чином, контактувати з даним ножем могла будь-яка особа (особи) кров якої (яких) відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В»; Згідно «Висновку експерта» №215 від 30.04.2014 р. відділення судово-медичної імунології відділу експертизи речових доказів Вінницького обласного бюро СМЕ: «В слідах на ножі (об`єкт №1), вилученому за гаражем ГСК «Супутник» під час огляду місця події, наявність поту не встановлено»; 2. При дослідженні складного ножа в коробці (об`єкти № № 1ц, 2ц) виявлена кров людини, яка належить особі чоловічої генетичної статі, при визначені групової належності якої виявлений антиген А ізосерологічної системи АВО (що відповідає А (ІІ) групі крові). Враховуючи статеву та групову характеристику осіб, що проходять по справі, виявлена кров може походити як від будь-якого чоловіка, в крові якого мається антиген А, так і від потерпілого гр.-на ОСОБА_12 , а також гр.-н: ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , 3. При дослідженні складного ножа в пакеті (об`єкти № № 3ц, 4ц) слідів крові не виявлено. (т.2 а.с. 92-95).

Дослідивши показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілої, свідків, проаналізувавши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні винуватість обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину по епізоду завдання тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_13 доведено повністю, а його дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні вказаного злочину підтверджується показаннями потерпілої, свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_28 , які дали чіткі та послідовні показання стосовно обставин завдання обвинуваченим удару кулаком в обличчя потерпілій ОСОБА_29 , в наслідок чого в неї з носа потекла кров та вона впала.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 в скоєнні даного злочину, суд вважає його показання в частині того, що він лише вдарив потерпілу долонею в лоб, недостовірними, оскільки вони спростовуються як показаннями потерпілої та вищевказаних свідків так і висновком судово-медичної експертизи №557 від 23.05.2014 року згідно якого ОСОБА_13 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, параорбітальних гематом, лінійного перелому носової кісточки зліва, ротаційного підвивиху С1 хребця, які виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) та належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я і виникли від дії тупого предмета (предметів), можливо в строк вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи 15.02.2014 року, в ділянку обличчя, що за механізмом утворення узгоджується з обставинами, відображеними, за показами ОСОБА_13 (протокол допиту від 16.02.2014 року «..правою рукою (кулаком) наніс мені один удар в область обличчя (носа), від чого я не втрималась на ногах і покотилася по сходах донизу»).

Комплекс зібраних та досліджених доказів в сукупності, свідчить про нещирість обвинуваченого під час пояснення механізму завдання тілесних ушкоджень потерпілій й на думку суду такі показання ОСОБА_8 свідчать про його намагання висвітлити свої дії з вигідної для себе сторони.

Крім того, суд, ретельно проаналізувавши показання обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_12 , свідків, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що в судовому засіданні вину обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у вчиненні злочину по епізоду замаху на вбивство потерпілого ОСОБА_12 доведено повністю, а їх дії органом досудового слідства вірно кваліфіковано за ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України як замах на вбивство тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині з хуліганських мотивів.

Винуватість обвинувачених у вчиненні вказаного злочину підтверджується послідовними показаннями потерпілого ОСОБА_12 , який в ході досудового та судово слідства вказав що обвинувачені почали завдавати йому дарів ножами, як тільки він зупинив автомобіль на території ГСК. Спочатку йому почав завдавати ударів ножем пасажир який сидів попереду ОСОБА_8 , а потім до нього приєднався пасажир, який сидів на задньому сидінні автомобіля, - ОСОБА_10 , який утримував його з одяг та ліве плече, не даючи змоги вирватись, та наносив удари ножем у правий бік поміж сидіннями. Дії нападників були раптовими та безпричинними, конфлікту у нього з обвинуваченими, які перебували в стані алкогольного сп`яніння, не було, й під час нападу він чув, як хтось з нападників крикнув «Валі єго!». Дії обвинувачених припинились лише в наслідок того, що потерпілий з четвертої спроби все ж таки зумів відчинити дверцята автомобіля, вирватись та побіг від автомобіля в напрямку людей, які були неподалік, біля естакади, таким чином не давши змоги обвинуваченим довести злочинний умисел до кінця.

Вказані показання потерпілого ОСОБА_12 безспірно підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 21.03.2014 року, з фото таблицями, даними протоколу проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 15.04.2014 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 в автомобілі показав, як обвинувачений ОСОБА_8 наносив йому удари ножем спереду, а обвинувачений ОСОБА_10 , утримував його ззаду та також наносив удари ножем, а також вказав на порізи оббивки сидіння водія, що узгоджується з даними висновку №71-Комісійної судово-медичної експертизи від 06.06.2014 року, згідно якого характер та локалізація тілесних ушкоджень у ОСОБА_12 свідчать про не менш ніж тринадцять травматичних дій колюче-ріжучим предметом (предметами) (обличчя зліва (1), праве плече (1), на передній поверхні грудної клітки (1), на бічній поверхні грудної клітки справа (3), на бічній поверхні живота справа (1), в поперековій ділянці справа (6)), що за механізмом утворення не суперечить обставинам, відображеним у протоколі допиту ОСОБА_12 від 24.03.2014 року та протоколу проведення слідчого експерименту від 15.04.2014 року за його участю, а саме: «…наніс мені в область правої частини грудної клітини удар леза ножа… продовжував мені наносити удари ножем в область грудей та живота .. схопив мене лівою рукою за одяг в районі лівого плеча .. при цьому я відчув як із задньої частини сидіння мені було спричинено кілька ударів ножем в область печінки. Хлопці наносили удари з двох рук…».

Суд вважає нещирими показання обвинуваченого ОСОБА_8 в частині того, що він почав наносити удари потерпілому ножем через те, що злякався, що водій викличе підмогу, та почав сунути руку до кишені, оскільки підстав для виклику підмоги не було й ні потерпілий ні обвинувачені не повідомляли про виникнення конфлікту між ними.

Крім того, суд вважає показання ОСОБА_10 , та ОСОБА_8 в частині заперечення участі в завданні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_24 такими, що не відповідають дійсності та спрямовані на покращення долі останнього, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказами дослідженими в судовому засіданні.

Водночас суд вважає надуманими показання ОСОБА_10 про неучасть в нападі та відсутність в нього ножа, оскільки крім вищевказаних доказів, вони спростовуються даними акту застосування службової собаки від 21.03.2014 року, згідно якого собака взяла слід біля автомобілю та закінчила роботу біля рівчака з водою, вказавши шлях, яким тікали обвинувачені, що також підтверджується показанням свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_25 (в частині напряму руху обвинувачених та того, що вони були в мокрому одязі) та даними протоколу огляду місця події від 22.03.2014 року з фото-таблицею згідно якого було виявлено два ножі біля ГСК «Супутник» неподалік від шляху нападників. Суд не вважає підтвердженням позиції обвинуваченого ОСОБА_10 відсутність на одному з виявлених ножів слідів крові, та відбитків пальців, оскільки обвинувачені знаходились біля рівчака з водою та мали достатньо часу для знищення доказів своєї вини, що вони й намагались зробити, викинувши ножі.

Суд не вважає доказами невинуватості обвинувачених досліджені судом висновки експертів Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи №210 від 29.04.2014 року та №209 від 29.04.2014 року, (т. 2 а.с. 80-84) згідно яких на одязі ОСОБА_8 та ОСОБА_10 слідів крові не виявлено, оскільки враховуючи обставини справи, наявність одягу на потерпілому, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_12 , характер поранень останнього, а саме відсутність поранень, які б спричинили фонтануючу артеріальну кровотечу, за якої можливо потрапляння крові потерпілого на його нападників, утворення таких слідів не є обов`язковим.

Виходячи із загальних засад призначення покарання ОСОБА_8 , відповідно до ст. 65 КК України, суд враховуючи особу обвинуваченого, який є особою раніше не судимою, визнав свою вину у скоєнні злочину передбаченому ст. 125 ч. 2 КК України, вину у скоєнні злочину передбаченому ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України не визнав, у вчиненому не розкаявся, однак за місцем проживання характеризується посередньо (т.2 а.с. 199), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 193-194, 200-201).

Обставин, які б відповідно до ст. 66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого є скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність зазначених обставин дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Виходячи із загальних засад призначення покарання ОСОБА_10 , відповідно до ст. 65, ст. 103 КК України, суд враховуючи особу обвинуваченого, який на момент скоєння злочину був неповнолітньою особою, водночас є раніше судимим та скоїв злочин в період іспитового строку відбуття покарання за скоєння тяжкого злочину, вину у скоєнні злочину не визнав, у вчиненому не розкаявся, однак за місцем проживання та навчання характеризується позитивно (т.2 а.с. 214-215), на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.2 а.с. 210-213).

Обставиною яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого є вчинення злочину неповнолітнім.

Обставинами, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочинів та скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Сукупність зазначених обставин, поведінка обвинуваченого в суді, дають суду підстави вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 не можливе без його ізоляції від суспільства, а тому йому слід призначити мінімальне покарання передбачене санкцією ч.2 ст.115 КК України.

До призначеного за цим вироком ОСОБА_10 покарання, на підставі ст. 71 КК України, слід частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року.

Вирішуючи цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_8 на користь Вінницької обласної дитячої клінічної лікарні 3067грн. 38 коп. в рахунок відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_13 , визнаний обвинуваченим в повному обсязі, суд відповідно до положень ч. 1 ст. 1206 ЦК України вважає, що він підлягає задоволенню, оскільки він повністю доводиться доказами дослідженими в судовому засіданні (довідка № 10.06.14/04/578 від 10.06.2014 р. т. 1 а.с. 36), й особа яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладу здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, водночас вказане відшкодування повинно бути стягнено на користь місцевого бюджету.

Вирішуючи цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь Вінницької клінічної лікарні швидкої медичної допомоги 5235 грн. 50 коп. в рахунок відшкодування витрат комунального закладу на лікування потерпілого ОСОБА_12 суд відповідно до положень ч. 1 ст. 1206 ЦК України вважає, що він підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки він повністю доводиться доказами дослідженими в судовому засіданні (довідки від 13.04.2014 р. т. 1 а.с. 39, 40), й особа яка вчинила злочин зобов`язана відшкодувати витрати закладу здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, водночас вказане відшкодування повинно бути стягнено в солідарному порядку на користь міського бюджету м. Вінниці.

Переходячи до цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 до ОСОБА_8 та ОСОБА_27 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди на суму 8470 грн., і моральної шкоди на суму 25 000 грн. (т.1 а.с. 88-92) суд виходячи з принципів розумності та справедливості вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засідання та підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Вирішуючи цивільний позов позивача про стягнення з відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_27 завданої моральної шкоди суд виходить з положень ст. 23 ЦК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та вважає, що позовні вимоги в частині стягнення завданої моральної шкоди в розмірі 25 000 грн., виходячи з принципів розумності й справедливості підлягають до задоволення. Розмір відшкодування моральної шкоди ґрунтується на моральних стражданнях й фізичному болі які позивач ОСОБА_12 зазнав внаслідок ушкодження здоровя, тривалого лікування, та порушення звичного укладу життя в з в`язку з протиправною поведінкою обвинувачених.

Водночас суд зазначає, що відповідно до ст. 33 Цивільного кодексу України, неповнолітня особа несе відповідальність за шкоду, завдану нею іншій особі, відповідно до статті 1179 цього кодексу.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах.

У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_27 слід задовольнити частково стягнувши завдану моральну шкоду з відповідача ОСОБА_8 .

Згідно розрахунку витрат на лікування, належними, обґрунтованими та документально підтвердженими витратами на лікування є витрати на суму 8470 грн. (а.с.90-92), які також підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_8 .

В задоволенні позовних вимог до ОСОБА_27 слід відмовити в зв`язку з безпідставністю роз`яснивши позивачеві право звернутись з позовом до ОСОБА_10 в порядку цивільного судочинства.

Міру запобіжного заходу обвинуваченим до набрання вироком законної сили слід залишити обрану у виді тримання під вартою.

Строк покарання обвинуваченим рахувати з часу затримання.

Відповідно до ст. 124 КПК України з обвинувачених слід стягнути в рівних частинах процесуальні витрати за проведення кримінологічних досліджень.

Відповідно до ст. 100 КПК України, вирішити питання про речові докази.

Керуючись ст. 65, 103 КК України ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, ст.ст 23, 1177, 1179, 1206 ЦК України суд
з а с у д и в :
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 125, ч. 2 ст. 15 п. 7 ч. 2 ст.115 КК України та призначити йому покарання:

- за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 2 років обмеження волі;

- за ч.2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України у виді 10 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70, ст. 72 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом повного складання покарань призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15 п.7 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 25.12.2013 року у виді 1 року позбавлення волі і призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_10 слід рахувати з моменту затримання з 21.03.2014 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до вступу вироку в законну силу залишити обраний у виді тримання під вартою.

Цивільний позов прокурора задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь міського бюджету м. Вінниці (отримувач ГУК у Вінницькій області./ Вінницька обл., 24060300, , Банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області МФО 802014, р/р 0001) 3067 гривен 38 копійок у відшкодування витрат комунального закладу Вінницька обласна дитяча клінічна лікарня на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_13 .

Стягнути з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 солідарно на користь міського бюджету м. Вінниці (отримувач ГУК у Вінницькій області./ Вінницька обл.., 24060300, , Банк отримувача ГУ ДКСУ у Вінницькій області МФО 802014, р/р 0001) 5235 гривен 50 копійок у відшкодування витрат комунального закладу Міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого від злочину ОСОБА_12 .

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_6 ) 8470 гривен у відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_6 ) 25 000 (двадцять п`ять тисяч) гривен у відшкодування завданої злочином моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути, в рівних частках, з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , на користь держави процесуальні витрати за проведення криміналістичних досліджень в справі в сумі 1979 грн. 25 к.

Речові докази, які містяться в матеріалах судового провадження залишити в матеріалах судового провадження, речові докази, які приєднані до матеріалів кримінального провадження та передані на зберігання до камери схову Вінницького МВ УМВС україни у Вінницькій області (а.с.129):

- поліетиленовий пакет служби МВС №2105435 (в середині знаходяться одяг ОСОБА_10 спортивна куртка чорного кольору, чорного кольору футболка «Адідас», сіро-сині джинси, ремінь, одна пара кросівок, одна пара шкарпеток, труси; одяг ОСОБА_8 речі: спортивна кофта чорного кольору, чорного кольору футболка, сіро-сині джинси, одна пара кросівок, одна пара шкарпеток, труси, окуляри, матерчата шапка) повернути власникам, після набрання вироком законної сили;

- поліетиленовий пакет експертної служби МВС №1646492 та поліетиленовий пакет експертної служби МВС №0819055, в середі яких знаходиться одяг ОСОБА_12 куртка сірого кольору та брюки сірого кольору повернути власнику, після набрання вироком законної сили; та змиви РБК з поверхні автомобіля знищити після набрання вироком законної сили;

- поліетиленовий пакет експертної служби МВС без номерного позначення, в середині якого знаходиться паперова коробка та два складних ножа знищити, після набрання вироком законної сили;

- поліетиленовий пакет експертної служби МВС 1215457, в середині фланелева серветка зі зразком запаху ОСОБА_8 , та первинна упаковка знищити, після набрання вироком законної сили;

- поліетиленовий пакет експертної служби МВС 1215456, в середині фланелева серветка зі зразком запаху ОСОБА_10 , та первинна упаковка знищити, після набрання вироком законної сили;

- поліетиленовий пакет експертної служби МВС 1215455 в середині фланелева серветка (3 шт.) та первинна упаковка знищити, після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3