У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Жука В.Г.,

суддів

Пивовара В.Ф. і Редьки А.І.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 18 січня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Буринського районного
суду Сумської області від 9 березня 2005 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

такого, що не має судимості в силу

ст. 89 КК України,

засуджено за ч. 3 ст. 186 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України
на 2 роки позбавлення волі.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, вирок
щодо яких в касаційному порядку не оскаржено.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 9 червня 2005 року вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1а визнано винним у тому, що він 26.11.2003 року за попередньою
змовою з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та двома невстановленими особами в с. Павлівка
Білопільського району проникли в будинок потерпілого ОСОБА_7, де погрожуючи
застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров'я, завдали йому декілька ударів в обличчя та інші частини тіла і заволоділи
майном загальною вартістю 1096,2 грн..

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 порушує питання про скасування
судових рішень та закриття справи за
відсутністю в його діях складу злочину, оскільки він даний злочин не вчиняв.
Посилається на однобічність та неповноту у досдідженні обставин справи. На його
думку, висновки суду щодо його винності у вчиненому злочині не відповідають
фактичним обставинам справи.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційної
скарги колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Як видно з матеріалів справи, висновки суду про доведеність винності
ОСОБА_1а у вчиненому злочині грунтуються на зібраних та ретельно перевірених в
судовому засуданні доказах. Доводи ж у касаційній скарзі про невідповідність висновків суду фактичним
обставинам справи безпідставні.

Так, із показань потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що ОСОБА_1 разом з іншими особами скоїв на нього напад,
під час якого було викрадено його майно та при цьому били.

З протоколу впізнання вбачається, що
потерпілий ОСОБА_7 впізнав ОСОБА_1 як особу, яка брала участь в його
пограбуванні.

На очній ставці між потерпілим
ОСОБА_7 та засудженим ОСОБА_1 потерпілий показав про обставини скоєння
пограбування та вказав, що саме ОСОБА_1 разом з іншими особами вдерлися до його
будинку та пограбували його.

Крім того, на досудовому слідстві засуджені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вказували на
те, що ОСОБА_1 разом з ними та іншими особами брав участь в пограбуванні
ОСОБА_7.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчими органами й судом досліджені всі
обставини, які могли б мати значення для справи, тому посилання у скарзі на
однобічність і неповноту досудового й судового слідства у справі
необгрунтовані.

Дії
засудженого ОСОБА_1а за ч. 3 ст. 186 КК України кваліфіковано правильно.

Призначене
покарання відповідає вимогам кримінального закону і є справедливим.

Підстав
для призначення справи до касаційного розгляду з повідомленням зазначених у ст.
384 КПК України осіб не вбачається.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у
задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

В.Г.
Жук В.Ф.
Пивовар А.І. Редька