печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1537/15-к
У Х В А Л А
23 січня 2015 року м. Київ

Печерський районний суд м. Києва у складі трьох професійних суддів:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

представників потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ,

обвинувачених ОСОБА_27 , ОСОБА_28 ,

захисників ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_27 та ОСОБА_28 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 262 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
На виконання вимог ч. 3 ст. 331 КПК України судом на обговорення учасників судового провадження було поставлено питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою за спливом строку тримання під вартою.

Прокурор, потерпілі, представники потерпілих вважали наявними у кримінальному провадженні обставини, з якими закон пов`язує необхідність тримання обвинувачених під вартою в якості запобіжного заходу. Крім того, зазначили, що обвинуваченим пред`явлена обґрунтована підозра у вчиненні кримінальних правопорушень, ризики, передбаченим ст. 177 КПК України не відпали.

Обвинувачені та їх захисники просили змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою, мотивуючи відсутністю обґрунтованої підозри, відсутністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявності стійких соціальних зв`язків, позитивних характеристик та можливості обвинувачених, перебуваючи на волі, бути корисними для суспільства.

Заслухавши думку учасників судового провадження, колегія суддів приходить наступного висновку.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обрана обвинуваченим ОСОБА_27 та ОСОБА_28 з урахуванням тяжкості інкримінованого їм злочину та даних про їх особу.

Даних про наявність підстав для зміни обвинуваченим запобіжного заходу на менш суворий, ніж тримання під вартою, судом при розгляді питання не встановлено.

Так, суд у відповідність до положень ст.ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського Суду з прав людини враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим, характер та обставини вчинення ймовірного злочину, так як вони сформульовані в повідомлені про підозру, наявність суспільного інтересу в забезпеченні об`єктивності досудового розслідування, і приходить висновку про наявність підстав вважати, що обвинувачені можуть переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Відтак з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених в подальшому належить утримувати під вартою.

За таких обставин позитивні дані про особу обвинувачених суд вважає недостатніми для застосування до ОСОБА_27 та ОСОБА_28 запобіжного заходу, непов`язаного з утриманням під вартою, як про це ініційовано питання їх захисниками та обвинуваченими.

На керуючись ст.ст. 177, 178, 183, ч. 3 ст. 331 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
Міру запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_27 та ОСОБА_28 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365, п.п. 1, 5, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 262 КК України у виді тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі №13 залишити без зміни, продовживши строк цього запобіжного заходу до 23 березня 2015 року.

Копію ухвали надіслати до Київського СІЗО №13 - для відома.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3