Ухвала

іменем україни

24 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

за участю прокурора ОСОБА_6,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 4 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2014 року.

Зазначеним вироком місцевого суду, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, такого, що не має

судимості,

засуджено за ч. 2 ст. 186 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 4 000 грн та моральну шкоду в розмірі 3 000 грн.

Також вироком місцевого суду вирішено долю речових доказів та судових витрат у кримінальній справі.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 09 червня 2012 року приблизно о 16.00 год., поблизу будинку № 448 по вул. Соборній у м. Рівному за попередньою змовою з неустановленою слідством особою, застосовуючи насильство, що не було небезпечним у момент заподіяння для життя і здоров'я потерпілого, відкрито викрав у ОСОБА_2 шкіряну сумку, в якій знаходилися: мобільний телефон марки «Нокіа», з сім-карткою, карта пам'яті, гаманець із грошима та сонцезахисні окуляри, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 7 824 40 грн.

Засуджений ОСОБА_1 у касаційній скарзі просить судові рішення змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та даним про його особу внаслідок суворості і застосувати до нього ст. 75 КК. Свої вимоги мотивує тим, що суд не врахував всіх пом'якшуючих вину обставин, зокрема добровільне відшкодування завданої шкоди, думки потерпілого, який претензій до нього не має та не заперечує проти зменшення розміру покарання, а також повного визнання вини у скоєному та активного сприяння розкриттю злочину.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги та просила судові рішення залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що скарга засудженого ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у злочині, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на наведених у вироку доказах, які судом належно досліджені та оцінені.

Подія злочину, доведеність винуватості та правильність кваліфікації злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Що стосується доводів скарги щодо невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого, то вони заслуговують на увагу.

Так, відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Відповідно до положень ст. 69 КК, суд за наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції відповідної статті Кримінального кодексу.

Виходячи з конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, який молодий за віком, вперше притягується до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, розкаявся у скоєному (а.с. 205), добровільно відшкодував потерпілому шкоду, і наразі останній не має претензій до засудженого й не заперечує проти зменшення строку покарання, а також наявність на утриманні у ОСОБА_1 малолітньої доньки, колегія суддів вважає за можливе судові рішення змінити. Застосувати до ОСОБА_1 ст. 69 КК та пом'якшити йому покарання.

Разом з тим, враховуючи, що злочин вчинений ОСОБА_1 відзначався особливою зухвалістю і є тяжким, колегія суддів вважає, що підстав для застосування до нього ст. 75 КК, про що йдеться в касаційній скарзі, немає.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 4 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 30 вересня 2014 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Пом'якшити ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 186 КК покарання із застосуванням ст. 69 КК до 2 років позбавлення волі.

У решті судові рішення залишити без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5