Справа № 1-7/2007р.
ВИРОК

ім'ям України

03 травня 2007
року Місцевий
Корюківський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого -
судді Чурупченка М.І.,

при секретарі -
Макуха О.О.,

з участю
прокурора - Кузюра А.І.,

адвоката
підсудного - ОСОБА_1,

підсудного -
ОСОБА_2,

потерпілого -
ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні у м.
Корюківці у приміщенні
суду кримінальну справу по обвинуваченню - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с. Самотуги Корюківського району Чернігівської області, мешканця
АДРЕСА_1, українця, освіта повна
вища, одруженого, не
військовозобов'язаного,
працюючого головою фермерського господарства „Агротехсервіс",
раніше не судимого, громадянина України,

за ст.345 ч.2 КК України, -

встановив:

02.06.2006 року близько 11 годин підсудний ОСОБА_2. в м. Мена по вул.
Червона площа №5, Чернігівської області в магазині „Маркет" Менської
райспоживспілки, при примусовому виселенні його дружини з орендованого
приміщення площею 17 кв.м. завідомо знаючи про те, що старший інспектор
патрульної служби Менського РВ УМВС потерпілий ОСОБА_3. являється працівником
правоохоронного органу і виконує свої службові обов'язки, умисно заподіяв йому
легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я в зв'язку
з виконанням ним службових обов'язків, тобто своїми діями ОСОБА_2. скоїв
злочин, передбачений ст. 345 ч. 2 КК України.

Як у ході досудового слідства так і в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2.
вину в скоєному злочині не визнає і показав, що його дружина з 2001 року
орендує підсобне приміщення в магазині "Маркет", який належить
Менській райспоживспілці. 02.06.2006 року працівники ДВС, райспоживспілки та
працівники міліції близько 10 години прибули до магазину "Людмила"
для примусового виселення з магазину на підставі рішення суду. Вони з дружиною
добровільно звільнити приміщення магазину не побажали, оскільки вважали, що дії
цих осіб незаконні. Після цього працівники ДВС почали виламувати діру в стіні.
Він знаходився в приміщенні магазину, і коли робили отвір в стіні, то до отвору
підійшов ОСОБА_4. і почав розбирати цеглу. Він намагався його зупинити, але
ОСОБА_4. схватив його за
галстук і почав тягнути на себе. Він почав від нього звільнятися і в цей час
працівник міліції ОСОБА_3., який стояв метрах в 7 від них, перебуваючи у
нетверезому стані зі словами "ти ще й сопротівляєшся" схопили його
разом з ОСОБА_4. за руки, голову та шию і почали витягувати через отвір в стіні
з магазину, а після того як витягнули з магазину ОСОБА_3. почав викручувати йому
руки. В той час коли ОСОБА_3. та ОСОБА_4. його витягували з магазину, то
розбили йому голову. Коли ламали стіну то ломом, попали йому по пальцю на
правій руці і пошкодили його. Потім його забрали до лікарні оскільки йому були
спричинені тілесні ушкодження. Перед тим як проводити примусове виселення
працівники ДВС зачитали рішення суду про примусове виселення і тільки після
того як була відмова добровільно залишити приміщення магазину, вони почали
ламати стіну і силою виселяти їх з магазину. Також показав, що він ніяких
тілесних ушкоджень працівнику міліції, ОСОБА_3. та іншим громадянам не
спричиняв, а спричинили тілесні ушкодження йому, тому просить виправдати його
та покарати ОСОБА_3, який діяв незаконно, тому і позов не визнає.

Потерпілий ОСОБА_3. показав, що 02.06.2006 року він як
ст. інспектор патрульної служби Менського РВ УМВС, близько 10-11 годин отримав
вказівку забезпечувати охорону громадського порядку під час виконання законного
рішення суду

виконавчою
службою. Прибувши в центр м. Мена спільно з працівниками міліції ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
службою ДВС, працівників Райспоживспілки бачив як судові виконавці зачитали
орендарю магазину "Людмила" рішення суду яким зобов'язували звільнити
приміщення. Від підсудного та його дружини в адресу судових виконавців,
власника магазину, міліції, преси почали висловлюватись погрози звільнення з
роботи, нецензурної лайки з боку підсудного. Спроба зайти в магазин через
центральний вхід не вдалася, оскільки підсудний та його дружина закрились в
середині і не реагували на вимоги про виконання рішення суду. Після цього
судові виконавці почали процедуру виселення з аварійного виходу, де шляхом
часткового пошкодження стіни робився вхід (отвір) в магазин. В цей час
підсудний почав кидати в працівників виконавчої служби, райспоживспілки та
міліції цеглою, і двоє учасників отримали тілесні ушкодження, а також йому
попав цеглою по нозі. Після цього підсудний вчинив побиття власника магазину
ОСОБА_4, який підійшов до отвору, наніс йому декілька ударів в обличчя. Щоб
припинити побиття ОСОБА_4., він змушений був втрутитись і зупинити підсудного
вчиняти протиправні дії спільно з міліціонером ОСОБА_5., допоміг
ОСОБА_4звільнитись від підсудного та витягти з отвору підсудного, для того, щоб
в подальшому він не спричинив іншим присутнім ушкоджень. В цей час гр. ОСОБА_2
відірвав з його форменого одягу галстук і наніс йому ліктем удар в підборіддя,
від чого він отримав тілесні ушкодження підборіддя, ротової порожнини. Потім
він з інспектором патрульної служби ОСОБА_5 тримали ОСОБА_2 за руки, оскільки
він виривався і поки не заспокоївся. Після удару в підборіддя у нього
закрутилася голова, йому стало погано і він звернувся до Менської ЦРЛ, де
знаходився на стаціонарному лікуванні. Просить суворо покарати підсудного та
стягнути 35000 грн. моральної шкоди на його користь.

Свідки ОСОБА_4., ОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_5., ОСОБА_11., ОСОБА_12., ОСОБА_6.
підтвердили свідчення дані на досудовому слідстві та підтвердили, що підсудний
ОСОБА_2. спричинив тілесні ушкодження потерпілому, іншим учасникам примусового
виселення при виконанні службових обов'язків, а свідки ОСОБА_4, ОСОБА_8,
ОСОБА_10, ОСОБА_5 конкретно,
що безпосередньо підсудний спричинив потерпілому тілесні ушкодження (а.с. 87,
95, 90, 88, 91, 94, 86,92,97).

Свідки ОСОБА_13., ОСОБА_14., які не з'явились в судове
засідання, а надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності і покази
підтверджують, що були дані на досудовому слідстві, а покази свідка були оголошені в судовому засіданні, і їх
покази свідчать, що підсудний спричинив учасникам примусового виселення тілесні
ушкодження(а.с. 96, 97, 89).

Опитаний в судовому засіданні медичний експерт ОСОБА_15. підтвердив, що
медичний висновок експерта №219 відносно потерпілого зробив згідно законодавста
і дані ушкодження дійсно були згідно записам медичної картки хворого ОСОБА_3. №
2918.

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17., ОСОБА_18.
показали, що вони перебувають в родинних та близьких стосунках з підсудним і
при примусовому виселенні з орендованого приміщення по даній справі, підсудний
ОСОБА_2. ніякої непокори не здійснював і тілесних ушкоджень нікому не наносив,
а тільки були тілесні ушкодження спричинено йому.

Судом встановлено, що на виконання рішення господарського
суду Чернігівської області від 15.02.2005 року, яке набрало законної сили, на
підставі наказу господарського суду Чернігівської області № 10/61, яким
зобов'язано суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_17., дружину підсудного
звільнити орендоване приміщення, розташованого за адресою м.Мена, вул. Червона
площа №5, в магазині „Маркет" Менської райспоживспілки шляхом виселення та
передачі зазначене орендоване приміщення Менській районній спілці споживчих
товариств. По даному рішенню державною виконавчою службою у Менському районі
відкрито виконавче провадження, а від добровільного виконання рішення суду
ОСОБА_17. категорично відмовилась, за що притягувалась до адміністративної
відповідальності. Відповідно постанови державної виконавчої служби від
26.05.2006 року для охорони громадського порядку при проведенні виконавчих дій
при примусовому виконанні зазначеного наказу господарського суду. 02.06.2006
року було залучено працівників міліції.

02.06.2006 року
старший інспектор патрульної служби Менського РВ УМВС ОСОБА_3. та працівники
міліції ОСОБА_5.,
ОСОБА_6., які були одягнені в форменний одяг, на виконання розпорядження
керівництва, з метою забезпечення охорони громадського порядку при примусовому
виконанні рішення суду державною виконавчою службою, прибули до місця виконання
рішення суду близько 10-11 години. Боржниця ОСОБА_17. та її чоловік, підсудний
ОСОБА_2. категорично відмовились виконати рішення суду, закрились в середині і
не реагували на вимоги державних виконавців. Після цього державні виконавці
розпочали процедуру виселення з аварійного виходу, залучивши власника, де
шляхом часткового пошкодження стіни вони робили вхід в магазин і пробили отвір.
В цей час ОСОБА_2. почав кидати в працівників райспоживспілки, які були
залучені до цієї процедури, працівників міліції та виконавчої служби розбитою
цеглою, що падала від пробиття отвору в стіні і при цьому попав нею по нозі
потерпілому. Після цього, коли до отвору підійшов голова райспоживспілки
ОСОБА_4. він схватив його за
одежу та наніс декілька ударів йому в обличчя. Для того, щоб припинити побиття
останнього, тобто припинити порушення громадського порядку, потерпілий ОСОБА_3.
з міліціонером ОСОБА_5. намагаючись припинити протиправні дії підсудного,
допомогли ОСОБА_4звільнитись і зупинити його витягши з орендованого приміщення
через цей отвір. При цьому підсудний, здійснюючи опір і завідомо знаючи про те,
що ОСОБА_3. являється працівником правоохоронного органу умисно наніс йому
ліктем удар в підборіддя та відірвав галстук, заподіявши ОСОБА_3. тілесні
ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку
, забою м'яких тканин в ділянці нижньої щелепи зліва, які згідно висновку
судово-медичної експертизи № 219 від 10.07.2006 року відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я.

Покази свідків ОСОБА_16., ОСОБА_17., ОСОБА_18.
спростовують, оскільки суперечать показам свідків, що були учасниками даного
факту та дали показа в досудовому слідстві, матеріалам справи, а також вони не
були вказані підсудним під час досудового слідства слідчому і не допитувались,
є близькими підсудного і в його справдовування дають такі свідчення і
суперечать показам свідків, які в досудовому слідстві опитані.

В судовому засіданні не встановлено і не доведено, що підсудний в частині
нанесення тілесних ушкоджень потерпілому умисно заподіяв йому забій м'яких
тканин в ділянці правої стопи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень,
оскільки враховуючи пояснення свідків, потерпілого, підсудного ніхто не дав
конкретного свідчення, а сам потерпілий показав, що проходив повз отвір і йому
влучило в ногу частина цеглини, тому такі покази не можуть бути прийняті судом
до уваги, що підсудний навмисно наніс їх.

Зібраними матеріалами справи, висновком експерта та показами свідків,
матеріалами перевірки ВВБ УМВС Чернігівської області, прокуратури встановлено,
що потерпілий діяв законно. Також доведено, що підсудний дійсно вчинив
протиправні дії і умисно наніс підсудонму тілесні ушкодження у вигляді закритої
черепно-мозкової травми - струсу головного мозку з забоєм м'яких тканин в
ділянці нижньої щелепи зліва, що відносяться, до легких тілесних ушкоджень з
короткочасним розладом здоров'я при вказаних обставинах справи, оскільки покази
учасників примусового виселення(свідків), вказують що підсудний діяв
протиправно, погрожував, на зауваження не реагував, законних вимог не
виконував, спричинив тілесні ушкодження не тільки потерпілому по справі, а і
іншим учасникам.

Вина підсудного щодо невизнання своєї вини, органом досудового слідства
доведено протоколами очних ставок між потерпілим та підсудним, а також свідком ОСОБА_5. і підсудним
(а.с.98-101), а також вина підсудного підтверджується висновком судово-медичної
експертизи №219 від 10.07.2006 року (а.с. 116-118), та іншими зібраними
матеріалами справи, тому органом досудового слідства дії підсудного правильно
кваліфіковані за ст.345 ч.2 КК України.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує характер і
ступінь тяжкості скоєного злочину, конкретні обставини його вчинення, особу
підсудного який похилого віку, не судимого, не притягувався до адміністративної
відповідальності, скоїв злочин середньої тяжкості, пенсіонер і працює, за
місцем проживання характеризується позитивно, одруженого, не
військовозобов'язаного, відсутність обтяжуючих та пом'якшуючих його

вину обставин, а
також інші обставини, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що підсудному
слід призначити покарання в межах санкції ч.2 ст.345 КК України, а враховуючи
всі обставини справи застосувати до підсудного ст.75 КК України та звільнити
його від відбування покарання з випробуванням і покласти відповідні обов'язки
за ст.76 КК України.

Запобіжний
захід підсудному за таких обставин слід залишити той же, у вигляді - підписки
про невиїзд.

По
справі заявлений цивільний позов потерпілим ОСОБА_3. на суму 35000 грн. про
стягнення моральної шкоди заподіяної злочином, який він повністю підтримав і
просить задовольнити, оскільки даним злочином йому підсудний спричинив
приниження, фізичну біль, страждання, дискомфорт, а також наслідки після
злочину змушують його звертатись в медичні заклади, на що витрачає свій час.
Підсудний ОСОБА_2. та його захисник позов не визнали повністю, оскільки
вважають, що злочин підсудним не скоєно, та ще й те що позовна заява потерпілим
не підписана тому вона вважається не поданою. Відсутність підпису потерпілого у
позовній заяві не може бути підставою вважати позов не поданим, оскільки в ході
досудового слідства потерпілий подав даний позов, мається постанова про
визнання особи потерпілим де вказана сума позову 35000грн. і він дану постанову
підписав, а також в самому обвинувальному висновку вказано на позовні вимоги,
тому ці обставини спростовуються і суд приходить до висновку, що позов є
поданим. Оскільки вина підсудного доведена в судовому засіданні і відповідно
законодавства, що потерпілий має право на стягнення моральної шкоди заподіяної
злочином, тому виходячи з принципів розумності та справедливості, а також
враховуючи обставини справи, позов про стягнення моральної шкоди підлягає
частковому задоволенню, так як підсудний спричинив тілесні ушкодження
потерпілому, проявив неповагу до нього, принизив його честь, ділову репутацію,
його дії спричинили фізичну і душевну біль, спонукає потерпілого звертатись до
лікаря, тому за таких обставин з підсудного слід стягнути з врахуванням всіх
обставин, моральну шкоду у розмірі - 3000 грн.

Речові докази: висновок судово-медичної експертизи №219 від 10.07.2006
року, де у потерпілого ОСОБА_3. маються легкі тілесні ушкодження, що
зберігається в матеріалах справи (а.с. 116-118), по набранню вироком чинності
залишити в матеріалах кримінальної справи.

Судових витрат
по справі не має.

Керуючись
ст.ст.323-324 КПК України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_2 винним за ст.345 ч.2 КК України і призначити йому покарання
у виді позбавлення волі строком на -1 (один) рік.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 ст.75 КК України та звільнити його від
відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк -1 (один)
рік.

Застосувати до засудженого ОСОБА_2 ст.76 КК України і покласти на нього на
час іспитового строку такі обов'язки: не виїзджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_2 залишити той же -
підписку про невиїзд.

Стягнути з засудженого ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3
Володимира Анатолійовича у відшкодування моральної шкоди - 3000 (три тисячі)
гривень 00 копійок.

Речові докази: висновок судово-медичної експертизи №219
від 10.07.2006 року, де у потерпілого ОСОБА_3. маються легкі тілесні
ушкодження, що зберігається в матеріалах справи (а.с. 116-118), по набранню
вироком чинності залишити в матеріалах кримінальної справи.

На вирок суду протягом 15 діб з часу його проголошення
може бути подана апеляція.