Справа № 204/3606/15-к
Провадження № 1-кп/204/260/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Апостолове Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, військовослужбовця, командира 4 відділення 1 взводу 6 роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на час проходження служби мешкав у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
15 серпня 2014 року наказом № 167 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця, призваного за мобілізацією, молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини. Тим же наказом молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду командира 4 відділення 1 взводу 6 роти 3 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 .

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст.ст. 9, 1, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України (далі - Статут), бути взірцем виконання службового обов`язку, свято і непорушно додержуватися Конституції України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

31 січня 2015 року молодшому сержанту ОСОБА_4 командуванням військової частини НОМЕР_1 було надане короткострокове звільнення з військової частини, з якого він мав повернутися о 08.00 годині 02 лютого 2015 року. Але 02 лютого 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 до військової частини не повернувся, до виконання своїх службових обов`язків не приступив.

Таким чином, з 08.00 години 02 лютого 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, не з`являвся вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, не приймаючи заходів для повернення до військової частини НОМЕР_1 , про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

06 травня 2015 року молодший сержант ОСОБА_4 прибув до військової прокуратури Дніпропетровського гарнізону та заявив про себе.

Таким чином, у період з 08.00 години 02 лютого 2015 року по 06 травня 2015 року, молодший сержант ОСОБА_4 не з`являвся вчасно на службу до військової частини НОМЕР_1 без поважних причин та ухилявся від проходження військової служби понад один місяць.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та пояснив суду, що він 14 серпня 2014 року був призваний на військову службу за частковою мобілізацією та направлений для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 він був призначений на посаду командира 4 відділення 1 взводу 6 роти 3 стрілецького батальйону. На час зарахування до списків особового складу частини у нього було військове звання молодший сержант.

02 лютого 2015 року йому було надано звільнення з військової частини НОМЕР_1 та він поїхав додому в АДРЕСА_1 звідки до травня місяця на службу не повернувся без поважних причин.

Крім визнання своєї вини, вина ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується оголошеними і дослідженими матеріалами кримінального провадження:
- наказом від 02.02.2015 року № 54 про проведення службового розслідування за фактом неприбуття зі звільнення у військову частину ОСОБА_4 (а.п.6);
- витягом з наказу від 15.08.2015 року № 167 про зарахування в списки особового складу частини та на всі види забезпечення ОСОБА_4 (а.п.8);
- обліковопослужною карткою (а.п.10);
- висновком службового розслідування за фактом неприбуття зі звільнення у військову частину ОСОБА_4 (а.п.11-12).
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, постановив проводити судовий розгляд провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним доказів, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення доказана в повному обсязі.
Умисні дії ОСОБА_4 , які виразились у нез`явленні військовослужбовцем вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад один місяць, кваліфікуються за ч. 3 ст. 407 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних правопорушень середньої тяжкості, дані про особу винуватогого, який раніше не судимий (а.п.14), за місцем служби характеризується опосередковано (а.п.9), на обліках у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні батьків, які потребують постійного догляду та допомоги.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, повне визнання своєї вини.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання в вигляді позбавлення волі.
З урахуванням особи обвинуваченого, наявності пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням в порядку, передбаченому ст.ст. 75, 76 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він в період 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п.3,4 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1