Справа
№ 11- 496/2008
Головуючий 1 інстанції:
- ст. 248 ч.2 КК України Доповідач: Григор'єва В.Ф.
11 вересня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Чернігівської
- судді -
суддів - Григор'євої В.Ф., Мельниченка Ю.В.
участю прокурора - Басюка С.В.
захисників - ОСОБА_3
засудженого - ОСОБА_1
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляціями захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в інтересах засудженого
ОСОБА_1 на вирок Носівського районного суду Чернігівської області від 17 червня
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженець с. Козари Носівського району Чернігівської області,
громадянин України, з середньою освітою,
одружений, раніше не судимий, працюючий лісником Носівського лісництва, мешканець АДРЕСА_1
засуджений за ст. 248 ч.2 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 2 500 грн. з конфіскацією
знарядь і засобів полювання та всього добутого.
Цивільний позов дочірнього підприємства „ Товариство шанувальників природи
Козелецького району” на суму 24 000грн.
залишено без розгляду.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави
209 грн. 21 коп. судових витрат за проведення криміналістичної
Доля речових доказів вирішена відповідно до вимог ст.81 КПК України.
За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 15 грудня 2007 року, близько 12 години, у
лісі урочища Клепал, обходу № 2, кварталу № 37 Носівського лісництва, неподалік
села Жовтень Носівського району Чернігівської області, він, обіймаючи посаду
лісника обходу № 3 Носівського лісництва, посада якого, відповідно до посадових
обов'язків, передбачає здійснення охорони тваринного світу, самовільно, з
використанням свого службового становища, без належного дозволу, виданого
уповноваженим органом, тобто без ліцензії на полювання козуль, за попередньою
змовою з невстановленими слідством особами, із застосуванням мисливської
одноствольної рушниці марки ІЖ 3К НОМЕР_1, здійснив незаконне полювання дорослих
самок двох диких тварин біологічного виду козулі (Саrpeolus cаrpeolus L), вид якого має дуже низькі
відтворювальні властивості, популяція цього виду диких тварин на території
Носівського району має незначну поширеність і знаходиться в критичному становищі,
чим заподіяв державному мисливському фонду істотну шкоду на загальну суму 16
Захисник ОСОБА_3 просить вирок суду скасувати, а справу закрити, посилаючись на
невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи,
порушенням норм кримінально-процесуального закону та однобічністю судового
розгляду. Вказує, що будь-яких доказів, які б вказували на факт здійснення
ОСОБА_1 полювання, під час слідства не встановлено. Крім того, зазначає, що
також є недоведеним той факт, що дикі козулі були вбиті саме з мисливської
одноствольної рушниці марки ІЖ 3К НОМЕР_1, оскільки по справі не призначалась
судово-балістична експертиза. Сама рушниця, на його думку, була підкинута на
кузов автомобіля УАЗ, яким керував ОСОБА_1 та вилучена працівниками міліції,
тобто був порушений порядок проведення слідчої дії, передбачений
кримінально-процесуальним законом. Також вважає, що заподіяна шкода не є
істотною, оскільки чисельність дикої козулі в Носівському районі не є
Захисник ОСОБА_2 просить вирок суду скасувати, а справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю в його діях
складу злочину. Свої вимоги аргументує тим, що показання ОСОБА_1 щодо його
непричетності до скоєного злочину нічим не спростовані, його вина у
інкримінованому злочині не доведена. Під час досудового слідства допущені
порушення вимог КПК України. Вирок суду ґрунтується на доказах, більша частина
яких добута з порушенням вимог кримінально-процесуального закону з
обвинувальним ухилом.
Заслухавши доповідача по справі,
пояснення засудженого ОСОБА_1 та захисника ОСОБА_3, які просили задовольнити апеляції з вказаних у них
підстав, вирок суду скасувати, а справу закрити за відсутністю в діях
засудженого складу злочину, думку прокурора, який вважав, що апеляції
задоволенню не підлягають, оскільки вони
необґрунтовані і просив вирок суду залишити без зміни, оскільки він законний і обґрунтований, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи, викладені у апеляціях, колегія суддів
вважає, що апеляції захисників задоволенню не підлягають з наступних підстав.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за
обставин, встановлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним
обставинам справи, обґрунтований сукупністю досліджених судом доказів, які
належно оцінені і детально викладені у вироку.
Відповідно до ст. 12ч.3 Закону
України „Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000 року( із змінами та доповненнями) до
полювання прирівнюється перебування осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових і лісових дорогах (крім доріг
загального користування), з будь-якою стрілецькою зброєю, або з
капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками мисливських порід чи ловчими звірами і
птахами, або з продукцією полювання, а також перебування осіб на дорогах
загального користування з продукцією полювання або з будь-якою зібраною розчохленою стрілецькою
до ст.1ч.1 абзацу 12 Закону України „Про мисливське господарство та полювання" від 22.02.2000
року( із змінами та доповненнями) під продукцією
полювання розуміється
добуті шляхом полювання туші мисливських тварин, їх частини
(м'ясо, субпродукти, шкури, роги, черепи, ікла, тощо), а також відловлені живі мисливські
Як вбачається з матеріалів справи, засуджений
ОСОБА_1 у судовому засіданні не визнав свою вину у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 248 ч.2 КК України і зазначив, що 15 грудня 2007 року, близько 11 години, заїхав до свого обходу, щоб переконатись чи є можливість транспортом
вивезти заготовлену продукцію. Він почув
постріли і поїхав у їх напрямку. Не доїжджаючи до будинку лісника, побачив на
снігу кров і 2 туші вбитих
вогнепальним пораненням диких козуль, в однієї з яких було перерізане горло. Він намагався повідомити про знахідку
головного мисливствознавця держлісгоспу ОСОБА_10, проте через відсутність зв'язку не зміг цього зробити, тому
поклав туші козуль на кузов власного
автомобіля, приїхав до будинку лісника, де залишив автомобіль та пішов у напрямку
почутих пострілів на відстань приблизно 700-800 метрів. Також у цей час намагався
зателефонувати ОСОБА_10, однак це йому не вдалося. Він повернувшись до будинку лісника,
там побачив автомобіль „Джип” та трьох єгерів, яким він повідомив про знахідку та свою непричетність до полювання. Один
з єгерів залишився з ним, а двоє інших на
автомобілі „ Джип" поїхали у напрямку почутих пострілів. Пізніше до
будинку лісника під'їхав автомобіль
У АЗ типу карети швидкої допомоги, в якому було 7-8 чоловік. Серед тих людей
він знав трьох чоловік: ОСОБА_4, ОСОБА_5
та ОСОБА_6, які стали з ним розмовляти та повісили
на борти його автомобіля свої мисливські рушниці. Автомобіль УАЗ типу
карети швидкої допомоги майже одразу
поїхав у невідомому напрямку, а ще через хвилин 20 до них під'їхав автомобіль „Джип", з якого вийшов ОСОБА_7,
діставав з автомобіля рушниці і
повертав їх мисливцям. Ще через деякий час приїхав ОСОБА_10., який почав відбирати пояснення у мисливців та працівники
міліції. Ввечері у приміщенні Носівського
РВ УМВС України в Чернігівській області начальник слідчого відділення ОСОБА_21 залякував його і говорив, щоб він
зізнавався у вчиненні злочину. У нього зброї
не було, а в руках була
засуджений ОСОБА_1 зазначив, що його
показання про те, що двох козуль на кузов його автомобіля поклали мисливці по
вказівці єгеря Володимира,
який був під час полювання в лісі урочища Клепал і при приїзді інших єгерів у ліс урочища Клепал
ОСОБА_25 втік, а його затримали та вилучили з кузова автомобіля двох козуль, він дав
тому такі показання, що працівники міліції
чинили на нього тиск,
захисника ОСОБА_3 про те, що будь-яких доказів у справі,
які б вказували на факт здійснення засудженим ОСОБА_1
полювання, під час досудового та судового слідства не
встановлено, безпідставні.
Зокрема, винуватість засудженого ОСОБА_1
підтверджується показаннями свідків, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 про те, що 15 грудня 2007 року, близько 12 години, до них у лісі підійшов ОСОБА_1 з одноствольною рушницею та повідомив, що бере участь у
полюванні разом з іншими мисливцями.
свідка ОСОБА_7 підтверджується, що 15 грудня 2007 року, близько 12 години, він
разом з єгерями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 автомобілем приїхали до будинку лісника в
урочищі Клепал. Біля будинку лісника нікого не було, а стояв автомобіль УАЗ
бортовий, на кузові якого на сіні лежали 2 туші забитих козуль, порожні рушниці, а також
особисті речі мисливців. Приблизно за 5 хвилин до автомобіля з одноствольною рушницею в
руках підійшов ОСОБА_1, який повідомив, що автомобіль належить йому і що він разом з
іншими мисливцями та з єгерем ОСОБА_25 здійснює полювання. Дві козулі - це
результат їхнього полювання. Він повідомив, що решта мисливців знаходяться далі по дорозі
в лісі. При перевірці документів на рушницю та на полювання виявилось, що їх у
ОСОБА_1 не було. Останній був наляканий і розгублений, сказав, що відповідати
за всіх сам не збирається і почав комусь телефонувати. Після цього він з ОСОБА_9 поїхав наздоганяти інший
автомобіль з мисливцями, а ОСОБА_8
залишився із ОСОБА_1 біля будинку лісника. Коли вони наздогнали і зупинили автомобіль УАЗ типу карети швидкої
допомоги, то у ньому було близько 15 мисливців, деякі з них були зі зброєю, було 2 собаки та
ще одна забита козуля. На підлозі в салоні та на взутті мисливців була кров. Він запропонував усім мисливцям їхати
до будинку для оформлення протоколів
про незаконне полювання, проте автомобіль УАЗ типу швидкої допомоги зник у невідомому напрямку. Про
дану подію він повідомив мисливствознавця
ОСОБА_10 та Носівський РВ УМВС. Коли єгеря складали протоколи на мисливців, то в ході розмови троє з них
підтверджували, що це їх компанія вполювала козуль і пропонували домовитись, а
після приїзду працівників міліції ОСОБА_1 почав говорити, що козуль він знайшов
і до полювання не причетний. Серед вилучених і оглянутих того дня рушниць мисливців, одноствольна рушниця була лише у
ОСОБА_1, яка була вилучена працівниками
міліції. Також у автомобілі ОСОБА_1 зберігалися окуляри одного з мисливців.
аналогічні показанням свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з показаннями
свідка ОСОБА_7, які підтверджують винуватість ОСОБА_1
показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що 15 грудня 2007 року близько 14.30 год.
йому зателефонував єгер ОСОБА_11 і повідомив, що в лісі урочища Клепал він та інші єгері виявили
факт незаконного полювання, а тому їм необхідна його допомога. Приїхавши до лісу,
він побачив автомобілі „ Джип” та бортовий УАЗ, єгерів разом з директором товариства
шанувальників природи Козелецького району ОСОБА_7 та близько 10 мисливців. ОСОБА_7
йому повідомив, що на кузові автомобіля УАЗ є дві забиті козулі, ще один автомобіль
УАЗ типу карети швидкої допомоги втік від них. ОСОБА_1 йому повідомив, що туші козуль
знайшов у лісі і до полювання не причетний, проте ОСОБА_7 його показання заперечував і
говорив, що першочергово ОСОБА_1 зізнався йому та іншим єгерям в незаконному
полюванні двох козуль. Через деякий час до лісу приїхали працівники міліції, які вилучили дві
козулі та мисливські рушниці.
свідка ОСОБА_12 підтверджується, що по приїзду до будинку лісника він бачив бортовий УАЗ, але в кузов його не дивився. Після
того, як автомобіль УАЗ типу карети швидкої допомоги поїхав,
він разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 пішли з лісу на автодорогу. Вони
до вечора чекали на ОСОБА_13, від якого вперше дізнались, що на
кузові бортового УАЗа були дві забиті в
результаті незаконного полювання козулі.
ОСОБА_13 в ході судового засідання підтверджується, що 15 грудня 2007 року він разом з
ОСОБА_15, ОСОБА_14, ОСОБА_12, ОСОБА_17 та іншими мисливцями ОСОБА_5, ОСОБА_6 пішли на поле за село
Жовтень Носівського району з метою полювання. Там до них під'їхав автомобіль
УАЗ типу карети швидкої допомоги і вони разом з мисливцями, які були в тому
автомобілі поїхали через ліс на інше поле для подальшого полювання. У лісі їх
автомобіль забуксував і їм довелося його виштовхувати. Потім їх наздогнав автомобіль
„Джип", з якого вийшли двоє чоловіків, які запропонували їм повертатися до
будинку лісника для проведення перевірки документів. Частина мисливців поїхали
автомобілем УАЗ, а частина - автомобілем „Джип". Прибувши до будинку лісника, він
побачив інший автомобіль УАЗ бортовий, на кузові якого було дві забиті козулі.
Автомобіль УАЗ типу карети швидкої допомоги поїхав у невідомому напрямку. До них під'їхав автомобіль ,
Джип" з єгерями, які стали проводити перевірку та викликали працівників міліції, які
вилучили у нього рушницю та склали адміністративний протокол за порушення правил
показань свідка ОСОБА_18, даних в судовому засіданні вбачається, що 15 грудня 2007 року він
проводив полювання на полі поблизу села Жовтень Носівського району. Мисливцям, які з
ним полювали, він виписав відстрілочні картки. Він бачив близько 12-13 години, як до лісу їхав автомобіль
УАЗ бортовий. Він знав, що це автомобіль лісника ОСОБА_1 Однак, хто їхав за кермом не
розгледів, оскільки він був від нього на відстані близько 400-500 метрів.
Показаннями свідка ОСОБА_19 підтверджується, що 15
вона знаходилася на лікуванні у лікарні м. Чернігова і того дня приблизно о
08.30 год. до неї приїжджав її чоловік ОСОБА_1, який приблизно за 20 хвилин
поїхав на роботу. Він приїжджав
бортовим УАЗом, у камуфльованому костюмі, а ввечері зателефонував і повідомив що у нього неприємності
на роботі. Вона підтвердила, що у них вдома ніколи не було і нема ніякої
показань свідка ОСОБА_20 в судовому засіданні вбачається, що 15 грудня 2007 року він
лісника автомобіль УАЗ бортовий державний
НОМЕР_2, який належав ОСОБА_1, на кузові якого лежали дві туші забитих вогнепальними
пораненнями диких козуль, які були вилучені працівниками міліції. Під час спілкування
працівників міліції із ОСОБА_1, останній повідомив, що знайшов козуль у лісі урочища
Клепал і поклав їх на кузов свого автомобіля. Того ж дня у приміщенні Носівського РВ УМВС
України в Чернігівській області ОСОБА_1 дуже хвилювався, говорив, що за всіх відповідати
не збирається і що вирішив давати правдиві покази та дав йому пояснення про те, що
він приїхав до будинку лісника, де зустрів єгеря Володимира і мисливців, частину з яких
знав. ОСОБА_25 попросив його перекласти туші двох забитих козуль із автомобіля
УАЗ типу карети швидкої допомоги на його автомобіль, щоб він перевіз козуль до автодороги, на
що він погодився. Хтось із мисливців поклав на кузов його автомобіля двох забитих
козуль. Після цього мисливці з єгерем ОСОБА_25 сіли в автомобіль УАЗ типу
карети швидкої допомоги і поїхали далі в ліс полювати, а він залишився біля будинку
лісника, де був помічений і затриманий єгерями. Також були затримані інші мисливці,
а ОСОБА_25 утік. Пояснення ОСОБА_1 давав сам, добровільно, будь-якого примусу до нього не
було. По його поведінці було видно, що він причетний до незаконного полювання двох
свідка ОСОБА_21 підтвердужється, що під час відібрання пояснень ОСОБА_20 у
ОСОБА_1 у приміщенні Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області він дійсно заходив
до кабінету ОСОБА_20 та намагався роз'яснити ОСОБА_1 яка міра покарання передбачена за
вчинений злочин, після чого ОСОБА_1 сказав, що за всіх відповідати не збирається і
почав давати покази, які і були записані
ОСОБА_20 Він ніякого психічного чи фізичного тиску на ОСОБА_1 не чинив,
а висловлювання останнього, що він давав показання під тиском, це його
намагання уникнути покарання.
свідка ОСОБА_11 підтверджується, що 15 грудня 2007 року близько 14 години, після
того, як йому зателефонував ОСОБА_9 і повідомив про виявлений факт незаконного
полювання, він на автомобілі Нива приїхав у ліс урочища Клепал, де біля будинку лісника
побачив ОСОБА_8 ОСОБА_1 та бортовий автомобіль УАЗ, на кузові якого були дві туші забитих
козуль та якийсь пакет з речами, прикритий сіном.
Колегія суддів вважає, що наведеним
показанням свідків суд дав належну оцінку і обґрунтовано визнав їх
достовірними, оскільки вони не містили суттєвих суперечностей, доповнювали та
уточнювали одне одного з урахуванням
суб'єктивного сприйняття свідками
обставин події. Крім того, ці показання знайшли підтвердження іншими
дослідженими судом доказами.
Зокрема, винуватість
ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого
ст. 248 ч.2 КК України, підтверджується також наступними доказами у
справі.
Протоколом огляду місця події - території лісу
урочища Клепал Носівського лісництва, яким підтверджується, що з кузова автомобіля УАЗ
бортовий було вилучено дві туші забитих козуль та рушниці (т. 1 а. с. 5-8).
Актом огляду двох туш забитих тварин,
вилучених з лісу Клепал
Носівського лісництва, яким підтверджується, що обидві туші тварин відносяться до виду диких козуль (т.
1 а. с. 10), протоколом огляду мисливських рушниць, вилучених працівниками міліції при
огляді території лісу урочища Клепал Носівського лісництва (т. 1 а. с. 9).
Висновком експерта від 17 грудня 2007 року,
яким встановлено, що надані для дослідження козулі загинули внаслідок вогнепального
поранення і на момент загибелі кітними не були (т. 1
Довідкою про вартість, якою підтверджується,
що станом на 15 грудня 2007 року вартість однієї козулі віком біля одного року
вагою 25-30 кг складає 8 000 (вісім гривень (т. 1 а. с. 63).
криміналістичної експертизи № 12-8 від 04 лютого 2008 року, з якого вбачається, що
надані на експертизу залишки волосин, вилучені з місця незаконного полювання є волоссям тварин, ряду
парнокопитних, родини оленевих, роду козуль (т. 2 а. с.78-80 ).
Довідкою Чернігівського обласного управління лісового
та мисливського господарства від 31.01.2008 року № 03169, якою
біологічний вид козулі має дуже низькі відтворювальні властивості, популяція цього виду
диких тварин на території Носівського району має незначну поширеність і знаходиться в
критичному становищі (т. 2 а. с. 151).
заподіяної шкоди від 31.01.2008 року №
03172, нанесеної державному мисливському фонду при незаконному добуванні двох
козуль на території Носівського району 15 грудня 2007 року на загальну суму 16
810 гривень (т. 2 а. с. 152).
з державного комітету
лісового господарства України від 08 02.2008 року № 03-05-533, якою
підтверджується, що оптимальна чисельність козулі для Чернігівської
області становить 30 000 голів, а станом
на 2006 ця чисельність становила
лише 6 900 голів, що значно менше від мінімальної чисельності
Фотокартками, наданими свідком ОСОБА_7, які
оглянуті у судовому засіданні і які підтверджують наявність двох туш забитих
козуль та двох рушниць у сіні
на кузові автомобіля ОСОБА_1 (т. 2 а. с. 214-219).
Копією плану обходів № 2 та № 3 Носівського
лісництва Ніжинського держлісгоспу.
Враховуючи наведені докази, колегія суддів
вважає, що твердження захисника про те, що мисливська одноствольна рушниця ІЖ
ЗК була підкинута на кузов автомобіля НОМЕР_4, необґрунтоване, оскільки в
протоколі огляду місця події від 15.12.07 року зафіксовано лише факт вилучення
рушниці з кузова автомобіля, а ці
обставини спростовуються показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9 в
судовому засіданні, які підтвердили,
що 15 грудня 2007 року, близько 12 години, до них у лісі підійшов ОСОБА_1 з одноствольною рушницею та
повідомив, що бере участь у полюванні разом з іншими мисливцями.
того, у апеляціях зазначалося, що відповідно до ст.12 абзацу 3 Закону України
„Про мисливське господарство та полювання” від 22.02.2000 року( із змінами та
доповненнями) до полювання прирівнюється перебування
осіб у межах мисливських угідь, у тому числі на польових та лісових дорогах,
крім (доріг загального користування) з будь-якою стрілецькою зброєю або з
капканами та іншими знаряддями добування звірів і птахів, або з собаками
мисливських порід чи ловчими звірами і птахами, або з продукцією полювання.
Відповідно до ст. 20 ч.1п.5 вказаним Законом забороняється транспортування або
перенесення добутих тварин чи їх частин без відмітки цього факту в дозволі на
на зазначені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд дійшов до
обґрунтованого висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані, як незаконне
полювання, що заподіяли істотної шкоди, які полягали у транспортуванні добутих
тварин чи їх частин без відмітки цього факту у дозволі на їх добування.
не погоджуються з цими висновками суду, виходячи з того, що продукція полювання
- це добуті шляхом полювання, тобто,
шляхом вчинення дій, спрямованих на
вистежування, переслідування з метою добування і саме добування (відстріл,
відлов) мисливських тварин, їх частин. Захисники стверджують, що під час
слідства не було здобуто доказів, які б вказували на вчинення ОСОБА_1
перерахованих дій. Крім того, захисники вбачають в діях ОСОБА_1 лише збирання
загиблих тварин. Однак, такі твердження захисників не відповідають фактичним
обставинам справи, так як у матеріалах кримінальної справи достатньо доказів
про те, що козулі були забиті вогнепальним пораненням, а це свідчить про факт
полювання на них. Отже, забиті (впольовані) тварини не можуть вважатися
захисників про те, що загрози стану та умовам існування, знищенню козуль на
території Носівського району не було, так як полювання на козуль в мисливський
сезон 2007-2008 років відповідно до ст. 30 ч.2 Закону України „Про мисливське
господарство та полювання” заборонено не було, а тому твердження суду про критичне становище виду диких козуль
є хибним, необґрунтовані. Оскільки не
заборонення полювання на козуль у відповідний період, аж ніяк не свідчить про
відсутність загрози популяції диких козуль. Ці обставини можуть свідчити про
відсутність належного контролю за ситуацією збоку користувача мисливських
захисників про те, що термін тварин, які мають низький відтворювальні
властивості, законодавчо не закріплений і тому такі твердження є суб'єктивними
і не могли братися судом до уваги.
з тим, відтворювальні властивості не можуть бути нижчими від приплоду лише 1
теляти за 1 окот. Тому такий висновок суду є об'єктивним. Крім того, доводи
захисників про те, що лист Чернігівського обласного управління лісового та
мисливського господарства та лист державного комітету лісового господарства
України містять між собою розбіжності, необґрунтовані, оскільки в першому
випадку зазначено, що козуля при окоті приводить одне теля, а в листі ДГЛГУ -
1-2 теля, тобто, в різних наукових виданнях зазначені відповідні дані з цього
питання і листи між собою не суперечать, а один лист доповнює інший.
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд не відхиляв якійсь докази,
а об'єктивно оцінював всі докази.
захисника у апеляції про те, що жодного доказу з приводу того, що ОСОБА_1
попередньо домовлявся з іншими особами під час слідства не здобуто,
безпідставні, оскільки спростовуються показаннями ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9
про те, що ОСОБА_1 з рушницею підійшов до них у лісі та повідомив, що бере
участь у полюванні разом з іншими мисливцями.
захисником зазначено, що твердження суду проте, що відносно ОСОБА_5, ОСОБА_6
ОСОБА_22 ОСОБА_23, ОСОБА_13матеріали кримінальної справи виділені в окреме
провадження, не відповідає дійсності, так як вони були притягнуті по цьому
факту до адміністративної відповідальності.
те, жоден з перерахованих осіб постанову про притягнення до адміністративної
відповідальності за ст. 85 КУпАП не оскаржив. Крім того, у ст. 61 Конституції
України зазначено, що ніхто не може бути притягнутий до юридичної
відповідальності одного виду за одне й те ж саме правопорушення. Але в даному
випадку йдеться про юридичну відповідальність різного виду адміністративну та
кримінальну. Тому твердження суду з цього приводу є вірним.
захисника про те, що висновок експертизи
від 17.12.07 року суперечить вимогам ст.ст. 75 чч.5,6, 77 ч.4, 200 КПК України,
необґрунтовані. Оскільки у ст. 75 ч.ч.5,6 КПК України йдеться про випадки, коли
експертиза визнана неповною, не досить ясною, необґрунтованою чи такою, що
суперечить іншим матеріалам справи, тому експертом не було порушено ст.ст. 77 ч.4, 200 КПК
до п. 10 абзацу 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 10.12.04
року № 17 „Про судову практику у справах
про злочини та інші правопорушення проти
довкілля” заподіянням істотної шкоди
може бути визнано зникнення того чи іншого виду тварин у певній
місцевості, знищення тварин, відтворення яких з урахуванням особливостей або
чисельності того чи іншого виду пов'язане зі значними труднощами. Тому доводи
захисників про те, що діями ОСОБА_1 не було заподіяно істотної шкоди, безпідставні.
докази у справі, колегія суддів вважає, що суд дійшов обґрунтованого висновку,
що критично оцінив показання ОСОБА_1 в частині не причетності його до незаконного полювання
двох диких козуль, відсутності у нього мисливської рушниці та здійснення на нього тиску працівниками міліції
Носівського РВ УМВС України в Чернігівській області. Змінюючи показання,
засуджений намагався ухилитися від відповідальності
і його показання спростовуються
наступними доказами у справі.
Показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8
ОСОБА_9, які в судовому засіданні підтвердили,
що ОСОБА_1 підійшов до них у лісі
урочища Клепал з одноствольною
мисливською рушницею в руках та зізнався в тому, що бере участь у полюванні разом з
іншими мисливцями, а забиті дві козулі є результатом їх полювання.
Показаннями свідків ОСОБА_20 та ОСОБА_21., які
в судовому засіданні підтвердили,
що будь-якого тиску на ОСОБА_1 не здійснювали, а ОСОБА_21 лише роз'яснив
можливі наслідки за незаконне полювання, які
передбачені КК України.
Показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_20, ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_22 ОСОБА_23, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, які в судовому засіданні
підтвердили, що 15 грудня 2007 року в лісі урочища Клепал Носівського лісництва вони бачили автомобіль УАЗ бортовий, на
кузові якого знаходилися дві туші забитих козуль.
Протоколами пред'явлення
предметів для впізнання свідкам ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які впізнали рушницю марки ГЖ ЗК
НОМЕР_3, яка була у ОСОБА_1 у лісі урочища
лісництва 15 грудня 2007 року (т. 1 а. с. 196, 197).
Протоколами очних ставок свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_24, ОСОБА_9, ОСОБА_20з ОСОБА_1, під час яких вказані свідки підтвердили
свої показання (т. 2 а с. 39-48, 68-70).
Посадовими обов'язками ОСОБА_1, які
передбачають здійснення ним безпосередньої охорони лісів, тваринного світу,
довіреного майна та матеріальних цінностей в обході, участь у роботі по охороні і
відтворенню мисливської фауни (т. 2 а.с. 115-116).
з тим, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6.,
та ОСОБА_12 самі є мисливцями і тому своїми показаннями намагалися пом'якшити участь
засудженого та свою участь у полюванні.
За таких обставин винуватість ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного
злочину підтверджена дослідженими
судом доказами у справі.
урахуванням наведеного, колегія суддів вважає,
що дії ОСОБА_1, які виразились у порушенні правил полювання, що заподіяли істотну шкоду, вчиненому службовою
особою з використанням службового становища, за попередньою змовою групою осіб,
кваліфіковані правильно за ст.248
Колегія суддів вважає, що покарання засудженому ОСОБА_1 за вчинений
злочин, передбачений ст. 248 ч.2 КК України, судом призначено у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості
вчиненого злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, даних про особу засудженого,
ступеню його вини, стану здоров'я, сімейний стану, позитивних характеристик з
місця проживання та роботи, за відсутності обставин, які пом'якшують або
обтяжують покарання. За таких обставин колегія суддів вважає, що суд дійшов
правильного висновку про призначення засудженому покарання у виді штрафу, яке є
для нього достатнім для виправлення і попередження нових злочинів.
З огляду на викладене, підстав для скасування вироку із
закриттям справи за відсутністю в діях засудженого складу злочину,
передбаченого ст. 248 ч.2 КК України, як про це порушується питання в
апеляціях, не встановлено.
Будь-яких даних, які б свідчили про істотне порушення
кримінально-процесуального закону під час досудового слідства і розгляду справи
судом першої інстанції і давали б підстави для скасування вироку суду, по
справі також не встановлено.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 365, 366, 379 КПК України колегія
суддів ,-
Апеляції захисників ОСОБА_3 та. ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок Носівського районного суду Чернігівської
області від 17 червня 2008 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.
СУДДІ:
Григор'єва В.Ф. Трейтяк
О.П. Мельниченка Ю.В.