В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 січня 2015 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.Запоріжжя

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0004653 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українця, громадянина України, має неповну середню освіту, студент 4 курсу Запорізького будівельного коледжу, не одруженого, зареєстрований та фактично мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уродженець Запоріжжя, українця. громадянин України, має середньо - спеціальну освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрований та мешкає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,-

в скоєні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
21 жовтня 2014 року приблизно о 02 годині 15 хвилин ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в приміщення, вступивши в попередню змову з ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , направлене на здійснення крадіжки майна з торгового кіоску з мобільними телефонами, розташованого в підземному переході на зупинці громадського транспорту пл. Фестивальній по пр. Леніна в м. Запоріжжі, з корисливих мотивів, при цьому розподіливши між собою наступні ролі таким чином: ОСОБА_6 знаходиться біля підземного переходу на зупинці громадського транспорту пл. Фестивальній по пр. Леніна в м. Запоріжжі, готовий повідомити ОСОБА_5 про підхід громадян, про можливу небезпеку, прийому викраденого майна та відходу з місця злочину; ОСОБА_5 шляхом злому двері гайковим ключем, проникає до торгового кіоску з мобільними телефонами, розташованого в підземному переході на зупинці громадського транспорту пл. Фестивальній по пр. Леніна в м. Запоріжжі;

Досягнувши домовленості ОСОБА_5 , проник до даного кіоску, звідки викрав майно яке належить ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: мобільний телефон марки IPhone 4S, білого кольору в комплекті з коробкою, зарядним пристроєм білого кольору та гарнітурою білого кольору згідно висновку експерта ОСОБА_8 товарознавчої експертизи №1959 від 10.11.2014 становить 4206 гривень 29 копійок; годинник марки Sony Smart Watch білого кольору з ремінцем білого кольору та зарядним пристроєм до нього згідно висновку експерта ОСОБА_8 товарознавчої експертизи №1959 від 10.11.2014 становить 1603 гривень 80 копійок; карта пам`яті micro CD марки Transend на 4 Gb в упаковці згідно висновку експерта ОСОБА_8 товарознавчої експертизи №1959 від 10.11.2014 становить 68 гривень 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Kingstone Tecnology на 64 Gb з картрідером в упаковці згідно висновку експерта ОСОБА_8 товарознавчої експертизи №1959 від 10.11.2014 становить 636 гривень 33 копійки; 28 захисник плівок на екран марки Bullkin для мобільного телефону марки IPhone5/5S згідно висновку експерта ОСОБА_8 товарознавчої експертизи №1959 від 10.11.2014 становить 3164 гривні 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Silicon Power на 32 Gb - 3 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 630 гривень 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Kingstone Tecnology на 64 Gb в кількості 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 500 гривень 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Transend на 16 Gb в кількості 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 220 гривень 00 копійок: карта пам`яті micro CD марки Transend на 8 Gb (10 класу) в кількості 4 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 300 гривень 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Transend на 8 Gb (4 класу) в кількості 5 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 325 гривень 00 копійок; карта пам`яті micro CD марки Transend на 4 Gb в кількості 4 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становить 220 гривень 00 копійок; перехідник з micro на CD в кількості 5 шт. які згідно товарної накладної становить від 02.10.2014 становлять 50 гривень 00 копійок; USB марки Verico на 4 Gb - 4 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 240 гривень 00 копійок; USB марки Transcend 330 на 8 Gb в кількості 3 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 240 гривень 00 копійок; USB марки Silicon Power на 16 Gb - 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 250 гривень 00 копійок; USB марки Transcend 300 на 16 Gb в кількості 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 240 гривень 00 копійок; USB марки Transcend 330 на 16 Gb в кількості 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 240 гривень 00 копійок; USB марки Verico на 16 Gb - 2 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 340 гривень 00 копійок; плівка марки Bullkin на екран для мобільного телефону марки ІРhone 5/5S в кількості 12 шт. які згідно товарної накладної від 02.10.2014 становлять 360 гривень від 00 копійок; мобільний телефон марки Nokia 6700 blaск який згідно квитанції №42 від 15.10.2014 становить 1000 гривень 00 копійок; мобільний телефон марки ІPhone 3GS 8Gb black який згідно квитанції №31 від 03.10.2014 становить 700 гривень 00 копійок; мобільний телефон марки Nokia 6300 silver який згідно квитанції №47 від. 19.10.2014 становить 250 гривень 00 копійок; мобільний телефон марки Nokia 6500 Bronze який згідно квитанції №49 від 20.10.2014 становить 600 гривень 00 копійок; мобільний телефон марки Samsung I900 який згідно квитанції від 03.09.2014 складає 1000 гривень 00 копійок, чим спричинили матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 17383 гривні 42 копійки.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_5 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст.185 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся і пояснив, що 21 жовтня 2014 року приблизно о 01:30-02:00 годині у них з ОСОБА_6 не вистачило грошей на таксі та на інші розваги і він запропонував ОСОБА_6 проникнути у кіоск мобільних телефонів, що розташований на пл..Фестивальній у підземному переході і вкрасти мобільні телефони. Вони домовилися, що ОСОБА_6 залишиться спостерігати біля підземного переходу на зупинці громадського транспорту пл. Фестивальній по пр. Леніна в м. Запоріжжі, і повідомить його про підхід громадян, а він взяв у таксиста гайковий ключ, піддів ролети і вибив двері, потрапивши у кіоск, він взяв коробку, в якій були мобільні телефони, флешки, карти пам`яті. У машині вони з ОСОБА_6 поділили вкрадені речі, непотрібні речі викинули у смітник. Вину визнає у повному обсязі, розкаюється, вибачався перед потерпілим. Цивільний позов визнав на суму пред`явленого обвинувачення на 17383,72 грн. і зазначив, що бажає її відшкодувати коли влаштується на роботу. Решту частину позову не визнав, зазначаючи, що нічого окрім того, що зазначено у обвинувальному акті, він не викрадав. Крім того, вартість ремонту дверей не є доведеною, оскільки жодного належного доказу сплати цієї вартості суду не надано. Крім того, цивільний позивач просить стягнути вартість транспортних витрат пов`язаних із заміною замків та ремонтом дверей у розмірі 900 грн., що є непомірними і недоведеними витратами.

Обвинувачений ОСОБА_6 допитаний в суді, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за кримінальними правопорушеннями, передбаченими ч. 3 ст.185 КК України, винним у обвинуваченні визнав себе повністю, розкаявся і пояснив, що 21 жовтня 2014 року приблизно о 01:30 годині у них з ОСОБА_5 не вистачило грошей на таксі та на інші розваги і ОСОБА_5 запропонував залізти у кіоск мобільних телефонів, що розташований на пл..Фестивальній у підземному переході. Вони домовилися, що він залишиться спостерігати біля підземного переходу на зупинці громадського транспорту пл. Фестивальній по пр. Леніна в м. Запоріжжі, і мав повідомити ОСОБА_5 про підхід громадян. ОСОБА_5 був у підземному переході близько 1-3 хвилин, після чого вийшов із невеликою коробкою, у якій були мобільні телефони, флешки, карти пам`яті. У машині вони поділили взяті речі, непотрібне викинули. Після цього, він мав продати викрадені речі. Його затримав потерпілий на радіо ринку Анголенко, де він продавав мобільні телефони. Вину визнає у повному обсязі, розкаюється, вибачався перед потерпілим. Цивільний позов визнав на суму пред`явленого обвинувачення на суму 17383,72 грн. і зазначив, що бажає і буде її відшкодувати із заробітної плати, яка у нього неофіційна та невелика. Решту частину позову не визнав, зазначаючи, що більше нічого окрім того, що зазначено у обвинувальному акті вони не викрадали.

Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 підтвердив у судовому засіданні обставини викладені у обвинувальному акті, пояснивши, що очевидцем крадіжки він не був. 21 жовтня 2014 року йому близько 4 години ночі зателефонував охоронець підземного переходу по площі Фестивальній і повідомив, що його кіоск пограбовано. Коли він під`їхав, на місці була вже слідча бригада. Через знайомих на радіо ринку йому вдалося дізнатися, хто приносить мобільні телефони, які викрадені з його кіоску, і особисто затримав ОСОБА_6 і доставив у відділ міліції. Цивільний позов підтримав у повному обсязі і зазначаючи, що обвинувачені йому не відшкодували збитків, а тому просив суд призначити їм максимально суворе покарання із позбавленням волі, яке передбачене законом за вчинення даного злочину.

На підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вчиненні вищезазначеного злочину в судовому засіданні доведена повністю.

Дії обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщення.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особа, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до п.п. 2, 3, 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року Про практику застосування судами кримінального покарання більш сурове покарання особам, скоївшим злочин на ґрунті пияцтва та наркоманії, за наявності рецидиву, у складі злочинних груп та менш сурове покарання може призначатися особам, які щиросердно розкаялись у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, при цьому враховується стадія здійснення злочину, кількість епізодів, роль кожного із співучасників, характер та ступінь тяжкості наслідків, які настали.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_5 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

За наведених обставин справи, тяжкості вчиненого одиничного злочину, даних про особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проживання позитивно, має постійне місце проживання, мешкає в родині, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, офіційно не працевлаштований, є студентом коледжу і має неповну середню освіту, не одружений, раніше не судимий та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати достатню превентивну роль для обвинуваченого.

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений за час досудового слідства та розгляду справи у суді свідомо і неухильно дотримувався загальноприйнятих норм і правил поведінки, встановлених у суспільстві, пануючих моральних принципів, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив. Обвинувачений ОСОБА_5 є працездатним, та може бути суспільно корисним, прагне усунути наслідки скоєного та сприяти у відшкодуванні шкоди потерпілому, про що він зазначив у судовому засіданні, що відповідає також і його інтересам.

Суд враховуючи наведене та позицію прокурора, який просив суд призначити покарання із застосуванням ст. 75,76 КПК України, та позицію потерпілого, вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства - в умовах проживання у родині, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку у максимальному розмірі, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 згідно ст.66 КК України, суд визнає, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, визнав свою провину.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, під час провадження досудового слідства та в судовому засіданні давав правдиві показання і тим самим сприяв установленню істини у справі.

За наведених обставин справи, тяжкості вчиненого одиничного злочину, даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який характеризується задовільно, має постійне місце проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, офіційно не працевлаштований, проте зі слів обвинуваченого працює неофіційно у Інтернет-клубі СкайЛайн адміністратором, раніше не судимий та принципу індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статі, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів і саме таке покарання буде мати достатню превентивну роль для ОСОБА_6 .

З урахуванням всіх цих обставин у сукупності з відомостями про особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного, наявність пом`якшуючих покарання обставин, суд прийшов до висновку, що обвинувачений на теперішній час загрози для суспільства не становить, має міцні соціальні та родинні зв`язки, соціально адаптований, підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив. Обвинувачений ОСОБА_6 є працездатним, та може бути суспільно корисним, прагне усунути наслідки скоєного та сприяти у відшкодуванні шкоди потерпілому, що відповідає також і його інтересам.

Враховуючи позицію прокурора, який просив суд призначити покарання ОСОБА_6 із застосуванням ст. 75,76 КПК України, думку потерпілого, суд вважає, що забезпечити виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 можливо без реального відбування ним покарання, без ізоляції від суспільства - в умовах проживання у родині, але в умовах контролю за його поведінкою та виконанням покладених на нього обов`язків органами кримінально-виконавчої інспекції протягом іспитового строку у максимальному розмірі, який сам втілює в собі погрозу реального відбування призначеного покарання у разі невиконання обвинуваченим умов випробування, що є необхідним і достатнім обмеженням прав і свобод обвинуваченого.

Вирішуючи питання про цивільний позов ОСОБА_4 заявлений до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про солідарне відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з яким обвинувачені погодилися частково, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законним підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на положення ст.174 ЦПК України, ст.ст. 1167, 1190 ЦК України та ст. 128 КПК України та визнання обвинуваченими позову ОСОБА_4 на суму 17383 грн.42 коп., суд вважає за необхідне позов задовольнити частково у розмірі 17383,42 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

У решті частині позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 суд залишає без задоволення з наступних причин.

Згідно положення ч.1, п.1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або мір цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 Цивільного кодексу України, оскільки частиною першою зазначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальне поняття збитки складається із двох складових. По-перше, це так звана реальна шкода, під якою розуміється дві групи витрат:

1) витрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі. В даному випадку мова йдеться про ті фактичні витрати, які вже зроблені особою. Це може вартість знищеної речі, інші реальні втрати, які зазнала особа у зв`язку із знищенням речі тощо;

2) витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Тут мається до уваги перш за все вартість ремонту речі, причому як такого, який особа вже зробила та може підтвердити проведені витрати відповідними документами, так і такого, який особа ще має зробити. В останньому випадку його вартість має підтверджуватися відповідними розрахунками, кошторисами тощо. Також під дане визначення підпадають ті грошові штрафні санкції, які потерпілий сплатив або має сплатити у зв`язку із невиконання ним зобов`язання перед третьою особою, якщо таке невиконання є наслідком порушення його цивільного права.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Деліктне зобов`язання -це зобов`язання, в якому особа, що протиправно і винно заподіяла шкоду особистості громадянина або його майну, зобов`язана її відшкодувати, а потерпілий має право на відшкодування заподіяної шкоди у повному обсязі.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Заявляючи цивільний позов до обвинувачених потерпілий просив суд стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно 25197 грн. у відшкодування вартості вкрадених товарів та 5735,55 грн. вартість ремонту вхідних дверей до кіоску.

Згідно до ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обвинувачені заперечують викрадення решти речей вказаних у цивільному позові і не зазначених у обвинувальному акті, при цьому потерпілим не надані суду докази, які б підтверджували знаходження наведених у позові речей у приміщенні кіоску саме на 21.10.2014 року, а додані до позову накладні і договори комісії свідчать лише про придбання товару цивільний позивачем.

Доведення зазначених обставин для обґрунтування своїх позовних вимог є обов`язком потерпілого відповідно до засад змагальності процесу, закріплених у ст.10 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування збитків підлягають задоволенню частково у сумі визнаній обвинуваченими та встановленій органом досудового слідства, виходячи із меж судового розгляду та кількості та вартості викраденого майна, в якому обвинувачених визнано винними. Отже позов підлягає задоволенню у розмірі 17383,42 грн., який визнаний обвинуваченими.

Щодо позовних вимог про відшкодування вартості ремонту вхідної двері, то суд відмовляє у задоволенні цих позовних вимог за недоведеністю з огляду на вищенаведене.

Як передбачено ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

На момент звернення до суду та під час розгляду провадження у суді цивільним позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував те, що потерпілим дійсно була сплачена вартість заміни елементів ролети, заміни замка і потерпілий поніс ці витрати, для відновлення свого порушеного права в розумінні ст. 22 ЦК України. Додані до позову рахунок-фактура №Че-112 не є належним доказом понесених потерпілим витрат на проведення робіт та вартості матеріалів і не свідчать про сплату коштів ФОП ОСОБА_9 . Доданий до позову акт №Че-71 також не є належним доказом понесених потерпілим витрат на проведення робіт та вартості матеріалів і також не свідчать про сплату цих коштів ФОП ОСОБА_9 , жодного чеку, товарного чеку, квитанції, платіжного доручення про перерахування вказаних коштів, цивільним позивачем суду не надано. Окрім того, вказані документи взагалі не містять даних щодо адреси розташування об`єкту ремонтних робіт, а відтак, вказані збитки не є доведеними.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то вважає за необхідне задовольнити позов частково.

Пункт 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди), із внесеними змінами, згідно якої, при визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить з тяжкості душевних страждань потерпілих, яких вони зазнали, їх тривалості, можливості відновлення і змін у їх життєвих стосунках, часу та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Вина ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в спричиненні шкоди ОСОБА_4 доведена викладеними у вироку доказами.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.

Враховуючи, що потерпілий зазнав моральних страждань, завданих душевними стражданнями у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього та знищенням його майна, що передбачено пунктами 2,3 частини 2 ст. 23 ЦК України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову про відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, суд враховує вимоги розумності та справедливості, необхідності дотримання норм чинного законодавства щодо їх меж. Тому при визначенні розміру моральної шкоди з урахуванням майнового стану обвинувачених, вказана потерпілим сума є непомірно високою і належним чином необґрунтованою, отже суд ураховує характер й обсяг заподіяних потерпілому ОСОБА_4 страждань пов`язаних із викраденням його майна, а також виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості та обґрунтування заявленого позову, суд присуджує до стягнення у відшкодування моральної шкоди 2000 грн., що відповідатиме в даному випадку вимогам розумності та справедливості, згідно ст. 23 ЦК України.

Враховуючи ті обставини, що обвинувачені за час слухання справи не ухилялися від явки у судові засіданні, сумлінно виконували свої процесуальні обов`язки, шанобливо ставилися до учасників процесу, а тому суд вважає за необхідне запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , ОСОБА_5 залишити до набрання вироком законної сили.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -,

З А С У Д И В:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи,-періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому за ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,, звільнити від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, якщо протягом 3 (трьох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки:-повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи,-періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Захід забезпечення кримінального провадження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до набрання вироком законної сили залишити у вигляді домашнього арешту.

Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 у солідарному порядку у відшкодування збитків 17383 (сімнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 42 коп. та у відшкодування моральної шкоди 2000 (дві тисячі) грн., а всього стягнути солідарно 19383, 42 грн. (дев`ятнадцять тисяч триста вісімдесят три грн.. 42 коп). В решті частині позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Речові докази по кримінальному провадженню: мобільний телефон марки IPhone4S, білого кольору у комплекті з коробкою та зарядним пристроєм білого кольору, навушники білого кольору, годинник Sony Smart Watch в корпусі білого кольору з ремінцем білого кольору та зарядного пристрою до нього білого кольору; карта пам`яті microCD марки Kingstone technology на 64 Gb з картрідером в упаковці, карта пам`яті MicroCD Transend 4 Gb в упаковці та 28 захисник плівок на екран марки Вullkin для мобільного телефону марки IPhone 5/5S- передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - повернути ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1