У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І., Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

та засудженого

ОСОБА_1

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 15
квітня 2008 року справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 та касаційним
поданням прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок
апеляційного суду щодо ОСОБА_1

За вироком апеляційного суду Сумської
області від 27 грудня 2007 року

ОСОБА_1, 1985 року

народження, раніше не
судимий,

громадянин України,

засуджений:
за ст. 115 ч.2 п.п. 1,6,13 КК України до довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого; за ст. 187 ч.4 КК
України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого; за ст. 152 ч.1 КК України на 5 років позбавлення волі.
Згідно ст. 70 КК України за сукупністю злочинів суд визначив ОСОБА_1 остаточне
покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є
власністю засудженого.

На користь потерпілого ОСОБА_2 суд
вирішив стягнути із ОСОБА_1 4 501 грн. на відшкодування матеріальної шкоди і 50
000 грн. - моральної.

ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні злочинів при
наступних обставинах.

22 березня 2005 року, перебуваючи у смт. Терни
Недригайлівського району Сумської області, з метою заволодіння грошима
потерпілих, засуджений вирішив вчинити розбійний напад та вбивство двох жінок
похилого віку - ОСОБА_3, 1923 р. народження, та її сестру ОСОБА_4 1927 р.
народження, що проживали АДРЕСА_1. Близько 2 години ночі, 23 березня 2005 року,
вибивши скло у вікні біля дверей, ОСОБА_1 відчинив двері і проник на веранду
будинку. Там він побачив сокиру, яку вирішив використати під час вбивства. З
веранди засуджений проник далі у будинок, де в одній з кімнат на ліжку та
дивані відпочивали потерпілі. ОСОБА_1 підійшов до ліжка, де знаходилась ОСОБА_3
і почав вимагати від неї гроші, ударивши потерпілу кулаком в обличчя. Від крику
ОСОБА_3 прокинулась ОСОБА_4 і також почала кричати. ОСОБА_1 її теж ударив
кулаком в лице. Зрозумівши, що потерпілі і надалі будуть кричати, внаслідок
чого він може бути викритий, засуджений вирішив довести до кінця свої наміри
щодо позбавлення життя потерпілих. Взявши на веранді сокиру, він повернувся в
кімнату, де з метою вбивства ОСОБА_4 почав бити її сокирою по голові та тулубу,
завдавши не менше дев'ятнадцяти ударів у життєво важливі частини тіла
потерпілої. Після цього ОСОБА_1 підбіг до ОСОБА_3, яка в цей час через вибите
скло у вікні кликала на допомогу, і сокирою завдав їй не менше семи ударів у
життєво важливі ділянки - голову та тулуб. Від заподіяних їм черепно-мозкових
травм смерть потерпілих настала на місці події. Обшукавши будинок, ОСОБА_1
знайшов 700 грн. та 4 свічки, а всього він заволодів майном потерпілих на
загальну суму 702 грн.

15 жовтня 2006 року, під час перебування у с. Спірне
Великописарівського району Сумської області, у засудженого виник намір вчинити
розбійний напад з проникненням у житло потерпілої ОСОБА_5, 1930 р. народження,
що проживала АДРЕСА_2. Близько 3 години ночі засуджений, розбивши скло у вікні,
проник до будинку потерпілої. Коли ОСОБА_1 перебував у одній з кімнат, туди ж
зайшла ОСОБА_5. Реалізуючи свій злочинний намір на позбавлення життя
потерпілої, засуджений збив її з ніг і почав бити руками по голові. ОСОБА_5
вирвалась від нього і намагалась вибігти з будинку, але ОСОБА_1 її наздогнав,
знову збив з ніг і продовжив завдавати потерпілій удари руками і ногами у
життєво важливі ділянки тіла - голову та тулуб, душив її руками за шию, від
чого потерпіла знепритомніла. Використовуючи безпорадний стан потерпілої,
ОСОБА_1 її зґвалтував. Після цього, усвідомлюючи, що потерпіла знаходиться у
безпорадному стані і бажаючи настання її смерті, засуджений залишив подушку на
обличчі ОСОБА_5 Внаслідок асфіксії від стискання шиї руками та закриття
дихальних шляхів м'яким предметом, смерть потерпілої настала на місці події.
Обшукавши будинок, ОСОБА_1 заволодів майном потерпілої - мобільним телефоном,
зарядним пристроєм до нього та трьома парами шкарпеток, а всього майном на суму
160 грн. 40 коп.

У касаційному поданні прокурор, який затвердив
обвинувальний висновок, просить вирок апеляційного суду змінити. Автор подання
вважає, що за ст. 152 ч.1 КК України суд зазначив зайву кваліфікуючу ознаку
«використання безпорадного стану потерпілої», а при кваліфікації дій
засудженого за ст. 187 ч.4 КК України суд указав у вироку не передбачені цим
законом кваліфікуючі ознаки - «заподіяння смерті потерпілим».

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
те, що до вчинення розбійного нападу та вбивства ОСОБА_3 і ОСОБА_4 він не
причетний, просить скасувати вирок апеляційного суду в частині визнання його
винуватим у скоєнні цих злочинів, а провадження у справі закрити.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав
подання і просив скаргу засудженого залишити без задоволення, пояснення
засудженого, який підтримав свою скаргу і не заперечував проти задоволення
касаційного подання, перевіривши матеріали справи і обговоривши викладені у
поданні та скарзі доводи, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора
підлягає задоволенню і не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги
засудженого.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні
ним зазначених у вироку злочинів відповідають дослідженим у судовому засіданні
доказам, а в частині визнання ОСОБА_1 винуватим по епізоду вчинення злочинних
дій щодо ОСОБА_5 не оспорюються ні у касаційному поданні ні у касаційній
скарзі.

Доводи засудженого ОСОБА_1 стосовно безпідставності
визнання його винуватим у вчиненні розбійного нападу та вбивства потерпілих
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 колегія суддів вважає необґрунтованими з наступних підстав.

Як видно із матеріалів справи у ході досудового слідства
ОСОБА_1, починаючи з явки з повинною, під час неодноразових допитів, а також
при відтворенні обстановки та обставин події, в присутності захисника, визнавав
себе винуватим у вчиненні розбійного нападу та вбивства потерпілих ОСОБА_3 і
ОСОБА_4, даючи показання про обставини їх вчинення.

Посилання засудженого на те, що він себе обмовив, у тому
числі у зв'язку із застосуванням до нього недозволених методів розслідування,
неодноразово перевірялись як у ході досудового слідства, так і під час розгляду
справи судом і не знайшли свого підтвердження.

Так само, як видно із матеріалів справи, під час
досудового слідства вживались відповідні заходи з метою перевірки викладених
ОСОБА_1 у явках з повинною і його показаннях обставин вчинення ним вбивств у
Київській області, Конотопі, Конотопському та Лебединському районах. В
результаті цих заходів органами досудового слідства йому було пред'явлено
обвинувачення у скоєнні тільки тих злочинів, щодо яких були встановлені
об'єктивні докази.

Правильність таких висновків досудового слідства знайшла
своє підтвердження і під час судового розгляду справи.

Як свідчать матеріали органів досудового слідства та дані
судового розгляду також перевірялись і не знайшли свого підтвердження показання
ОСОБА_1 про його перебування у гуртожитку ліцею у момент вчинення вбивства
потерпілих в ніч з 22 на 23 березня 2005 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої
інстанції обґрунтовано визнав показання засудженого про обставини вчинення ним
злочину щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 як достовірний доказ.

Крім того, достовірність цих показань ОСОБА_1
підтверджується сукупністю інших досліджених судом доказів.

Зокрема, із показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які були
присутні як поняті при відтворенні обстановки та обставин події, видно, що під
час цієї слідчої дії ОСОБА_1 добровільно і самостійно відшукав будинок де
проживали потерпілі та показував обставини проникнення ним у житло потерпілих і
вчинення на них нападу.

Викладені у висновках судово-медичних експертиз дані
стосовно кількості, характеру та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених на
трупах потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, співпадають з показаннями засудженого про
обставини застосування ним насильства до потерпілих та про використання ним
знарядь злочину.

Дані висновків судово-імунологічних експертиз указують на
можливість походження від ОСОБА_1 слідів поту на топорищі, вилученому з місця
вбивства потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що були виявлені і зафіксовані за
висновком відповідної експертизи ще 28 березня 2005 року, тобто до затримання
ОСОБА_1 та встановлення його причетності до вбивства потерпілих.

Висновки інших аналогічних експертиз також підтверджують
можливість походження від ОСОБА_1 слідів крові, виявлених у піднігтьовому
вмісті у потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 та встановлених за висновком експертів ще
15 квітня 2005 року.

Дані протоколу додаткового огляду місця події від 27
березня 2005 року свідчать про те, що під час цієї слідчої дії у будинку, де
сталось вбивство ОСОБА_3 та ОСОБА_4, було виявлено пачку від сигарет
«Прилуки-особливі». У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечував того, що у
період, коли було скоєно вбивство потерпілих, він курив такі сигарети.

З врахуванням цих та інших досліджених судом і наведених
у вироку доказів колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції
про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним злочинних дій як щодо ОСОБА_2, так
і щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4

З урахуванням встановлених обставин вчинення засудженим
ОСОБА_1 цих злочинів кваліфікація його дій за ст.ст. 115 ч.2 п.п. 1,6,13, 187 ч.4,
152 ч.1 КК України є правильною.

Разом з тим, колегія суддів вважає обґрунтованими
викладенні у поданні прокурора доводи про необхідність виключення із
мотивувальної частини вироку, при кваліфікації дій засудженого за ст. 187 ч.4
КК України, ознаки «заподіяння смерті потерпілим» як такої, що не передбачена
диспозицією указаної статті КК.

Як установив суд першої інстанції, під час вчинення
розбійного нападу на ОСОБА_5, засуджений зґвалтував потерпілу, застосовуючи до
неї фізичне насильство. Даних про те, що під час нападу потерпіла за своїм
психічним або фізичним станом не могла усвідомлювати характеру і значення
вчинюваних з нею дій по справі не було встановлено. Навпаки, як видно із
показань самого засудженого, ОСОБА_5 чинила йому активний опір.

У зв'язку з цим, також підлягає виключенню із
мотивувальної частини вироку висновок суду про необхідність кваліфікації дій
ОСОБА_1 за ст. 152 ч.1 КК України за такою кваліфікуючою ознакою як
використання безпорадного стану потерпілої.

Що стосується призначення ОСОБА_1 покарання, то колегія
суддів вважає, що вирішення цього питання судом першої інстанції відповідає
положенням, передбаченим ст.ст. 64, 65 КК України, оскільки судом було
враховано ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, установлені по справі характеризуючі
засудженого дані та обставини, які обтяжують покарання.

Підстав для пом'якшення засудженому ОСОБА_1 покарання
колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які
перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і
постановити законний та обґрунтований вирок по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без
задоволення, а касаційне подання прокурора, який затверджував обвинувальний
висновок, задовольнити.

Вирок апеляційного суду Сумської області від 27 грудня
2007 року щодо ОСОБА_1 змінити: виключити із мотивувальної частини вироку
кваліфікуючі ознаки злочину, передбаченого ст. 187 ч.4 КК України - «заподіяння
смерті потерпілим», а також злочину, передбаченого ст. 152 ч.1 КК України -
використання безпорадного стану потерпілої.

В решті цей вирок залишити без зміни.

Судді:

Косарєв В.І. Нікітін Ю.І. Федченко О.С.