Справа №621/1262/15-к
Пр. №1-кп/621/162/15
В И Р О К
Іменем України
26 червня 2015 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря - ОСОБА_2 ,
сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Змієві кримінальне провадження № 0000500 від 16 травня 2015 року за обвинувальним актом відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лиман Зміївського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого
який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
01 травня 2015 року, близько 09 години, у ОСОБА_4 , який перебував поблизу домоволодіння АДРЕСА_1 , виник умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи свій умисел, впевнившись, що його дії ніким помічені не будуть, шляхом вільного доступу, таємно, з корисливих мотивів з метою наживи, викрав з території вказаного домоволодіння металеві стовпи огорожі, виконані зі швелерів та металевих арматур, у кількості 3 штук, загальною вагою 86,85 кг., чим завдав потерпілому ОСОБА_5 , згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 58 від 20 травня 2015 року, матеріальну шкоду у розмірі 286,61 грн. Викраденим майном ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Потерпілий ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд даного кримінального провадження за його відсутності. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має.
Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого ОСОБА_4 вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, розкаявся у вчиненому, погодився із кваліфікацією органом досудового розслідування вчиненого ним діяння, не оспорював встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи, на підставі яких стороною обвинувачення йому пред`явлено обвинувачення. Пояснив про обставини вчинення злочину, а саме, про те, що 1 травня 2015 року знаходився неподалік домоволодіння АДРЕСА_1 , скориставшись відсутністю господаря будинку, проник через огорожу на територію домоволодіння, звідки скоїв крадіжку металевих стовпів.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини.
Суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, та винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.
Таким чином, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні вище зазначеного злочину і правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При призначенні покарання суд керується положеннями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму Верховного Суду України № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року та № 11 від 06.11.2009 року), загальними положеннями призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України, та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, які впливають на призначення покарання та його індивідуалізацію.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, визнається щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Суд враховує особу винного, який не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, не працює, за місцем мешкання характеризується, як особа, відносно якої компрометуючи матеріали відсутні, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває.
При призначенні покарання ОСОБА_4 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, обставини, що пом`якшують та відсутність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, обставини справи і дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та дійшов висновку про звільнення обвинуваченого від відбування покарання, застосувавши ст. 75 КК України.
Питання щодо речових доказів належить вирішити згідно до ст. 100 КПК України.
Цивільного позову заявлено не було.
Керуючись ст. ст. 349, 368, 374 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.
У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:
1)не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції,
2)повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання,
3)періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази: металеві стовпи огорожі у кількості трьох штук, що відповідно до зберігальної розписки повернуті потерпілому ОСОБА_5 вважати йому повернутими.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно вручити прокурору і обвинуваченому.
Головуючий: