Справа № 183/4455/15
№ 1-кп/183/562/15
В И Р О К
іменем України
22 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

в присутності обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Перше Травня Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, старшого солдата військової частини НОМЕР_1 , з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:
20 вересня 2013 року наказом № 112-ПМ (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 військовослужбовця військової служби за контрактом старшого солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу частини та призначено на посаду номера обслуги 2 самохідно-артилерійського взводу 3 самохідно-артилерійської групи військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 .

Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9,11,12,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

17 січня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 , умисно, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , службові обов`язки не виконував, час проводив в м.Кривий Ріг, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

28 січня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, в період з 17 січня 2015 року по 28 січня 2015 року старший солдат ОСОБА_4 самовільно залишив військову НОМЕР_1 та ухилився без поважних причин від проходження служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається. При цьому обвинувачений показав, що являється круглою сиротою, на початку січня 2015 року йому стало відомо, що його рідна тітка, яка являлася його опікуном важко захворіла. Щоб допомогти близькій людині, він дійсно самовільно залишив розташування військової частини, не повідомивши нікого про необхідність відвідати тітку.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, також позитивно характеризується за місцем спеціалізованого навчального закладу. Обвинувачений має статус круглої сироти та учасника бойових дій, однак скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, тому з урахуванням визнання вини обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів.

Суддя ОСОБА_1