У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Скотаря А.М.

розглянула в судовому
засіданні 1 березня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Корольовського
районного суду м. Житомира від 16 березня 2006 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

за ч. 3 ст. 142 КК
України 1960 року на шість років позбавлення волі з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 16 травня 2006 року
вирок залишено без зміни.

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він у складі організованої групи,
створеної ОСОБА_3 у грудні 1997 року вчинив розбійний напад на ОСОБА_2

18 липня 1998 року він за попередньою змовою з ОСОБА_3, який розробив
план, розподілив ролі і керував
злочином, та іншим виконавцем ОСОБА_4 у
масках і рукавичках вдерлися до квартири ОСОБА_2, АДРЕСА_1, вчинили напад на
господаря, під час якого, застосовуючи до потерпілого небезпечне для життя і
здоров'я насильство та погрожуючи ножем, заволоділи золотими виробами та іншим
майном на суму 7.047 грн.

ОСОБА_3 засуджений вироком від 18 червня 2002 року, а щодо ОСОБА_4 справа
закрита у зв'язку з його смертю.

Засуджений ОСОБА_1 у своїй касаційній скарзі ставить
питання про скасування судових рішень та направлення справи на новий судовий
розгляд. Твердить, що злочину не вчиняв. Зазначає, що суд не взяв до уваги ті
докази, які могли істотно вплинути на правильність його висновків. Крім того,
твердить, що судовими інстанціями було порушено його право на захист.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає
задоволенню.

Винуватість ОСОБА_1 у розбійному нападі, вчиненому за
обставин, зазначених у вироку, матеріалами справи доведена.

Обгрунтовуючи цей висновок, суд, як видно з мотивувальної частини вироку,
послався на показання потерпілого ОСОБА_2, який неодноразово твердив, що 18
липня 1998 року двоє осіб увірвалися до його квартири, зв'язали його, вимагаючи
гроші та цінності, били руками і ногами та демонстрували ніж, після чого
заволоділи майном.

З показань засудженого ОСОБА_3, в яких він детально розповідав як про
підготовку до злочину, так і про обставини його вчинення, вбачається, що саме ОСОБА_1 разом з ОСОБА_4
вчинили розбійний напад на квартиру ОСОБА_2 Ці показання ОСОБА_3 підтвердив під
час пред'явлення фотознімків осіб для впізнання.

Аналіз цих, а також сукупності всіх інших доказів у
справі, у тому числі показань свідків ОСОБА_5,
ОСОБА_6, тих даних, які містяться у протоколах огляду місця події,
обшуку та вилучення за місцем проживання ОСОБА_1 майна потерпілого, висновках
судово-медичної експертизи про виявлення у ОСОБА_2 тілесних ушкоджень,
походження яких можливе в час і за обставин, про які повідомив потерпілий, дав
суду підстави для обгрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_1 злочинних дій, які
за своїми ознаками утворюють склад злочину, передбаченого ч. 3 ст. 142 КК
України 1960 року.

Покарання ОСОБА_1 призначено у відповідності з вимогами закону, воно є
необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових
злочинів.

Будь-яких даних про те, що досудове слідство чи судовий
розгляд справи проведені упереджено, з порушенням вимог кримінального або
кримінально-процесуального закону, у тому числі тих норм, які регулюють право
на захист, не встановлено.

Колегія суддів не знаходить підстав для призначення
кримінальної справи до касаційного розгляду з обов'язковим повідомленням осіб,
зазначених у ст. 384 КПК України.

Ураховуючи наведене та керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

ухвалила:

відмовити засудженому ОСОБА_1 в задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Заголдний В.В. Редька
А.І.
Скотарь А.М.