Справа №1-кп/359/32/2015р.
359/9671/14-к
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015р. Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду справу по обвинуваченню ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаїв, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , громадянина України, з повною вищою освітою, не одруженому, має на утриманні малолітніх дітей 7-ми річного та 10-ти річного віку, військовозобовязаного, не працюючого, раніше не судимого,

за ст. 125 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_9 , 01.01.2014р. о 19-00г., перебуваючи на території дачного володіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , на ґрунті довготриваючого конфлікту між ним та його колишньою дружиною ОСОБА_10 , яка разом із своєю племінницею ОСОБА_11 приїхала за вищевказаною адресою на автомобілі марки «Сіат» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час сварки, що виникла між ним та ОСОБА_11 з причин неприязних стосунків між ними, після того, як остання та ОСОБА_10 без його дозволу зайшли до будинку та почали спілкуватися з їх спільними з ОСОБА_10 , малолітніми дітьми, і в подальшому, коли ОСОБА_11 , знаходячись поблизу вказаного будинку, намагалась сісти до салону вищезазначеного транспортного засобу на місце водія, умисно, взявшись обома руками за верхню частину водійських дверей даного транспортного засобу та приклавши фізичної сили, заподіяв останній 2 удари автомобільними дверима, спричинивши тим самим, потерпілій ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синців в області правого стегна та правого колінного суглобу з переходом на верхню третину правої гомілки.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєному не визнав та пояснив, що дійсно 01.01.2014р. потерпіла ОСОБА_11 разом із його колишньою дружиною ОСОБА_10 , приїжджала до його дачного будинку. Між ним та потерпілою, в самому будинку, виникла словесна сварка, оскільки остання разом із ОСОБА_10 самовільно увійшла до належного йому володіння, щоб побачити їх спільних, з останньою, малолітніх дітей, на його неодноразові вимоги покинути будинок, не реагувала, і нарешті, лише внаслідок сварки вийшла з будинку, хоча цього і не хотіла. Однак, потім вона сіла в автомобіль та поїхала, і він жодних тілесних ушкоджень їй не наносив. Всі обставини є вимислом та спрямовані лише на його дискредитацію, оскільки між ним та колишньою дружиною існує довготривалий конфлікт, пов`язаний із судовим процесами щодо розлучення.

Не дивлячись на особисте невизнання, вина обвинуваченого, в скоєнні злочину, підтверджується даними протоколу прийняття заяви від потерпілої від 02.01.2014р. в якій остання повідомила про вчинення обвинуваченим вказаного злочину, даними протоколів проведення слідчого експерименту від 11.02.2014р. та від 12.02.2014р., з ілюстративними таблицями, в ході яких, за участю потерпілої та свідка ОСОБА_12 , останні розказали та показали обставини, скоєного обвинуваченим, злочину, в т.ч. за допомогою статиста, безпосередньо самою потерпілою та свідком було відтворено механізм нанесення потерпілій тілесних ушкоджень з боку обвинуваченого, за вищевказаних обставин (а.п.40-44; 58-62), даними акту судово-медичної експертизи № 1 від 02.01.2014р. та висновку експерта №20д від 11.02.2014 р., відповідно до яких у потерпілої мались вищевказані тілесні ушкодження які спричинені тупим предметом, і можуть виникнути за вищеваказаних обставин та відповідати вказаним строкам (а.п.50-51), а також даними показів потерпілої та свідків.

Так, потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що вона 01.01.2014р. приїхала до своїх батьків, і разом із свідком ОСОБА_12 , пішла до свого дядька-обвинуваченого по справі, який проживає по сусідству. Коли вони зайшли до будинку, обвинувачений спав, був вечір. Після того, як він її помітив, почав брутальною лайкою виганяти з будинку (обвинувачений знаходився в стані алкогольного сп`яніння), потім виштовхав її на вулицю і там вдарив її в плече рукою. А коли вона намагалась сісти в автомобіль, на якому приїхала, він притиснув її дверима транспортного засобу та почав дверима наносити удари. Їй було відомо, що між свідком ОСОБА_12 та обвинуваченим існує конфлікт, і останній попередив її (потерпілу), щоб вона не втручалась. Крім того, додала, що до цього випадку обвинувачений чинив нападки на неї та її сім`ю.

Свідок ОСОБА_12 в суді показала, що є колишньою дружиною обвинуваченого та 01.01.2014р. разом із потерпілою поїхали до останнього, щоб провідати їх спільних з ним малолітніх дітей, дала покази аналогічні показам потерпілої та додала, що конфлікт мав місце з причин того, що родичі обвинуваченого підтримали її (свідка) під час розлучення між нею та обвинуваченим. Тому останній зненавидів і її, і потерпілу. Як обвинувачений наносив потерпілій удари дверима автомобіля, вона бачила у вікно будинку.

Свідок ОСОБА_9 в суді показала, що є матір`ю потерпілої та 01.01.2014р. вона бачила свою доньку заплаканою після того, як вона, десь приблизно через одну-півтори години, повернулась від її брата обвинуваченого. Також, вона бачила тілесні ушкодження на передній частині голені ноги її доньки у виді почервоніння та набряків. Про те, що сталося, вона знає лише зі слів доньки. Їй також відомо, що донька в той самий день їздила на експертизу до м.Борисполя. Між свідком ОСОБА_12 та її братом існує конфлікт, оскільки вони протягом останніх 2 років перебувають на стадії розлучення.

Свідок ОСОБА_13 в суді показав, що є батьком потерпілої по справі та дав покази аналогічні показам свідка ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_14 в суді показав, що 01.01.2014р. він перебував в гостях в АДРЕСА_1 , що розташований напроти будинку обвинуваченого. В щілину хвіртки будинку, де він знаходився, бачив, що обвинувачений на вулиці біля автомобіля, двері якого були відчинені, з кимось розмовляв на підвищених тонах. Він чув гуркіт увімкненого двигуна транспортного засобу, а потім почув як обвинувачений закричав, і підійшовши до останнього, побачив у обвинуваченого розбите коліно.

Покази обвинуваченого про те, що він не наносив потерпілій вказані удари суд оцінює критично, як спробу уникнути відповідальності, оскільки покази потерпілої повністю підтверджуються сукупністю всіх вищенаведених доказів по справі, в т.ч. і даними показів свідка зі сторони захисту ОСОБА_14 , якій також підтвердив факт спілкування потерпілої та обвинуваченого біля автомобіля, двері якого були відчиненні, які спростовують покази обвинуваченого і в суду відсутні підстави сумніватись в правдивості та об`єктивності перших, які є послідовними, детальними та такими, що співпадають одні з одними.

Також, суд не вбачає істотних суперечностей, які б вказували на нещирість та неправдивість, в показах потерпілої та свідка ОСОБА_12 щодо можливості отримання першою, вказаних тілесних ушкоджень саме при такому механізмі нанесення ударів, на який посилається потерпіла, як в своїх показах так і під час слідчого експерименту, що також підтверджується і даними вищевказаного висновку експерта, а також суперечностей в показах свідків ОСОБА_12 і свідка ОСОБА_14 щодо місця розташування автомобіля, в т.ч. в полі зору свідка ОСОБА_12 , які вказали, що автомобіль знаходився справа від воріт в полі зору свідка ОСОБА_12 і належні та допустимі докази, які б вказували, що остання не мала фізичної можливості бачити автомобіль з вікна, відсутні.

Крім того, покази свідка ОСОБА_12 та потерпілої про те, що обвинувачений під час скоєння злочину перебував в стані алкогольного сп`яніння, суд також оцінює критично, як їх суб`ективну думку, яка не підтверджена належними та об`ективним доказами.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_9 своїми діями, які виразились в умисному спричиненні потерпілій, легких тілесних ушкоджень, скоїв злочин, передбачений ст.125 ч.1 КК України.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного.

Враховуючи те, що обвинувачений раніше не судимий, має на утриманні двох малолітніх дітей, суд вважає, що виправлення обвинуваченого, можливе без ізоляції від суспільства і йому слід обрати міру покарання не пов`язану з такою ізоляцією.

Оскільки обвинувачений заперечує проти застосування відносно нього акту амністії, відповідно до ст. 9 Закону України «Про амністію» від 08.04.2014р. підстав для такого застосування, суд не вбачає.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст.373,374 КПК України,

суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_9 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Запобіжний захід засудженому, до вступу вироку в законну силу - не обирати.

Початок строку відбування покарання, засудженому, рахувати з дня виконання вироку.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Київської області через Бориспільський міськрайсуд протягом 30 днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1