УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №287/155/13-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 125 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року Апеляційний суд Житомирської області
в складі: головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з участю: секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника потерпілого ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Олевського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2014 року, -
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка Чаллинського району Херсонської області, громадянина України, українця, освіта повна загальна середня, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
засуджено за ст. 125 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнено обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь ОСОБА_8 7789,73 грн. моральної шкоди.
Згідно вироку суду, 09.02.2013 року о 3 годині ОСОБА_9 на території розважального комплексу «У Бутля», який розташований за адресою: Житомирська область, Олевський район, смт. Нові Білокоровичі, вул. Фрунзе, 11-А, внаслідок раніше виниклих неприязних відносин за борги, біля фонтану, у ході сварки скляною пляшкою, яку тримав в руках наніс один удар ОСОБА_8 по голові, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 28 від 13.02.2013 року відносяться до легкого ступеня тяжкості з короткочасним розладом здоров`я, у вигляді масивного синця на лівій половині чола з припухлістю м`яких тканин, який супроводжувався струсом головного мозку, 2 ушиті рани на лівій половині чола у внутрішнього кінця надбрівної дуги і на лівій щоці на рівні виличної дуги, 13 поверхневих шкірних ран на правій і лівій половині лоба, лобної ділянки голови, лівої половини скроневої ділянки, на лівій половині верхньої губи, в ділянці лівої вушної раковини і попереду від неї, 3 поверхневі шкірні рани у вигляді зрізів шкіри в ділянці носа, 3 поверхневі рани на зовнішній поверхні лівої кисті в ділянці 1-го між пальцевого проміжку і на зовнішній поверхні основної фаланги 2-го пальця лівої кисті, 2 поверхневі шкірні рани у вигляді зрізів шкіри на тильній поверхні між фалангових зчленувань 2,3 пальців лівої кисті з незначним порушенням функції 2,3 пальців.
В апеляційних скаргах:
- обвинувачений ОСОБА_9 , не оспорюючи кваліфікацію його дій та міру покарання, просить змінити вирок суду у частині вирішення цивільного позову, значно зменшивши розмір моральної шкоди. Вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди, суд не навів переконливих мотивів та не врахував його сімейний та майновий стан.
Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував щодо апеляційної скарги потерпілого, пояснення потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілого ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу потерпілого та заперечили щодо апеляційної скарги обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційних скарг обвинуваченого та потерпілого, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційних скарг, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 в нанесенні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, обґрунтований сукупністю розглянутих у судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку. Дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст. 125 ч. 2 КК України судом кваліфіковані правильно.
Твердження в апеляційній скарзі потерпілого про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_9 на ст. 121 ч. 1 КК України апеляційний суд вважає безпідставними.
Відповідно до ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, тобто нею визначені межі судового розгляду. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, згідно обвинувального акту, підозрюваному ОСОБА_9 було висунуто обвинувачення саме за ст. 125 ч. 2 КК України, чим були визначені межі судового розгляду.
Вказане кримінальне провадження перебувало на розгляді в суді першої інстанції півтора року. За клопотанням представника потерпілого суд в судовому засіданні призначив дві експертизи: судово-медичну та комісійну судово-медичну. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що за висновками вказаних експертиз прокурор не знайшов підстав для зміни обвинувачення та складання нового обвинувального акту.
Діючими нормами КПК України суд не має право давати оцінку та ставити питання про застосування до обвинуваченої особи закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за більш тяжке кримінальне правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.
Щодо посилання в апеляційній скарзі потерпілого на безпідставну відмову судом у задоволенні його позову в частині стягнення необхідних витрат в майбутньому на хірургічне лікування, апеляційний суд вважає його необґрунтованим.
Згідно ст. 1195 ЦК України, фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
З наведеним погоджується й апеляційний суд, оскільки ст. 1195 ЦК України не передбачено відшкодування потерпілому матеріальної шкоди, яка може бути понесена останнім у майбутньому.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 про безпідставне стягнення з нього коштів у визначеному судом розмірі в задоволення завданої моральної шкоди потерпілому апеляційний суд вважає необґрунтованими. Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному спричиненні потерпілому ОСОБА_8 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, якому була заподіяна крім того ще і фізична біль та моральна шкода і частково задовольнив цивільний позов потерпілого, відповідним чином мотивувавши свої висновки. З наведеним висновком суду погоджується і апеляційний суд, оскільки в результаті скоєння обвинуваченим ОСОБА_9 злочину, за який його засуджено, потерпілий ОСОБА_8 зазнав моральних страждань та переживань.
Разом з тим, апеляційний суд відмічає, що розмір задоволеної судом моральної шкоди повинен бути виваженим, розумним та справедливим.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи те, що у зв`язку з заподіянням тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_8 зазнав глибоких душевних страждань, він тривалий час лікувався, значно погіршився стан його здоров`я, був обмежений в можливості продовження активного способу життя, порушився нормальний ритм його життя та життєві зв`язки, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , в частині відшкодування моральної шкоди, в повному об`ємі.
На підставі викладеного, вирок суду щодо ОСОБА_9 слід змінити.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_8 задовольнити частково. Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Олевського районного суду Житомирської області від 09 грудня 2014 року щодо ОСОБА_9 змінити.
Стягнути з ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_8 17789 (сімнадцять тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн. 73 (сімдесят три) коп. у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди.
В решті вказаний вирок залишити без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді: