Справа №577/666/15-к Головуючий у суді у 1 інстанції - Кравченко
Номер провадження 11-сс/788/46/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
Категорія - Подання про обрання, зміну запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою, про проведення обшуку
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає в АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:
05 лютого 2015 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з клопотанням, погодженим зі старшим прокурором Конотопської міжрайонної прокуратури, звернувся старший слідчий СВ Конотопського МВ УМВС України в Сумській області, в якому просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому свої вимоги мотивував тим, що наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти ризику переховуватися підозрюваному від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або ж вчинити інше кримінальне правопорушення або ж продовжити кримінальні правопорушення, в яких він підозрюється.

Ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року в задоволенні вищезазначеного клопотання було відмовлено та відносно ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24-00 год. 01 березня 2015 року, та встановлено обов`язки: не відлучатися з місця постійного проживання квартири АДРЕСА_2 , у період з 12-00 години до 12-00 години наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого СВ Конотопського МВ УМВС України ОСОБА_8 за першою вимогою; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд України і в`їзд в Україні; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; носити електронний засіб контролю.

На дану ухвалу слідчого судді прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати в зв`язку з допущеним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та застосувати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Свої вимоги мотивує тим, що вагомість наведених у клопотанні слідчого обставин та ризиків свідчить про те, що будь який інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та є єдиним запобіжним заходом, який може запобігти заявленим у клопотанні ризикам з метою реалізації завдань кримінального провадження. Крім того, апелянт наголошує, що слідчий суддя, встановивши строк дії ухвали в 25 днів, не вмотивував такого свого рішення, не встановив та не вказав, для запобігання яким ризикам, передбачених ст.177 КПК України, застосовується запобіжний захід у вигляді домашнього арешту; а також, обравши відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не прийняв рішення про його застосування, що унеможливлює виконання ухвали.

Вислухавши доповідь судді про зміст оскаржуваного судового рішення та доводи, викладені в апеляційній скарзі, прокурора на підтримку поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 24 січня 2015 року в лісосмузі за водонапорною станцією поблизу вул. Бідвельників в м. Конотоп незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетильований, який помістив до медичного ін`єкційного шприца, об`ємом 20 мл, і зберігав при собі в кишені одягу з метою подальшого збуту. Цього ж дня ОСОБА_6 в м. Конотоп незаконно збув ОСОБА_9 - особі, відносно якої забезпечені заходи безпеки шляхом зміни анкетних даних, за 100 грн. ін`єкційний шприц з особливо небезпечним наркотичним засобом - опієм ацетильованим, в кількості 2 мг, що в перерахунку на суху речовину становить 0,11 г.

25 січня 2015 року повідомлення про скоєне було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000159 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

03 лютого 2015 року ОСОБА_6 було затримано в порядку вимог ст. 208 КПК України та цього ж дня останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та постановляючи ухвалу про обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов вірного висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та про недоведеність стороною обвинувачення зазначених у клопотанні ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків чи то перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Крім того, погоджується колегія суддів із висновками слідчого судді з приводу того, що слідчим та прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам зазначеним у клопотанні.

Обираючи запобіжний захід підозрюваному ОСОБА_6 , слідчий суддя в повній мірі врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що останній тривалий час проживає на території України, має постійне місце мешкання і відповідну реєстрацію за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає з батьками, відсутність негативу в характеристиці за місцем проживання, в силу ст. 89 КК України вважається не судимим, постановлений на облік у лікаря нарколога з 03 лютого 2015 року з діагнозом: «Епізодичне вживання опіатів».

Наведені обставини, у відповідності до вимог ч.4 ст.194 КПК України, давали слідчому судді усі підстави для відмови в задоволенні клопотання слідчого про обрання ОСОБА_6 найбільш суворого запобіжного заходу та застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ті обставини, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинення тяжкого злочину, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, не працює, не має офіційного джерела доходів, мав доходи від збуту наркотичних засобів, раніше засуджувався за вчинення злочину, пов`язаний з незаконним обігом наркотиків, періодично вживає наркотичні засоби, має залежність від них, має стійкі соціальні зв`язки з наркозалежними особами, знає місце проживання свідків у даному кримінальному провадженні, а тому може здійснювати тиск на них, має дружину та дитину в РФ, а тому може безперешкодно виїхати за межі України, а в ході обшуку місця проживання підозрюваного виявлено та вилучено 6 пакетиків з подрібненою речовиною рослинного походження, яка є наркотичним засобом - канабісом, а також нашарування порошкоподібної речовини на дзеркалі та двох чарках, що є психотропною речовиною - амфетаміном, про що відповідні відомості внесені до ЄРДР, на які посилається прокурор в своїй апеляційній скарзі, не є безумовними підставами для обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тим більше, що частина з них спростовується наявними матеріалами провадження.

Зокрема, ОСОБА_6 в силу ст.89 КК України вважається не судимим, в матеріалах провадження відсутні дані щодо повідомлення останньому про нову підозру, під час досудового розслідування повністю визнав свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, від надання показань для встановлення обставин кримінального провадження не відмовлявся, розповів про всі обставини скоєного ним злочину, анкетні дані особи, якій останній збув наркотичну речовину, змінені, що, в свою чергу спростовує доводи прокурора про можливість перешкоджання кримінальному провадженню. Не надано слідчим та прокурором беззаперечних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 може виїхати за межі України до колишньої дружини та дитини, а також на підтвердження того, що останній мав виключно доходи від збуту наркотиків, з огляду на те, що останній проживає з батьками, а по даному кримінальному провадженню фігурує тільки один епізод збуту наркотичної речовини. На даний момент, як вбачається з наданої захисником інформації, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні в наркологічному диспансерному відділенні Конотопської ЦРЛ в умовах спеціальної палати.

Більш того, на думку колегії суддів, саме такий запобіжний захід, як домашній арешт з покладенням ряду обов`язків, обраний слідчим суддею, в повній мірі забезпечить дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового провадження.

Не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги прокурора у кримінальному провадженні з приводу невмотивованості рішення встановити строк дії ухвали в 25 днів, оскільки діючим кримінальним процесуальним законом чітко встановлені строки можливого застосування домашнього арешту до двох місяців та граничний строк можливого застосування цього запобіжного заходу шість місяців, отже вимоги ч.6 ст.181 КПК України слідчим суддею не порушені. А, в разі необхідності, прокурор не позбавлений можливості звернутися до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом в межах строку досудового розслідування.

Цілком слушними, на думку колегії суддів, є доводи апеляційної скарги прокурора з приводу того, що, обравши відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя не прийняв рішення про його застосування. Разом з тим, ця помилка не є таким порушенням кримінального процесуального закону, що є безумовною підставою для скасування оскаржуваного в даному випадку рішення слідчого судді.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будьяких законних підстав для скасування чи зміни ухвали слідчого судді районного суду та задоволення апеляційної скарги прокурора ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 та застосовано відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_5 на цю ухвалу без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05 лютого 2015 року уточнити, в резолютивній частині ухвали виключити посилання слідчого судді про обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та вважати, що відносно нього застосовано вказаний запобіжний захід.

Ухвала набирає чинності негайно та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3