Справа № 495/1212/15-к

ВИРОК
26.02.2015 м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі : головуючої одноособово судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , законного представника потерпілої ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням :
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Широке
Білгород-Дністровського району Одеської області, громадянки України, українки
з неповною середньою освітою, одруженої, має на утриманні двох малолітніх
дітей 5 та 11 років, зареєстрованої та проживаючої за адресою :
АДРЕСА_1 , раніше не судимої.
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 приблизно в січні місяці 2014 року завагітніла від невідомого чоловіка, а тому майбутня дитина була не бажаною, свою вагітність вона приховувала, на облік до жіночої консультації у зв`язку із вагітністю не стала та до пологів не готувалася.
З вказаного часу ОСОБА_4 виношувала намір вбити ще не народжену дитину відразу після пологів.
На стадії завершення вагітності, тобто 24.09.2014 приблизно о
10:00 годині, знаходячись в себе вдома по АДРЕСА_1 ОСОБА_4 відчула, що в неї почалися перейми, однак за медичною допомогою вирішила не звертатися. Натомість, приховуючи факт пологів ОСОБА_4 пішла до туалету, де вирішила народити дитину.
Приблизно о 15:00 годині у ОСОБА_4 в туалеті почалися пологи, в ході яких вона, самостійно народила живу дитину жіночої статі вагою 2500 грам, довжиною тіла 48 см. Під дією ваги новонародженої дитини відбулося переривання пуповини, внаслідок чого дитина впала у фекальні маси вигрібної ями туалету у положенні обличчям до гори та почала плакати.
Одразу після цього, ОСОБА_4 , прагнучи приховати факт народження дитини, шляхом використання дерев`яної палки довжиною 2 м, яку вона підготувала заздалегідь з метою занурення тіла новонародженої дитини у фекальні маси, на грунті емоційної напруги, викликаної пологами та психічними і фізіологічними процесами, що їх супроводжували, тобто перебуваючи в обумовленому пологами психічному стані, усвідомлюючи, що у разі занурення новонародженої дитини у фекальні маси вона позбавить її можливості самостійного продовження життя, не надавши дитині необхідної допомоги та догляду матері, тобто передбачаючи та свідомо допускаючи настання смерті дитини, діючи з умислом, направленим на спричинення смерті своєї новонародженої дитини, дерев`яною палкою занурила тіло новонародженої дитини в калові маси, внаслідок чого невдовзі після народження настала її смерть.
В подальшому, 15.10.2014р. працівниками Державної служби надзвичайних ситуацій демонтовано вищевказаний туалет та відкрито доступ до ями, з якої витягнуто труп новонародженої дитини жіночої статі із залишками на тілі оболонки плаценти, який направлено для проведення судово-медичної експертизи.
Згідно висновку судово-медичного експерта від 14.11.2014р. № 213, дитина народжена живою, даних, які б свідчили про її нежиттєздатність не виявлено, смерть новонародженої дитини настала внаслідок закриття роту, носових ходів масами вигрібної ями, тобто від механічної асфіксії, яка має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпечності для життя та потягла смерть новонародженої дитини.
Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні винною визнала себе у повному обсязі, та цілком підтвердила обставини вчиненого нею кримінального правопорушення, пояснила суду, що знаходячись на лікуванні завагітніла від невідомого чоловіка та стала приховувати від усіх родичів свою вагітність, так як у неї не було грошей вчасно зробити аборт. 24.09.2014 року знаходячись вдома, відчула що в неї почались перейми, пішла в туалет де вирішила народити дитину. В туалеті народила живу дитину, яка впала у фекальні маси та почала плакати. Намагаючись сховати народжену дитина від родичів вона дерев`яною палкою занурила тіло новонародженої дитини в калові маси. Просила суворо не карати, врахувати, що на утриманні знаходяться 2 малолітніх дітей, які потребують її виховання, запевнила, що більше не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Просила розглянути справу відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України.
На підставі ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оскаржуються. За згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені та інші учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, а також роз`яснено їм, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив сторонам кримінального провадження вимоги ч.3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченої ОСОБА_4 відносно фактичних обставин справи, оскільки вони ніким не оспорюються, дослідженням тільки доказів, які характеризують її особистість.
Обвинувачена ОСОБА_4 та інші учасники кримінального провадження погодилися з тим, щоб судовий розгляд обмежився її допитом, дослідженням доказів, які характеризують її особистість. Їй було роз`яснено, що в даному випадку вона позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи.
Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винною обвинувачену ОСОБА_4 у інкримінованому їй кримінальному правопорушенні за ст. 117 КК України, як умисне вбивство матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст. 50 КК України мети кари, виправлення і запобігання вчинення нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості.
При цьому суд враховує, визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 судом не установлено.
При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує : суспільну небезпеку і характер вчиненого нею кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, посередню характеристику, що скоїла кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії середньої тяжкості, її щире каяття в скоєному, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні двох малолітніх дітей 5 та 11 років, пом`якшуючі та відсутність обтяжуючих обставин, суд вважає достатнє для виправлення ОСОБА_4 та попередження нових злочинів, у вигляді позбавлення волі.
Однак, враховуючи конкретні, досліджені в ході судового розгляду обставини справи, її особу, визнання вини та відношення до вчиненого, поведінку після вчинення кримінального правопорушення, молодий вік обвинуваченої, наявність на утриманні двох малолітніх дітей, що вона вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також тяжке матеріальне становище, що позбавило її вчасно зробити аборт, суд встановлює за можливе звільнити її від відбування призначеного покарання з випробуванням згідно ст.79 КК України з покладанням на неї обов`язків передбачених ст.76 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 та попередження вчинення нею нових злочинів.
Дана позиція також викладена і у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».
Керуючись ст. ст. 349, 368, 373-374, 376, 392- 395 КПК України, суд, -
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 117 КК України та призначити покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 79 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік 6 місяців, якщо вона на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 наступні обов`язки : періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Контроль за поведінкою засудженої здійснюється кримінально-виконавчою інспекцією за місцем проживання засудженої ОСОБА_4 .
Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Одеської області протягом 30 днів з моменту його проголошення через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.
Вирок суду відповідно до вимог ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Апеляційним судом Одеської області.
Суддя :