У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого - судді

Філатова В.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Таран Т.С.,

за участю прокурора

Дрогобицької О.М.,

захисників законного представника обвинуваченого

ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 28 серпня 2007 року кримінальну справу за касаційними скаргами
обвинувачених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх захисників - адвоката ОСОБА_1 в
інтересах ОСОБА_6, адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4, захисників ОСОБА_2,
ОСОБА_8 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на постанову
судді апеляційного суду Дніпропетровської
області від 19 червня
2007 року щодо ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Зазначеною постановою з попереднього розгляду справи кримінальна справа по обвинуваченню

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України,

мешканця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, не судимого,

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України,
не судимого,

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України,

не
судимого,

кожного

у вчиненні злочину, передбаченого
ч. 2 п. п. 1, 7, 12 ст. 115 КК України,

- направлена на підставі ст.ст.
237, 246 КПК України для проведення додаткового розслідування прокурору
Дніпропетровської області з мотивів
допущення під час досудового слідства по справі таких порушень вимог
Кримінально-процесуального кодексу, без усунення яких справа не може бути
призначена до судового розгляду.

ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються в тому, що 14 вересня 2004
року, будучи в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, знаходячись в залі
ігрових автоматів “Крайня хата”, розташованому в м. Кривому Розі по вул.
Миколаївське шосе, з хуліганських мотивів та за попередньою змовою вчинили
умисне вбивство двох осіб - працівників ігрового залу ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

У постанові про направлення справи
на додаткове розслідування суддя вказав на істотні порушення норм КПК України,
які були допущені органами досудового слідства, а саме:

- порушення вимог ст.ст. 218 - 222 КПК України і права обвинувачених на
захист тим, що вони та їх захисники не були
ознайомлені з матеріалами кримінальної справи у повному обсязі,
внаслідок чого були позбавлені права за результатами ознайомлення на подачу
клопотань;

- порушення вимог ст. 61 КПК України і
права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист тим, що 11.01.2007 року слідчим до
участі у справі як захисник ОСОБА_5 був
допущений адвокат ОСОБА_1, який здійснював по цій же справі захист
обвинуваченого ОСОБА_6, що з урахуванням суперечностей в їх показаннях на
початку досудового слідства виключало можливість участі
ОСОБА_1 у справі як захисника ОСОБА_5;

- порушення вимог ч.2 п.2 ст. 368 КПК України
тим, що органами досудового слідства не були досліджені обставини, зазначені в
ухвалі апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2006 року,
якою справа була повернута на додаткове розслідування, зокрема, не перевірено
шляхом встановлення й допиту осіб, які утримувались разом з обвинуваченими,
доводів останніх про застосування до них
працівниками міліції заходів фізичного впливу; не вжито необхідних
заходів для виявлення знаряддя злочину; не перевірено шляхом допиту свідка
ОСОБА_11 факту утилізації ігрових автоматів; не по всіх скаргах обвинувачених і
їх захисників прийнято рішення.

У постанові також зазначено, що суддею в задоволенні клопотань обвинувачених
і їх захисників про закриття кримінальної справи на підставі ч.1 п. 2 ст. 6 КПК
України та про звільнення обвинувачених з-під варти відмовлено.

У касаційній скарзі захисники - адвокат ОСОБА_1 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_6, адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4,
захисники ОСОБА_2, ОСОБА_8, законний представник ОСОБА_3 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5
просять постанову судді апеляційного суду Дніпропетровської області від
19.06.2007 року скасувати, а справу провадженням закрити на підставі п.2 ст. 6
КПК України, та звільнити обвинувачених з-під варти, або призначити справу до
судового розгляду зі зміною обвинуваченим запобіжного заходу з утримання під вартою на підписку про
невиїзд.

Погоджуючись з тим, що органи досудового слідства при розслідуванні справи
допустили істотних порушень вимог кримінально-процесуального законодавства і
права обвинувачених на захист, крім порушення ст. 61 КПК України щодо
допуску адвоката ОСОБА_1 захисником
ОСОБА_5, касатори вказують, що ці порушення з урахуванням, на їх думку, сфальсифікованих матеріалів справи свідчать, що всі можливості
додаткового збору доказів вичерпані, а по справі доведена невинуватість
обвинувачених у вчиненні злочину, тому суддя повинен був, задовольнивши їх
клопотання, при попередньому розгляді
закрити справу на підставі п.2 ст. 6 КПК України та звільнити обвинувачених
з-під варти, а не направляти її на додаткове розслідування.

У касаційних скаргах та доповненнях до них обвинувачених ОСОБА_6,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, доводи яких аналогічні доводам касаційних скарг їх захисників і законного
представника, порушується питання про скасування постанови судді апеляційного
суду Дніпропетровської області від 19 червня 2007 року і закриття справи за п.2
ст. 6 КПК України зі звільненням їх з-під варти.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення захисників
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на
підтримання касаційних скарг, думку прокурора про залишення касаційних скарг
без задоволення, а постанови судді - без зміни, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Згідно зі ст. 246 КПК України при
попередньому розгляді справи суддя своєю постановою вправі повернути справу на
додаткове розслідування у випадках, коли під час досудового слідства були
допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України і роз'яснень, що містяться в п. п.
9, 14, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 24.10.2003 року
“Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному
судочинстві”, порушеннями, які унеможливлюють подальше провадження у кримінальній справі і тягнуть безумовне
повернення її на додаткове розслідування, є порушення під час досудового слідства права
обвинувачених на захист, у тому числі порушення вимог ст.ст. 61, 218-222 КПК
України, а також інші порушення КПК України, які можуть перешкодити суду повно
та всебічно розглянути справу та постановити по ній законне та обґрунтоване
рішення.

З огляду на ці вимоги закону, суддею
при попередньому розгляді справи було прийнято правильне рішення про її
повернення на додаткове розслідування, оскільки з матеріалів справи видно, що
обвинуваченим та їх захисникам органами досудового слідства не були надані на
ознайомлення всі матеріали справи, не надана можливість заявити клопотання
після ознайомлення з ними, не вирішені
окремі їх скарги, чим порушено вимоги ст.ст. 218-222 КПК України та право
обвинувачених на захист. Крім того, під час досудового слідства не виконані
вказівки суду, викладені в ухвалі від 18.08.2006 року, якою справа була
повернута для додаткового розслідування, що перешкодило її призначенню до
судового розгляду.

Про вказані порушення КПК України органами досудового слідства зазначається
касаторами і в поданих по справі
касаційних скаргах, в яких висновки
судді щодо цих порушень не
заперечуються.

Суддею правильно визнано й порушенням на досудовому слідстві права обвинуваченого ОСОБА_5 на захист те, що
в якості його захисника в січні 2007
року був допущений адвокат ОСОБА_1, який одночасно з 11.10.2004 року здійснює захист й іншого
обвинуваченого по цій же справі - ОСОБА_6

За нормами кримінально-процесуального закону реалізація права
обвинуваченого на захист передбачає його можливість у будь-якій стадії
кримінального процесу за участю
захисника обирати на власний розсуд позицію свого захисту, в тому числі
щодо підтримання чи зміни своїх показань, які він давав під час досудового
слідства та судового розгляду справи, і
ця позиція не може залежати від інтересів інших осіб, які проходять по цій же
справі і яких захищає той же захисник. Тому ч.3 ст.61 КПК України передбачено
положення, що одна й та ж особа не може бути захисником двох і більше
обвинувачених, якщо інтереси захисту одного з них суперечать інтересам захисту
іншого.

За таких обставин суддя обґрунтовано визнав, що в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_5, який, незалежно від
причин цього, давав по справі неоднакові показання, у тому числі з
показаннями іншого обвинуваченого -
ОСОБА_6, що не заперечується у касаційних скаргах, його - ОСОБА_5, захист відповідно
до вимог ст. 61 КПК України не міг здійснювати захисник ОСОБА_1, який одночасно
захищає й обвинуваченого ОСОБА_6

Таким чином, суддею правильно поставлено питання перед органами досудового
слідства про порушеннями ними ст. 61 КПК України і незаконність постанови
слідчого про допуск захисника ОСОБА_1 до участі у справі як захисника
обвинуваченого ОСОБА_5

Та обставина, що інтереси ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на даній стадії процесу
співпадають і не суперечать один одному, не впливає на висновок судді про необхідність в інтересах захисту обвинуваченого ОСОБА_5 по цій справі
забезпечити його іншим захисником за
його вибором, а не захисником ОСОБА_1, і не свідчить про порушення суддею права
ОСОБА_5 на захист.

Крім того, органам досудового слідства, виходячи з наведеної норми закону,
належить прийняти законне й обґрунтоване рішення також щодо заяв і угод про
здійснення адвокатом ОСОБА_1 захисту й
обвинуваченого ОСОБА_4 (т.17 а.с. 104).

За наведених обставин суддею зроблено правильний висновок, що по
справі під час досудового слідства допущено
такі порушення вимог КПК України, які перешкоджають призначенню справи до
судового розгляду і дають підстави для повернення її на додаткове розслідування
на підставі ст. 246 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 384, ч.1 п. 6 ст. 348 КПК України,
обвинувачений, щодо якого справу направлено на додаткове розслідування, його
законний представник і захисник вправі оскаржити в касаційному порядку
зазначене рішення лише у частині мотивів і підстав направлення справи на
додаткове розслідування.

Як убачається з тексту касаційних скарг, в них не оспорюються зазначені в
постанові судді мотиви й підстави направлення справи на додаткове
розслідування, крім визнання суддею такою підставою недотримання органами
досудового слідства вимог ст.61 КПК України щодо допуску адвоката ОСОБА_1 як
захисника обвинуваченого ОСОБА_5, а по суті
порушуються питання про оскарження рішення судді про відмову в закритті
провадження по справі за відсутністю в діях обвинувачених складу злочину і про відмову в зміні обвинуваченим запобіжного заходу за
заявленими про це клопотаннями, хоча це
не стосується мотивів і підстав направлення справи на додаткове розслідування і
за діючим кримінально-процесуальним
законодавством не підлягає оскарженню в
касаційному порядку.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що захисники ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_8, законний представник ОСОБА_3 21.05.2007 року зверталися зі скаргою до
прокуратури і з клопотанням до апеляційного суду (т.17, а.с. 45, 101), в яких
наполягали на поверненні кримінальної справи щодо ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
додаткове розслідування, а в засіданні з попереднього розгляду справи вони та
обвинувачені вказували на неможливість призначення справи до судового розгляду
з огляду на допущені органами досудового слідства під час розслідування справи
порушення, що є аналогічними тим, на які послався суддя в постанові про повернення справи на
додаткове розслідування.

Як видно з матеріалів справи, суддя, повертаючи справу на додаткове
розслідування, виходячи з обставин
інкримінованого обвинуваченим злочину, обґрунтовано відповідно до вимог закону
залишив їм міру запобіжного заходу - тримання під вартою.

З огляду на викладене, колегія суддів
не вбачає підстав для задоволення касаційних скарг, скасування постанови
судді про повернення справи на додаткове розслідування і закриття справи зі
звільненням обвинувачених з-під варти.

Також колегія суддів відмічає, що згідно з чинним кримінально-процесуальним
законодавством касаційний суд не наділений повноваженнями призначати кримінальні
справи до судового розгляду судом першої інстанції, про що міститься прохання в
касаційній скарзі захисників і законного представника.

При додатковому розслідуванні справи наряду з іншим органам досудового
слідства належить визначитись з правовим статусом законного представника неповнолітнього
обвинуваченого ОСОБА_3, оскільки за матеріалами справи обвинувачений ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_3, досяг повноліття.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК
України,

колегія суддів

ухвалила:

касаційні скарги обвинувачених
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, їх захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_7, ОСОБА_2, ОСОБА_8,
та законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 - ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а постанову судді апеляційного суду Дніпропетровської області
від 19 червня 2007 року про направлення на додаткове розслідування
кримінальної справи щодо ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_5 - без зміни.

Судді:

Філатов В.М. Кліменко М.Р. Таран Т.С.