Справа №1-125 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20
вересня 2007 року смт.
Черняхів

Черняхівський
районний суд Житомирської області в складі:

головуючого
- судді Моніча
Б.С

при
секретарі Юрченко
Т.Р.

з участю
прокурора Островського
І.М.

в
присутності потерпілої ОСОБА_2

підсудного ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Черняхові кримінальну справу
по обвинуваченню

ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця АДРЕСА_1
мешканцяАДРЕСА_2 українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, розлученого,
раніше судимого: 12.07.05 Голосіївським районним судом м. Києва за ч.2 ст. 186 КК України до чотирьох років
позбавлення волі з іспитовим строком три роки,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Згідно
рішення Черняхівського районного суду від 24.03.2000 року ОСОБА_3 зобов'язаний
сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2
в розмірі 1/*4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неоподаткованого
мінімуму доходів громадян щомісячно,
починаючи з 15.03.2000 року та до повноліття дитини. Незважаючи на
це, ОСОБА_1 злісно ухиляється від сплати
аліментів, матеріальної допомоги на
утримання дитини не надає, прямо та
категорично відмовляючись від сплати встановлених судом аліментів: будучи
працездатним заходів до свого працевлаштування не вживає.

Станом
на 01.06.07 загальна заборгованість ОСОБА_1 з несплати аліментів на користь
ОСОБА_2 на утримання дитини - ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2 становить 4624, 84
грн.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний, свою
вину в злісному ухиленні від сплати аліментів визнав повністю. Пояснив, що в 2000 році він розлучився з потерпілою. В
тому ж році судом було винесене рішення про стягнення з нього аліментів на
утримання дитини. До 2003 року він працював у місцевому колгоспі та аліменти
сплачував. Після звільнення з колгоспу працював неофіційно, однак аліментів не сплачував. Зазначив, що має 0, 30 га землі, на якій вирощує городину, однак продуктами дитині не допомагав.
Підтвердив, що заходів до свого
працевлаштування не вживав, хоча
неодноразово викликався державним виконавцем і повідомлявся про необхідність
сплачувати аліменти, а також
попереджався про кримінальну відповідальність за їх не сплату. Під час судового
розгляду справи частково погасив потерпілій заборгованість зі сплати аліментів
в сумі 1800 грн. Просив не позбавляти його волі, запевнив,
що в подальшому гаситиме аліменти і вживе всіх заходів по погашенню
заборгованості по їх несплаті. В скоєному розкаявся.

Крім
визнання вини підсудним, його вина у
злісному ухиленні від сплати аліментів стверджується показаннями
потерпілої, свідків та матеріалами
справи, дослідженими в судовому
засіданні.

Допитана
в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 пояснила, що у 2000 році вона розлучилася з
підсудним. В цьому ж році судом винесено
рішення про стягнення з нього аліментів на її користь на утримання їхнього
сина. Підсудний був присутній при винесенні рішення, дане рішення не оспорював, однак аліменти не сплачував. Востаннє
аліменти платив в 2000 році в сумі 100 грн. Підтвердила, що під час судового розгляду підсудний
частково погасив заборгованість по аліментах в сумі 1800 грн. Просила не
позбавляти його волі, сподіваючись, що в подальшому він буде сплачувати аліменти.

Свідок
ОСОБА_5 в судовому засіданні показала,
що є матір'ю потерпілої. Дала покази,
аналогічні показам ОСОБА_2

Свідок
ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що
працює державним виконавцем у ДВС Черняхівського району. У нього на виконанні
знаходилося рішення Черняхівського райсуду
про стягнення з

ОСОБА_1 аліментів. Під час виконання даного рішення суду ним було
встановлено, що вже більше 3-х років
підсудний аліментів не сплачує,
працевлаштуванням не займається,
на попередження не реагує.

СвідокОСОБА_7
пояснив, що працює головою Дівочківської
сільради, на території якої проживає
підсудний. Зазначив, що компрометуючих
матеріалів сільрада на нього не має,
скарг на його дії не надходило. Знає,
що підсудний не працює, з питань працевлаштування
до нього особисто він не звертався.

Відповідно
до виконавчого листа Черняхівського районного суду Житомирської області, виданого на виконання рішення цього ж суду
від 24.03.2000 року ОСОБА_1 зобов'язаний сплачувати аліменти на користь потерпілої
на утримання дитини (а.с. 9).

В
матеріалах справи містяться письмові попередження ОСОБА_1 про кримінальну
відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, які вручалися йому під підпис державним
виконавцем (а.с. 15-16).

Розрахунком
заборгованості по аліментах, несплачених
підсудним, підтверджується наявність
такої в сумі 4624, 84 грн. станом на 01.06.07 (а.с. 8).

Листами
державного центру зайнятості підтверджено,
що підсудний ОСОБА_1 на обліку як безробітний не перебуває (а.с. 13, 30).

Довідками
Дівочківської сільради (а.с. 31), ПСПО
«Дівочки» (а.с. 32), ПІІ «Даніко» (а.с.
33), ДП НДГ «Україна» (а.с. 34)
підтверджено, що підсудний з питань
працевлаштування до вказаних підприємств та організацій не звертався.

Оцінивши
зібрані по справі докази у їх сукупності,
суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного у вчиненні
інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії за ч.1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених
рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Обставин, що обтяжують покарання підсудного не
встановлено. Рецидив злочинів, як
обтяжуючу обставину згідно ст. 67 КК
України суд не враховує, оскільки вона
не була включена до обвинувального висновку.

Обставинами, що пом'якшують покарання підсудного суд
визнає згідно ст. 66 КК України щире
каяття, часткове усунення заподіяної
шкоди .

Підсудний
за місцем проживання характеризується позитивно, однак раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, є особою, що не вживає заходів до працевлаштування
(а.с. 19-25).

Обираючи
покарання підсудному, суд враховує
ступінь тяжкості вчиненого ним злочину,
думку потерпілої, яка просила не
позбавляти його волі, особу
підсудного, який раніше судимий, з місця проживання характеризується
позитивно, та обставини, що пом'якшують його покарання, а тому приходить до висновку необхідність
призначення йому покарання у вигляді обмеження волі.

Суд бере
до уваги, що вироком Голосіївського
районного суду м. Києва від 12.07.05 підсудний засуджений до чотирьох років
позбавлення волі з іспитовим строком на три роки, а тому при призначенні остаточного покарання
застосовує положення ст. ст. 71,
72 КК України, повністю
приєднуючи до покарання, призначеного
новим вироком, покарання невідбуте за
попереднім вироком.

Остаточно
обираючи покарання підсудному за сукупністю вироків, суд приходить до висновку про можливість
виправлення ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства та звільняє його від відбуття
покарання з випробуванням, оскільки
несплату аліментів підсудний розпочав ще до винесення судом вироку від
12.07.05. В подальшому він продовжував свої злочинні дії шляхом несплати
визначених за рішенням суду коштів на утримання дитини, при цьому він не чинив будь-яких активних
дій. Крім того, суд враховує, що підсудним частково відшкодовані завдані
злочином збитки.

Цивільний позов
у справі не заявлено. Судових витрат немає.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 164 КК
України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

На
підставі ч.1 ст. 71 КК України - до
призначеного йому покарання приєднати невідбуте підсудним за вироком
Голосіївського районного суду від 12.07.05 покарання у вигляді чотирьох років
позбавлення волі та відповідно до ст. 72
КК України остаточно визначити йому покарання у вигляді чотирьох років та шести
місяців позбавлення волі.

з

На
підставі ст. 75 КК України - звільнити
ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на
три роки.

Відповідно
до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_1
такі обов'язки:

попросити
публічно пробачення у потерпілої;

повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання;

періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До
вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_1 запобіжний захід - підписку
про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржено до Апеляційного суду Житомирської області протягом 15-ти
діб після його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через
Черняхівський районний суд Житомирської області.