Справа № 524/1857/15-к
У Х В А Л А
12.03.2015 року Слідчий суддя Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: старшого прокурора прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого прокурора прокуратури м. Кременчука ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчук Полтавської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого:
· 10.02.2005 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України на 3 роки позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку на 2 роки;
· 19.01.2006 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190, ст. ст. 70,71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
· 23.04.2010 року звільнився з Полтавської ВК № 64 по відбуття строку покарання.
В С Т А Н О В И В :
Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, кримінальне провадження відносно останнього надійшло до суду 27.02.2015 року, а строк тримання обвинуваченого під вартою, згідно ухвали слідчого судді від 12.01.2015 року ( а.с. 11-14), спливає 12.03.2015 року. З урахуванням викладеного, посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 314, ст. 331 КПК України, прокурор просить продовжити строки тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки, на думку прокурора, ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 продовжують існувати.
Існування ризиків, визначених частиною 1 ст. 177 КПК України, в клопотанні обґрунтовано наступним чином.
Санкція статті, яка інкримінується ОСОБА_4 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, останній ніде не працює, не має офіційних доходів та міцних соціальних зв`язків, а тому, на думку прокурора, існує ризик того, що ОСОБА_4 буде переховуватись від органів досудового розслідування або суду.
Оскільки, ОСОБА_4 систематично вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 307 КК України, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та має судимість, на думку прокурора, є ризик того, що обвинувачений буде незаконно впливати на свідків та може вчинити інше кримінальне правопорушення, у тому числі, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів.
В клопотанні також зазначено, що вказані вище ризики повністю доведені прокурором під час досудового розслідування слідчому судді, який ухвалою від 12.01.2015 року застосував до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Прокурор в судовому засіданні підтримав внесене клопотання з підстав, що в ньому наведені.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою причетність до вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України не визнав та показав, що він вживає та зберігав наркотичні засоби для власного вживання. Також обвинувачений показав, що зі свідками, які зазначені в реєстрі матеріалів кримінального провадження, він не знайомий місце проживання цих свідків йому не відоме, проживає з батьками в квартирі, що належить батькам, просив обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 висловила думку про те, що слідчим суддею на даний час не може бути прийнято рішення про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки обвинувальний акт відносно останнього вже направлений до суду, строки досудового розслідування закінчилися 10.03.2015 року, а тому - в силу ч. 3 ст. 197 КПК України, слідчий суддя не може продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою поза межами строків судового слідства. З цих підстав адвокат просила залишити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою без розгляду.
Заслухавши думку учасників судового розгляду прихожу до наступного.
Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.
Частиною 3 ст. 26 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з тексту повідомлення про підозру, копія якого додана до клопотання ( а.с. 1-2), 10.01.2015 року ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а тому строк досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 219 КПК України, закінчився 10.03.2015 року. Оскільки обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 направлено до суду 27.02.2015 року, очевидно, що строки досудового розслідування у даному кримінальному провадженні не були продовжені.
Згідно, ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Як встановлено судом, строк дії попередньої ухвали слідчого судді закінчується 12.03.2015 року ( а.с. 11-14) і в цей же день до суду надійшло клопотання про продовження цього строку, що є порушенням порядку звернення з відповідним клопотанням до суду.
Крім того, відповідно до ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у ч. 3 ст. 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Висловлене у клопотанні прокурора твердження про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, повністю доведені під час досудового розслідування слідчому судді, який ухвалою від 12.01.2015 року застосував до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою не ґрунтуються на законі та суперечать ст. 198 КПК України.
Вирішуючи питання про наявність ризиків, вказаних у клопотанні та передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею опитаний обвинувачений ОСОБА_4 , який повідомив про те, що не знайомий із жодним зі свідків, що зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування та йому не відомі місця їх проживання. До клопотання не долучено копії протоколів допиту свідків обвинувачення, з яких можна було б підтвердити або спростувати факт знайомства і можливість впливу обвинуваченим на свідків, а тому наявність ризику того, що обвинувачений може впливати на свідків обвинувачення не підтверджена належними та допустимими доказами, а ґрунтується на припущеннях.
Зазначені вище висновки є достатніми для визнання Судом порушення пункту 3 ст. 5 Конвенції у цій справі."
Під час розгляду клопотання прокурора слідчим суддею встановлено, що наявність ризику переховування від суду та продовження злочинної діяльності обґрунтована лише тим, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності та знову обвинувачується у систематичному вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.
Відсутність конкретних доказів, які б підтверджували наявність зазначених вище ризиків суперечить вказаній вище позиції Європейського суду з прав людини та є підставою для відмови в задоволенні клопотання про продовження строку тримання під вартою.
Згідно ч. 5 ст. 206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.
Таким чином, зважаючи на те, що строк дії ухвали слідчого судді від 12.01.2015 року спливає, а підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відсутні (оскільки таке клопотання подано з порушенням порядку, визначеного ч. 3 ст. 197 та ст. 199 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_4 негайно на підставі ч. 5 ст. 202 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131, 132, 176-178, 26, 197, 199, 206, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Відмовити в задоволенні клопотання старшого прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
На підставі ч. 5 ст. 202 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України звільнити з-під варти негайно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду Полтавської області протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: