Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/1922/15-к
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24.07.2015 м.Виноградів
Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілої - ОСОБА_4 ,
обвинуваченої - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Виноградів, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,
Згідно обвинувального акту 31.03.2015 року ОСОБА_5 повідомлено про те, що вона підозрюється у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я, тобто, кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлено, що 11.03.2015 року близько 05 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні кімнати для прийому їжі, пошивочного цеху №2 ТзОВ «Сандерс», розташованому в м. Виноградів, вул.Комунальна - 10, під час словесного конфлікту з ОСОБА_4 , на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин, діючи умисно, чітко усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи наслідки, що можуть настати після їхнього вчинення, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , попередньо схопивши до лівої руки кухонний ніж, з лицевої сторони, підійшла до сидячої за столиком в приміщенні кімнати ОСОБА_4 , де лезом ножа нанесла останній один удар в ділянку правої частини грудної клітки, від отримання якого, потерпілій ОСОБА_4 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 110 від 20.03.2015, було спричинено тілесні ушкодження, у вигляді непроникаючої колото-різаної рани м"яких тканин грудної клітка в ділянці правої молочної залози, які відповідно до п. 2.3.2 "а" Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний термін розладу здоров"я.
В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої звернувся до суду з усним клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності, оскільки обвинувачена примирилася з потерпілою та відшкодувала заподіяну їй кримінальним правопорушенням шкоду, а тому просить суд з цієї підстави кримінальне провадження закрити.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні повністю визнала свою винуватість у вчиненні діяння, викладеного в обвинувальному акті, та пояснила, що 11.03.2015 року близько 05 години 30 хвилин в приміщенні ТзОВ "Сандерс" на ґрунті попередньо виниклих неприязних відносин завдала потерпілій удар ножем в ділянку грудей, після чого пішла з місця події. В подальшому просила у потерпілої вибачення та відшкодувала їй витрати на лікування, вони примирилися. Просить звільнити її від кримінальної відповідальності.
Потерпіла в підготовчому судовому засіданні не заперечила проти звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, вказала, що вона примирилася з обвинуваченою, пробачила їй та обвинувачена відшкодувала завдану їй матеріальну шкоду, а саме: витрати на лікування в сумі 600 грн., моральних претензій у неї немає. Також потерпіла показала, що обвинувачена на грунті неприязних відносин, які попередньо виникли між ними, 11.03.2015 року близько 05 години 30 хвилин в приміщенні ТзОВ "Сандерс" схопила зі столу ніж та вдарила її в груди, вона, потерпіла, схопила обвинувачену за руку, тому удар не був сильним, обвинувачена допомогу їй не надавала, її, потерпілу, після цього було доставлено в лікарню, де вона перебувала на лікуванні.
Заслухавши показання обвинуваченої та потерпілої, думку учасників судового провадження, зокрема, думку прокурора, який не заперечив проти задоволення клопотання, вважає, що обвинувальний акт відповідає вимогам закону, захисника, який просить звільнити підзахисну від кримінальної відповідальності, щодо дотримання порядку висунення прокурором обвинувачення його підзахисній, поклався на розсуд суду, з"ясувавши дійсні обставини, оглянувши долучені до обвинувального акта за клопотанням прокурора матеріали кримінального провадження, суд прийшов до таких висновків.
У відповідності до п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4 - 8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу; повернути обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
За правилами ст. 46 Кримінального кодексу України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
У абз. 5 п. 2 постанови № 12 від 23.12.2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" Пленум Верховного Суду України роз"яснив, що при вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад злочину і особа винна в його вчиненні, а також, що умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК.
При вирішенні питання наявності діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, яке поставлено за провину ОСОБА_5 , суд виходив з наступного.
У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відтак, порушення передбаченого КПК України порядку пред"явлення обвинувачення, що є складовою обвинувачення, виключає правомірність ствердження про вчинення особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність.
Згідно положень ч. 4 ст. 110 КПК України процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, є обвинувальний акт. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
В результаті аналізу обвинувального акту, у якому ОСОБА_5 висунуто обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд встановив наступне.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Проте, обвинувальний акт, який поступив до суду, містить лише виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених досудовим розслідуванням, та правову кваліфікацію кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення відсутнє.
З копій матеріалів кримінального провадження № 299/1006/15 по обвинуваченню ОСОБА_5 вбачається, що в підготовчому судовому засіданні 24.04.2015 року при розгляді щодо угоди обвинувачена заперечила проти затвердження угоди про примирення з підстав примирення з потерпілою та просила суд звільнити її від кримінальної відповідальності з цієї підстави, кримінальне провадження закрити. Аналогічне по суті клопотання було подано і потерпілою.
У зв"язку з тим, що обвинувачена заперечила проти затвердження угоди, факт звернення сторін угоди з клопотанням про прийняття процесуального рішення, яке передбачає звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності, а не притягнення до кримінальної відповідальності, що могло бути наслідком затвердження угоди, суд розцінив як те, що умови угоди не відповідають інтересам сторін, та ухвалою суду від 24.04.2015 року було відмовлено у задоволенні поданих клопотань, відмовлено у затвердженні угоди про примирення, кримінальне провадження повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
За правилами п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено: протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Відповідно до ч. 2 ст. 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій:
1) закрити кримінальне провадження;
2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності;
3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Згідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.
Отже, у період після постановлення ухвали суду від 24 квітня 2015 року про відмову у задоволенні клопотань про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності за примиренням з потерпілою та затвердженні угоди про примирення, та до направлення обвинувального акту до суду, який поступив 02 липня 2015 року, кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 було таким, що повернуто прокурору для продовження досудового розслідування.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що потреби у проведенні досудового розслідування не було, оскільки усі необхідні дії були проведені, повернуті судом матеріали щодо розгляду угоди про примирення до матеріалів кримінального провадження не долучалися. Ним, прокурором, було лише підписано другий примірник обвинувального акта, який помилково був направлений до суду без підпису. Слідчі чи процесуальні дії після цього не проводилися, обвинувачена та потерпіла не зверталися з клопотаннями про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України. Питання продовження строків досудового розслідування не вирішувалися, обвинувальний акт від 31 березня 2015 року було повторно направлено до суду.
Згідно реєстраційного штампа суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 поступив до суду 02 липня 2015 року, складений 31 березня 2015 року, про підозру ОСОБА_5 повідомлено 31 березня 2015 року. Згідно реєстру матеріалів досудового розслідування останнім процесуальним рішенням, прийнятим під час досудового розслідування є складення 31 березня 2015 року обвинувального акту. До обвинувального акту додано розписки підозрюваної та її захисника від 31 березня 2015 року про отримання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування.
Таким чином, після повернення кримінального провадження відносно ОСОБА_5 прокурору для продовження досудового розслідування дане кримінальне провадження повторно було направлено до суду з раніше складеним обвинувальним актом, після закінчення строку досудового розслідування, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України. Матеріали кримінального провадження, повернуті судом прокурору у зв"язку з відмовою у затвердженні угоди про примирення на підставі ухвали суду від 24.04.2015 року, в тому числі документи, інші матеріали, надані суду під час судового провадження його учасниками, судові рішення та ін., зокрема, письмові клопотання обвинуваченої та потерпілої про закриття кримінального провадження у зв"язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності за примиренням з потерпілою, з якими вони зверталися у підготовчому судовому засіданні 24.04.2015 року, до матеріалів кримінального провадження долучені не були.
За наведених вище обставин, враховуючи те, що суд при вирішенні питання звільнення від кримінальної відповідальності повинен переконатися, що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, однак твердження про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, висунуте з порушенням порядку, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, зокрема, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, тобто, не сформульовано діяння, яке поставлено особі за провину, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору, а у задоволенні клопотання про звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності слід відмовити у зв"язку передчасністю.
Роз"яснити обвинуваченій, що за наявності передбачених законом підстав прокурор зобов"язаний у найкоротший строк звернутися до суду з клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 314, 284, 286, 291, 372 КПК України,
у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_5 про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв"язку з примиренням з потерпілою ОСОБА_4 та закриття кримінального провадження з цієї підстави - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення через Виноградівський районний суд.