Справа № 209/1256/15-к
Провадження № 1-кп/209/189/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2015 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпродзержинську кримінальне провадження за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Чорноголовка Ногинського району Московської області , українця, громадянина України, одруженого, освіта вища, працюючого електриком в газовому цеху ПАТ "ДМКД", який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , являючись військовозобов`язаним та перебуваючи на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не маючи передбачених ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" підстав для звільнення від призову на військову службу під час мобілізації, 26.02.2015 року, на виконання Указу Президента України №15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію", прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для проведення призову за мобілізацією, проходження медичного огляду та відправлення до військової частини. Однак, всупереч вказаним вище нормативним актім, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, отримавши повістку про прибуття до ОМВК м. Дніпродзержинська для відправлення до військової частини, відмовився від призову за мобілізацією, про що зазначив у відповідній заяві на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 . Таким чином військовозобов`язаний ОСОБА_4 умисно, без поважних причин, відмовився від призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у скоєння інкримінованого йому кримінального правопорушення та надав показання про те, що згідно врученої йому повістки, 26.02.2015 року він прибув до ІНФОРМАЦІЯ_4 , де пройшов медогляд і був визнаним придатним для проходження військової служби. Його запитали чи не має він передбаченим законом підстав для відстрочки від мобілізації. Таких підстав у нього не було, але він заявив, що відмовляється від призову за мобілізацією, про що написав заяву. Після цього його доставили в райвідділ міліції де були відібрані пояснення з приводу відмови від призову. Він відмовився від призову за мобілізацією тому, що в Армії він не служив, працює за спеціальністю, одружений і має малолітню дитину, зброї в руках ніколи не тримав і не бажає цього, не бажає стріляти в людей те не хоче сам бути пораненим або вбитим.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченого, на підставі ч. 3 ст.349 КПК України, суд ухвалив недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Інші докази у кримінальному провадженні судом не досліджувалися.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 умисно ухилявся від призову за мобілізацією при встановлених в судовому засіданні і зазначених вище обставинах.

Діяння ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує обставини і тяжкість злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Суд враховує особу обвинуваченої, який раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікарів психіатра і нарколога, одружений, має постійну роботу, позитивно характеризується, утримує та виховує малолітню дитину.

Як обставини, які пом`якшують покарання, суд враховує сприяння обвинуваченим у розкритті кримінального правопорушення та встановленню істини у справі, те, що на його утриманні та виховання знаходиться неповнолітня дитина.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ст. 336 КК України у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи обставини і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, пом`якшуючі його покарання обставини, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування призначеного судом покарання у вигляді позбавлення волі, і він може бути звільненим від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Керуючись статтями 368, 370, 374 КПК України,суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Згідно ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 в період іспитового строку обов`язки: не виїздити за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1