У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

- судді Федченка
О.С.,

суддів

- Глоса Л.Ф. та Гриціва М.І.,

за участю прокурора

- Микитенка О.П.,

скаржника представника скаржника

- ОСОБА_1, - ОСОБА_2

розглянула в
судовому засіданні в м. Києві 23 січня 2007 року справу за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову апеляційного
суду м. Києва від 29 листопада 2006 року про залишення без задоволення скарги
на постанову помічника прокурора Шевченківського району м. Києва про відмову в
порушенні кримінальної справи.

Цією постановою від 13 січня 2006 року помічник прокурора Шевченківського
району м. Києва за наслідками розгляду заяви гр-на ОСОБА_1 відмовив у порушенні
кримінальної справи стосовно судді Шевченківського районного суду м. Києва
Шостака О.О. за ч.2 ст. 364, ч.1,3 ст. 365, ч.1 ст. 367, ч.1 ст. 375 та ч.1 ст.
382 КК України у зв'язку з відсутністю в його діях ознак складу злочинів.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його в судовому порядку.
Вважає, що винесення ухвали про забезпечення позову в цивільній справі на день
раніше від дати реєстрації позовної заяви в суді, застосування способу
забезпечення позову, який зацікавлена сторона фактично не просила
застосовувати, звернення до виконання судового акта ще до набрання ним законної
сили, незалучення до справи належних учасників спору, неправильна оцінка
доказів та інші подібного характеру дії призвели до винесення неправосудних
рішень. Одно з цих рішень - ухвала про забезпечення позову була змінена, а
рішення по суті - скасовано.

Зазначає, що описані порушення, які були допущені суддею Шостаком О.О.
внаслідок перевищення службових повноважень та службового недбальства, не
отримали належної оцінки з боку працівника прокуратури, через що була винесена
незаконна й необґрунтована постанова.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що
перелічені в ній підстави не містять достатніх даних, які вказують на наявність
ознак складу злочину. За своїм змістом та спрямованістю вони стосуються незгоди
ОСОБА_1 з вирішенням цивільної справи по суті під головуванням судді Шостака
О.О..

Вважає, що несхвалення скаржником дій головуючого та винесення судових
рішень, одні з яких згодом були змінені та скасовані вищою судовою інстанцією,
не свідчать про вчинення суддею протиправного діяння, оскільки ці рішення
приймались в межах та порядку цивільного судочинства, правила якого не
передбачають кримінальної відповідальності за скасування або зміну судових
рішень, які були постановлені через неповноту чи неправильність судового
розгляду справи.

Також одним з мотивів відмови у задоволенні скарги названо пропуск
скаржником без поважних причин строку на оскарження, передбаченого ст. 2361
КПК України.

В касаційній скарзі ОСОБА_1, покликаючись на доводи, які за своїм змістом
та суттю тотожні тим, що викладені в первинній скарзі, просить постанову суду
та постанову помічника прокурора Шевченківського району м. Києва від 13 січня
2006 року скасувати.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, виступ скаржника та його
представника адвоката ОСОБА_2, які підтримали доводи касаційної скарги,
міркування прокурора про залишення постанови суду без зміни, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України кримінальна справа може бути порушена,
коли в заяві чи повідомленні про злочин є достатньо даних, які вказують на
наявність в діях певної особи ознак складу злочину.

Як видно зі змісту скарги ОСОБА_1 та доданих до неї матеріалів, його
звинувачення судді Шостака О.О. у злочині в основному полягають у тому, що
останній під час розгляду цивільної справи, в якій скаржник був відповідачем,
умисно порушував його процесуальні права, провадив судовий процес однобічно та
необ'єктивно, внаслідок чого приймав неправосудні рішення.

Попри такі твердження, скаржник водночас не заперечує дійсності юридичного
факту - існування шкоди заподіяної пожежею, не спростовує цивільно-правових
відносин, які виникли у зв'язку з появою цього факту. З цього приводу він не
ставить під сумнів достовірність позовної заяви, свою участь у цивільному
процесі, заперечування ним своєї причетності до заподіяння шкоди, оскарження ним
судових рішень в порядку цивільно-процесуального законодавства, правильність
забезпечення позову в частині накладення арешту на його майно тощо.

За своєю природою описані скаржником дії є характерними спірними цивільними
відносинами, з'ясування яких провадиться в порядку цивільного судочинства.
Правила цього судочинства передбачають можливість скасування чи зміну судового
рішення, якщо воно постановлено з порушенням вимог матеріального чи
процесуального закону. Таке скасування означає, що рішення не набрало законної
сили і не підлягає до виконання, однак автоматично не визнає його завідомо
неправосудним.

В ході судового розгляду справи суд першої інстанції ретельно перевірив
наведені скаржником підстави для порушення кримінальної справи й прийшов до
правильного висновку про відсутність у них достатніх даних, які б вказували на
наявність в діях судді Шостака О.О. ознак перевищення службових повноважень,
службового недбальства чи злочину проти правосуддя.

Постанова суду про залишення без задоволення скарги ОСОБА_1 є законною та обґрунтованою.
Підстав для її скасування немає.

Викладені в касаційній скарзі скаржника доводи про неповноту, однобічність
та необ'єктивність судового розгляду, які призвели до винесення незаконної та
необґрунтованої постанови, не спростовують її висновків, оскільки, будучи за
змістом та суттю аналогічними тим, що наведені в первинній скарзі, вони не
містять у собі інших вказівок на те, в чому полягає незаконність цієї
постанови.

Не применшує правильність оскаржуваної постанови посилання скаржника на те,
що одним з мотивів залишення його скарги без задоволення суд назвав пропуск
строку на оскарження, який передбачений ст. 2361 КПК України.

Зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зі
скаргою на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи звернувся по
спливу значного проміжку часу після отримання з прокуратури м. Києва
повідомлення про неї (відповідь отримав у травні 2006 року, а скаргу до суду
подав 10 листопада того ж року). Суд першої інстанції звернув увагу на ці
обставини й, зважаючи на відсутність у справі підстав для скасування постанови
прокурора по суті, послався на них як на один з мотивів залишення скарги без
задоволення. Таке обґрунтування істотно не суперечить вимогам кримінально-процесуального
закону.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

постанову
апеляційного суду м. Києва від 29 листопада 2006 року про залишення без
задоволення скарги ОСОБА_1 на постанову помічника прокурора Шевченківського
району м. Києва від 13 січня 2006 року про відмову в порушенні кримінальної
справи щодо судді Шостака О.І. залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_1 -
без задоволення.

Судді

Федченко О.С. Глос Л.Ф. Гриців М.І.