Справа № 579/595/15-к
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и
10 червня 2015 року м. Кролевець

Кролевецький районний суд Сумської області

у складі: судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кролевці кримінальне провадження №0000252 від 9 квітня 2015 року по обвинуваченню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, невійськовозобов`язаного, освіта професійно-технічна, неодруженого, непрацюючого, в даний час відбуває покарання у ВЦ №130 м.Конотоп Сумської області, судимого:

- 7 жовтня 2005 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 2 ст. 121 КК України до 7 років позбавлення волі;

- 13 листопада 2013 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст. 164 КК України до 120 годин громадських робіт;

- 22 жовтня 2014 року Кролевецьким районним судом Сумської області за ч.2 ст. 164 КК України до двох років обмеження волі, покарання не відбуте,-

- за ч. 2 ст. 164 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
за рішенням Кролевецького районного суду Сумської області від 3 липня 2014 року з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 стягнуті аліменти на двох дочок, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 390 грн. на кожну дитину щомісячно з індексацією відповідно до закону до досягнення ними повноліття.

На підставі зазначеного судового рішення виданий виконавчий лист №2-579/194/14, який з 9 липня 2014 року перебуває на виконанні у відділі Державної виконавчої служби Кролевецького районного управління юстиції.

Вироком Кролевецького районного суду від 13листопада 2013року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 1 ст. 164 КК України. Вироком того суду від 22 жовтня 2014 року ОСОБА_7 був засуджений за ч. 2 ст. 164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів на сина, ОСОБА_10 за рішенням суду від 6 грудня 2012 року, за період з 15 січня по 24 липня 2014 року.

Вирок набрав законної сили 22 листопада 2014 року. На виконання вироку за ухвалою Кролевецького районного суду від 24 березня 2015 року про затримання та направлення ОСОБА_7 до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі ОСОБА_7 був затриманий 18 квітня 2015 року.

ОСОБА_7 , знаючи про своє зобов`язання щодо сплати аліментів на дітей за рішенням Кролевецького районного суду від 3 липня 2014 року, усвідомлюючи настання кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, будучи раніше судимим за ст. 164 КК України в період з 3 липня 2014 року по 1 квітня 2015 року, діючи умисно, злісно та систематично ухилявся від встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, аліменти не сплатив жодного разу, ніякої іншої допомоги дітям не надавав, не працював та не здійснював заходів щодо працевлаштування, не звертаючись до центру зайнятості як шукаючий роботу, незважаючи на те, що відділом ДВС Кролевецького РУЮ попереджався по кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів 13 жовтня 2014 року та 9 лютого 2015 року, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 7566 грн., що сукупно складає суму виплат більше ніж 6 місяців.

Отже, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 164 КК України.

Під час судового розгляду обвинувачений не визнав вину у вчиненні злочину і дав показання про те, що він не є біологічним батьком дітей, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , він не надавав згоду на реєстрацію цих дітей на його ім`я як батька та незгодний був сплачувати на них аліменти, тому вважає обвинувачення необгрунтованим. Крім того, він за станом здоров`я не міг офіційно працевлаштуватися, а те, що заробляв у людей витрачав на свої потреби.

Винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення у повному обсязі підтверджується наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_5 в суді дала показання про те, що перебувала з ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі, під час якого народила трьох дітей, зокрема ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_7 не є біологічним батьком цих дітей, але він зареєстрований батьком, оскільки вона перебувала з ним у шлюбі, і на час їх реєстрації та поспіль не бажав вирішувати питання свого батьківства, що об`єктивно створювало їй труднощі в отриманні на дітей соціальної допомоги. Тому вона у 2014 році звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів та передала в ДВС виконавчий лист. ОСОБА_7 аліменти на дітей жодного разу не сплатив, ніякої допомоги на дітей не надавав, вона вважає, що оскільки аліменти стягнуті, він повинен їх сплачувати.

Свідок ОСОБА_13 в суді дав показання про те, що в нього, як державного виконавця ВДВС Кролевецького РУЮ з 9 липня 2014 року на виконанні перебував виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7 аліментів на двох неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі по 390 грн. щомісяця на кожну дитину. Боржник неодноразово попереджався про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів на дітей, вів бродячий спосіб життя, не працевлаштувався, зокрема через центр зайнятості і в період з 3.07.2014 року по 1 квітня 2015 року допустив заборгованість по аліментах в сумі 7566 грн.

Майна, на яке можливо звернути стягнення, ОСОБА_7 не має.

Винуватість обвинуваченого підтверджується також даними рішення Кролевецького районного суду Сумської області від 3 липня 2014 року та виданого на його підставі виконавчого листа №2/579/194/14 від 3 липня 2014 року (а.с. 41-42, 6 т. 2), винесеними щодо ОСОБА_7 письмовими попередженнями державного виконавця (а.с. 11, 12 т.2), розрахунком заборгованості по аліментах за період з 10 червня 2014 року по 1 квітня 2015 року (а.с. 8, т. 2), вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2014 року (а.с. 43-44 т. 2), даними повідомлення центру зайнятості про те, що ОСОБА_7 в період з 10 червня 2014 року по 1 квітня 2015 року не звертався як такий, що шукає роботу (а.с. 39, т. 2), якими підтверджується, що обвинувачений не мав поважних причин для невиконання обов`язку зі сплати коштів на утримання дітей за рішенням суду.

Судом перевірені доводи обвинуваченого щодо необгрунтованості обвинувачення у злісному ухиленні від сплати аліментів на дітей у зв`язку з тим, що він не є біологічним батьком дітей, на яких за рішенням суду він повинен сплачувати кошти.

Зазначені доводи спростовуються зібраними по справі доказами.

За рішенням суду від 3 липня 2014 року він є особою, яка повинна сплачувати кошти на утримання дітей, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Даними вказаного судового рішення та свідоцтва про народження дітей підтверджується, що обвинувачений у встановленому законом порядку зареєстрований батьком цих дітей.

ОСОБА_7 батьківство не оспорене, рішення суду набрало законної сили та було вручене ОСОБА_7 , про що свідчить повідомлення в матеріалах оглянутої в судовому засіданні цивільної справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про стягнення аліментів на дітей. Отже, ОСОБА_7 усвідомлював свій обов`язок щодо утримання дітей саме за рішенням суду, і за таких обставин біологічне походження цих дітей не звільняло його від правового обов`язку щодо їх утримання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що ухилення обвинуваченого від сплати коштів на утримання дітей, яких він не вважає своїми за походженням та саме з цих мотивів не впливає на юридичну оцінку його дій, як протиправних і таких, що містять ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст.164 КК України.

Суд визнає необгрунтованими доводи обвинуваченого про те, що він не сплачував аліменти внаслідок відсутності роботи.

Так, за даними Кролевецького районного центру зайнятості, ОСОБА_7 в період з 10.06.2014 року по 1 квітня 2015 року не звертався за сприянням у працевлаштуванні.

Сам обвинувачений дав показання про те, що випадкові заробітки витрачав на свої потреби.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений не звертався з питань оспорювання батьківства та не оскаржував рішення суду про стягнення з нього аліментів, яке умисно не став виконувати.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_7 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), будучи особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст. 164 КК України, доведена у повному обсязі і дії обвинуваченого підлягають кваліфікації за ч. 2 ст. 164 КК України.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, його ставлення до скоєного.

Суд враховує, що обвинувачений за місцем проживання характеризується негативно, як особа, яка зловживає спиртними напоями, не маючи поважних причин жодним чином не вжив зусиль для належного виконання свого обов`язку, в тому числі працевлаштування, що свідчить про його вперте небажання стати на шлях виправлення.

Виходячи з вимог ст. 65 КК України суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці.

Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 22 жовтня 2014 року у виді 2 місяців обмеження волі та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на 2 роки 2 місяці.

Строк покарання обчислювати з 10 червня 2015 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Кролевецький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя: ОСОБА_1