В И Р О К

І МЯ М У К Р А Ї Н И

Справа № 1-154/2011

08 грудня 2011 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого Бобровського І.М.

суддів: Волкової О.І., Франчук О.Д.,

при секретарі Зацепіній І.О.

за участю прокурора Герасименка С.В.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнську кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_4,

за ч. 2 ст. 15, п.2) ч. 2 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

20 вересня 2010 року приблизно о 18 годині, підсудний ОСОБА_2, знаходячись у дворі будинку № 55 по вулиці Новікова в с. Сергіївка, Братського району, Миколаївської області, побачив добре йому знайому, малолітню ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка йшла по вулиці Новікова. ОСОБА_2, на ґрунті раніше виниклих особистих неприязних стосунків, вирішив налякати ОСОБА_3

З цією метою ОСОБА_2 пішов слідом за ОСОБА_3 по вул. Новікова і приблизно о 18.15 годині біля домоволодіння № 60, несподівано ззаду напав на потерпілу. Знаходячись за спиною потерпілої, ОСОБА_2 однією рукою обхватив шию ОСОБА_3 і почав здавлювати її в області горла. ОСОБА_3, чинячи активний опір, роздряпала нігтями пальців рук обличчя ОСОБА_2, в ході чого разом з ним впала на землю. В цей момент ОСОБА_3 обернулася і побачила ОСОБА_2, впізнавши останнього.

Тоді ОСОБА_2, усвідомлюючи, що ОСОБА_3 впізнала його і може розповісти кому-небудь про його неправомірні дії, бажаючи уникнути даного наслідку, прийняв рішення позбавити життя потерпілу, достеменно знаючи, що ОСОБА_3 є малолітньою.

Реалізуючи свій злочинний намір направлений на умисне вбивство потерпілої, ОСОБА_2, достовірно знаючи, що ОСОБА_3 є малолітньою, схопив потерпілу двома руками за шию, в області горла, і почав її душити. Потім, ОСОБА_2 бажаючи гарантованого настання смерті потерпілої, підняв камінь і завдав ним декілька ударів в область голови потерпілої.

Після чого, ОСОБА_2 взяв за ноги ОСОБА_3, яку він вважав вже за мертву, і з метою приховати тіло потерпілої, став відтягати її з дороги до кущів. В цей час він помітив у потерпілої ознаки життя. Тоді, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця, ОСОБА_2 знов узяв камінь і завдав ним декілька ударів потерпілій в область голови. Потім, з метою остаточного настання смерті потерпілої, ОСОБА_2 встав ногою на шию ОСОБА_3 і натиснув її на горло. Після цього ОСОБА_2, вважаючи, що потерпіла померла, відтягнув ОСОБА_3 вглиб кущів, де залишив лежати її на землі.

Знаходячись на місці події, ОСОБА_2 побачив, що ОСОБА_3 ще подає ознаки життя. Бажаючи настання смерті потерпілою, ОСОБА_2 ще раз узяв камінь і кинув його на голову ОСОБА_3

Вважаючи що він виконав всі дії, необхідні для доведення злочину до кінця, будучи переконаним, що ОСОБА_3 від заподіяних ним тілесних ушкоджень помре, ОСОБА_2 з місця злочину зник.

Через декілька хвилин, після того як підсудний залишив місце скоєння злочину, потерпіла ОСОБА_3 була виявлена місцевим жителем ОСОБА_4, який проходив по вулиці Новікова біля домоволодіння № 60. Потерпілій була надана необхідна медична допомога, життя їй було врятоване. Таким чином злочинний намір ОСОБА_2 направлений на умисне вбивство ОСОБА_3 не був доведений до кінця по причинах, не залежних від його волі.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 провину в скоєному злочині визнав повністю. Пояснив, що приблизно у червні 2010 року він у компанії дітей, серед яких була ОСОБА_3, відпочивав на ставку. Там, жартома, він зіштовхнув ОСОБА_3 у воду, яка була в одязі і у неї намочився мобільний телефон, який знаходився в кишені. Того ж вечора ОСОБА_3 прийшла до нього додому і розповіла його батькам про подію, сказавши, що телефон зіпсувався і їй повинні відшкодувати збиток 150 гривень. Тоді його батьки дали ОСОБА_3 150 гривень на новий телефон. Цього він не міг простити потерпілій. Про те, що ОСОБА_3 є малолітньою йому було відомо, так як вони проживають в одному селі, де всі всіх знають.

20.09.2010 близько 18.00 він знаходився у дворі свого будинку і в цей час побачив, як по вулиці проходила ОСОБА_3, яка йшла одна. Він вирішив наздогнати потерпілу і налякати її, а саме трохи подушити за горло, штовхнути і непоміченим сховатися, таким чином помститися їй за телефон. Він пішов слідом за ОСОБА_3 по вул. Новікова. Біля домоволодіння Губанових він наздогнав потерпілу, ззаду обхопив її ліктем правої руки за горло і почав душити, утримуючи таким чином декілька хвилин. ОСОБА_3 почала чинити опір і вони вдвох впали на дорогу, внаслідок чого вона змогла обернутися і побачити його. Оскільки він не хотів, щоб ОСОБА_3 могла впізнати його, він вирішив убити її, щоб вона не змогла розповісти, що він її душив. Після цього він притиснув ОСОБА_3 спиною до землі і почав душити її за горло вже двома руками. Приблизно через хвилину ОСОБА_3 посиніла, очі у неї «закотилися» і з рота пішла піна. Тоді він подумав, що убив її і прибрав руки з горла. Але щоб бути впевненішим, що ОСОБА_3 помре, він узяв із землі камінь і двічі кинув його з висоти власного зросту їй на обличчя. Після чого у потерпілої з голови пішла кров. Камінь кинув в калюжу, щоб змилася кров. Потім, щоб не знайшли тіло, він взяв потерпілу за ноги і потягнув її з дороги в кущі. Коли він перетягував тіло, то побачив, що ОСОБА_3 була жива, оскільки щось бурмотіла. Він знову взяв камінь, і з метою добити ОСОБА_3, ще двічі кинув камінь на обличчя потерпілої. Після цього ОСОБА_3 замовкла і перестала подавати ознаки життя. Він ще встав взутою ногою на горло потерпілої і близько хвилини продовжував її душити. Потім знову взяв ОСОБА_3 за ноги і відтягнув її в кущі, де залишив лежати на землі. Після цього повернувся на дорогу і в калюжі вимив руки. В цей час почув, що у ОСОБА_3 дзвонить мобільний телефон. Він повернувся до потерпілої, дістав у неї з кишені телефон «Нокіа» і замочив його в калюжі, а потім викинув в кущі, щоб її не змогли знайти по звуку дзвінка. Потім знову побачив, що ОСОБА_3 подає ознаки життя і щось бурмоче. Тоді він ще раз ударив потерпілу каменем в область голови, від чого вона голосно застогнала. Він злякався, що хто-небудь може її почути і прийти, і він залишивши ОСОБА_3 в кущах, втік. Вважав, що ОСОБА_3 все одно помре від заподіяних ним тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний неодноразово заявляв, що коли він душив потерпілу, бив її по голові каменем, кидав камінь на її обличчя, мав на меті саме позбавити життя ОСОБА_3, проте просить суд кваліфікувати його дії за ст. 121 КК України.

Допитана на досудовому слідстві малолітня потерпіла ОСОБА_5В. пояснила, що в липні 2010 року ОСОБА_2 на ставку зіштовхнув її в одязі у воду і вона замочила мобільний телефон, який знаходився в кишені, після чого той перестав працювати. Тоді батьки ОСОБА_2 в рахунок компенсації віддали їй 150 гривень, щоб їй придбали інший телефон. 20.09.2010 близько 18.00 вона вийшла з будинку зустріти корову і пішла по вул. Новікова. На місці, де зустрічають корів, які приходять з пасовища, вона побачила знайомого, який сказав, що приведе їх корову до них додому і вона може повертатися. Близько 18.15 вона пішла назад додому. Проходячи по вул. Новікова, неподалік від домоволодіння Губанових, вона відчула, що хтось ззаду обхватив її шию рукою і почав душити. Вона стала чинити опір і подряпала нігтями обличчя нападаючого, а потім змогла обернутися і побачила, що це був ОСОБА_2. Після чого ОСОБА_2 повалив її на

землю, продовжуючи душити, і вона знепритомніла. Що відбувалося далі, вона не пам'ятає. Прийшла в свідомість вже в лікарні.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що 20 вересня 2010 року близько 18 годин 20 хвилин йшла по вул. Новикова за коровою. В цей час вона побачила, як їй на зустріч йшла ОСОБА_3, а слідом за нею в десяти метрах йшов ОСОБА_2. Свідок пояснила також, що раніше не помічала за підсудним подібної жорстокості.

Свідок ОСОБА_4, пояснив, в ході досудового слідства, що 20 вересня 2010 року близько 19 години проходив по вул. Новікова і біля домоволодіння Губанових почув стони, які лунали збоку дороги з кущів. Тоді він пішов на дані звуки і знайшов в кущах дівчинку, яка лежала на землі, з тілесними ушкодженнями в області обличчя і голови, якою виявилася ОСОБА_3, яка була в свідомості. Він відвів її додому до батьків.

Свідок ОСОБА_7 поясняла, що 20.09.2010 року, близько 18.30 проходила по вул. Новікова, йшла за коровою. Не доходячи до домоволодіння Губанових близько 100 м., вона побачила, як з кущів напроти домоволодіння Губанових вийшов ОСОБА_2 і почав в калюжі мити руки. Потім він знову зайшов в кущі, але через декілька секунд вийшов і пішов попереду неї, а потім звернув на іншу вулицю. Через деякий час, повертаючись додому з коровою, вона зустріла ОСОБА_8, яка розповіла їй про те, що знайшли ОСОБА_3, яка була сильно побита.

З показів свідка ОСОБА_8 слідує, що 20.09.2010 року, близько 18.40 проходила по вул. Новікова, йшла за коровою. Попереду її, на відстані одного кварталу, йшов ОСОБА_4. Потім, коли вона дійшла до домоволодіння Губанових, то побачила, як з кущів на дорогу вийшов ОСОБА_4 разом з дівчинкою. Обличчя і голова дівчинки були все в крові і вона насилу впізнала в ній ОСОБА_3, якій було дуже погано. Після чого вона сказала ОСОБА_4 відвести дівчинку додому, а сама пішла далі і по дорозі всім розповідала про дану подію.

Свідок ОСОБА_9 поясняла, що 20.09.2010 року, близько 18.45 проходила по вул. Новікова і побачила, як навпроти домоволодіння Губанових із кущів на дорогу біля калюжі вийшов ОСОБА_2 і наче щось шукав. Проходячи повз нього, вона привіталася і запитала, що він шукає. По його зовнішньому вигляду вона побачила, що хлопчик мав розгублений вигляд, був переляканий. Він сказав, що їхав на велосипеді і щось втратив. Говорив запинаючись, неначе підбирав слова. В цей час вона почула звук схожий на дитячий плач. Але коли вона почала прислухатися, то більше нічого не почула. На той момент на вулиці йшов дощ і вона подумала, що це міг бути вітер. Після чого вона пішла далі.

Покази підсудного, потерпілої і свідків про обставини скоєння злочину підтверджено перевіреними в судовому засіданні письмовими доказами.

Так, відповідно до змісту протоколу огляду місця події від 21.09.2010 року, на ділянці місцевості біля домоволодіння № 60 по вул. Новікова в с. Сергїївка Братського району Миколаївської області, в чагарниках трави і кущів знайдено камінь на поверхні якого є об'єкти у вигляді волосся, а так само виявлено мобільний телефон «Нокіа 6230і»(т. 1 а.с. 6-8).

Згідно до висновку судово-імунологічної експертизи № 260 від 29.10.2010 року, обєкти вилучені з місця події (з каміння) є волоссям людини і походять з голови, їх походження не виключається від ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 207-211).

Відповідно до змісту протоколу огляду предмета, вага каменю, вилученого в ході огляду місця події і яким підсудний завдавав удари по голові потерпілої, складає 6,945 кг (т.1 а.с. 132).

Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи № 583 від 29.09.2010 року, у потерпілої ОСОБА_3 мав місце комплекс пошкоджень у вигляді: синців на шиї по передній поверхні справа; садно на передній поверхні шиї зліва; крововиливу в сполучній оболонці очей; а так само дані про розлад функцій центральної нервової системи, серцево-судинної системи, дихальної системи (втрата свідомості і пам'яті, показники артеріального тиску, пульсу, частоти дихання); синці на віках обох очей з переходом на спинку носа; забиті рани волосистої частини голови (лобні області); переломи зовнішньої кортикальной пластинки лобової кістки; перелом кісток носа; удар головного мозку. По ступеню тяжкості комплекс пошкоджень у ОСОБА_3 у вигляді: синців на шиї по передній поверхні справа; садно на передній поверхні шиї зліва; крововиливу в сполучній оболонці очей; а так само дані про розлад функцій центральної нервової системи, серцево-судинної системи, дихальної системи (втрата свідомості і пам'яті, показники артеріального тиску, пульсу, частоти дихання) відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя(т. 1 а.с. 166-169).

Висновком судово-медичної експертизи № 584 від 22.09.2010 року, встановлено, що у ОСОБА_2 є пошкодження у вигляді садна голови і лівої кисті. Пошкодження виникли від дії тупих предметів, можливе їх утворення при ковзанні по шкірі нігтьових пластинок рук людини (т. 1 а.с. 174-175).

При дослідженні піднігтьового вмісту обох рук потерпілої ОСОБА_3 знайдена кров особи чоловічої генетичної статі, яка може походити від обвинуваченого ОСОБА_2 висновок судово-імунологічної експертизи № 260 від 29.10.2010 року (т.1 а.с. 207-211).

Цими доказами підтверджені покази підсудного про застосування ним різних засобів направлених на позбавлення життя потерпілої, підтверджено його намагання саме позбавити життя потерпілу, а не завдати їй тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином суд критично оцінює заяву підсудного про необхідність кваліфікувати його дії за ст. 121 КК України.

В судовому засіданні підсудний постійно наголошував на тому, що мав на меті саме позбавити життя потерпілу, зробив все можливе для настання саме таких наслідків і залишаючи потерпілу на місці скоєння злочину був впевнений, що його дії приведуть саме до смерті потерпілої.

Характер тілесних ушкоджень, їх локалізація, нанесення ударів каменем по голові потерпілої, не однократне застосування удушення як руками так і ногами, свідчать про наявність у підсудного умислу саме на позбавлення життя потерпілої.

В судовому засіданні встановлено, що підсудний і потерпіла проживають в одному селі, тривалий час були знайомі між собою, підсудний заявляв, що мав уяву про вік потерпілої, тому суд вважає, що ОСОБА_2, скоїв злочин достеменно знаючи, що ОСОБА_3 є малолітньою.

Допитавши підсудного, свідка, дослідивши письмові докази, суд кваліфікує дії підсудного ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, п.2) ч. 2 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство малолітньої дитини, тобто замах на умисне протиправне заподіяння смерті малолітньої дитини.

Вирішуючи питання про міру покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Неповнолітній вік підсудного, перша судимість, допомога органам досудового слідства в розкритті злочину, щиросерде каяття, сімейний стан неповнолітнього ОСОБА_2 якого виховує одна мати, позитивні характеристики, дають змогу суду, призначити основне покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 115 КК України

Враховуючи, що підсудний скоїв злочин у віці від 15 до 18 років і не має майна достатнього для відшкодування шкоди, підлягає задоволенню позов заступника прокурора Миколаївської області в інтересах держави в особі Братської районної лікарні Миколаївської області до законного представника підсудного цивільного відповідача по справі ОСОБА_10 про стягнення 1322 гривень 44 копійок витрат на лікування потерпілої ОСОБА_3 у стаціонарному закладі.

З цих же підстав, судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 323-324, 333-335, 445, 446 КПК України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину передбаченому ч. 2 ст. 15, п.2) ч. 2 ст. 115 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 15, п.2) ч. 2 ст. 115 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, 8 (вісім) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_2 рахувати з 21 вересня 2010 року, міру запобіжного заходу, до набрання вироком законної сили, залишити тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь Братської районної лікарні Миколаївської області 1322 гривні 44 копійки.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Речові докази: мобільний телефон «Nokia-623i» повернути законному представнику потерпілої ОСОБА_11; камінь знищити; конверти з волоссям, зразками крові та нігтьових зрізів, а також з витяжками для можливого проведення ДНК-аналізу зберігати при кримінальній справі; спортивний костюм і тапки ОСОБА_2 передати законному представнику засудженого ОСОБА_10; куртку, штани і кросівки ОСОБА_3 повернути потерпілій.

На вирок можуть бути подані апеляції в Судову палату по кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області, шляхом подання до Южноукраїнського міського суду протягом 15 діб, засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Головуючий -суддя ОСОБА_12

Судді: 1) ОСОБА_13

2) ОСОБА_14