м.Київ-24, ГСП, вул.П.Орлика, 4
У х в а л а

Іменем України

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Кузьменко
О.Т.

суддів Кривенди
О.В., Канигіної Г.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 жовтня 2007 року кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілого
ОСОБА_1 на судові рішення

щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Вироком Ленінського районного суду м.
Запоріжжя від 28 грудня 2006 року

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, судимості не має,

засуджено за ч.2 ст.296 КК
України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
1 рік 6 місяців. До нього також застосовані вимоги, передбачені ст.76 КК
України;

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідно до ст. 89
КК України судимості не має,

засуджено за ч. 2 ст.296 КК
України на 2 роки позбавлення волі, за
ч.1 ст.186 КК України - на 2 роки 6
місяців позбавлення волі.

Справа № 5-4020км 07 Категорія:
ч.1 ст.186; ч.2 ст.296 КК України

Головуючий у першій інстанції - Дубина
Л.А.

Доповідач: Кузьменко
О.Т.

На підставі ст.70 КК України
ОСОБА_3 остаточно призначено - 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України
ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
- 2 роки. До нього також застосовані вимоги, передбачені ст. 76 КК України.

Ухвалою
апеляційного суду Запорізької області від 28 березня 2007 року вирок щодо
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишено без змін.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 визнано
винуватими у тому, що вони 13 лютого 2006 року у м. Запоріжжі групою осіб
учинили хуліганські дії щодо ОСОБА_1, під час яких ОСОБА_3 відкрито заволодів
майном потерпілого вартістю 355 грн.

За змістом касаційної скарги
потерпілий ОСОБА_1, посилаючись на неправильну кваліфікацію дій засуджених за
ч.2 ст.296 і ч.1 ст.186 КК України та м'якість призначеного їм покарання,
просить судові рішення скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що
касаційна скарга потерпілого задоволенню
не підлягає.

Твердження потерпілого ОСОБА_1 у
касаційній скарзі про неправильну кваліфікацію дій засуджених за ч.2 ст.296 і
ч.1 ст.186 КК України, у зв'язку з тим, що вони підлягають кваліфікації за
більш тяжким законом - ст.187 КК України, не ґрунтуються на вимогах закону та
матеріалах справи.

Згідно зі ст. 187 КК України
відповідальність за цим законом настає у випадку, коли є фактичні дані, що
підтверджують умисел особи на вчинення нападу з метою заволодіння майном.

По справі встановлено, що 13 лютого
2006 року у м. Запоріжжі у вечірній час ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підійшли до ОСОБА_1
і безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, обоє почали завдавати йому
ударів руками та ногами по голові й тулубу. У процесі побиття у ОСОБА_3 виник
умисел на відкрите викрадення мобільного телефону ОСОБА_1, який він, самостійно
реалізувавши, забрав у потерпілого. Це підтвердили засуджені ОСОБА_2 та
ОСОБА_3, у тому числі й на очних ставках із потерпілим ОСОБА_1 та під час
відтворення обстановки та обставин події злочину.

Доказів, які б свідчили про
наявність у засуджених наміру та попередньої змови на заволодіння майном
потерпілого до початку протиправних дій щодо нього, що є визначальним для їх кваліфікації за ч. 2
ст. 187 КК України, під час перевірки матеріалів справи не встановлено, а тому
доводи потерпілого з цього приводу є безпідставними.

Отже, суд правильно кваліфікував
дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України, а останнього ще й за ч.1
ст.186 КК України.

Не знайшли свого підтвердження
також посилання потерпілого про м'якість призначеного засудженим покарання.

Як убачається з матеріалів справи,
суд, призначаючи ОСОБА_2 та ОСОБА_3, покарання в повній мірі врахував ступінь
тяжкості вчинених злочинів, які
віднесено до середньої тяжкості, особу засуджених, які судимостей не мають, до
вчинення злочину характеризувалися позитивно.

Врахувавши ці обставини суд,
призначив засудженим покарання, яке відповідає вимогам ст.65 КК України, і,
обґрунтувавши належним чином своє рішення, звільнив їх на підставі ст.75 КК
України від його відбування з випробуванням.

Перевіркою матеріалів справи не
встановлено порушень вимог кримінально-процесуального закону, у тому числі й
прав потерпілого під час судового розгляду, про, що він указує в скарзі, які б
перешкодили, чи могли перешкодити як суду першої, так і апеляційної інстанцій,
повно та всебічно розглянути справу і постановити законні, обґрунтовані та справедливі рішення.

З
огляду на викладене, передбачені законом підстави для призначення справи до
касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити
у задоволенні касаційної скарги потерпілого ОСОБА_2.

Судді:

КУЗЬМЕНКО
О.Т. КАНИГІНА
Г.В. КРИВЕНДА О.В.