Справа № 1-6/2007р.
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007
року Путильський районний суд Чернівецької області у складі:

головуючого судді Лисака І.Н. при секретарі Танасійчук
Н.М. за участю прокурора Вудвуда A.M. адвоката ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Путила справу по
обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, не
судимого, за ст. 289
ч.1 КК України, ВСТАНОВИВ: Органом досудового
слідства підсудний ОСОБА_2
обвинувачується в незаконному
заволодінні транспортним засобом з будь-якою метою.

Судом
встановлено, що 19 серпня 2006 року приблизно в
12-30 годин
перебуваючи в с. Дихтинець
Путильського району Чернівецької області, ОСОБА_2 перегнав трелювальний трактор
ТДТ-55, д/н НОМЕР_1,
вартістю 23304 грн.,
належний згідно договору купівлі-продажу від 01.03.2006 року ТзОВ "Ларіс", з урочища "Раково"
до центральної автомобільної дороги, де завантажив на автомобіль "Камаз" та перевіз
в с. Селятин
Путильського району Чернівецької області, де в послідуючому зберігав до
вилучення працівниками міліції.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_2 вину в скоєному визнав частково та

показав суду, що між ним та ТзОВ "Ларіс" була трудова угода,
відповідно до якою

бригада підсудного здійснювала для ТзОВ "Ларіс" заготівлю
лісодеревини в с. Дихтинець

Путильського та надавала послуги по її перевезенню у Вижницькій район.
Оскільки

ОСОБА_2 виконав умови договору, а ТзОВ "Ларіс" не провела повну
оплату за

виконану роботу згідно договору, ОСОБА_2 вимагав у ТзОВ "Ларіс"
повернення

заборгованих сум. Директором ТзОВ "Ларіс" була ОСОБА_3, а
власником громадянин

Греції ОСОБА_4, який безпосередньо керував розробкою лісосіки, домовлявся з

ОСОБА_2 та проводив розрахунки з робочими. На вимогу ОСОБА_2 до

ОСОБА_4 повернути заборговані суми, останній попросив про відстрочку платежу
та

запропонував як гарант розрахунку в заставу взяти трельований трактор
ТДТ-55. Оскільки ОСОБА_2 турбувався про проведення розрахунків із власною
бригадою, він вирішив

за пропозицією ОСОБА_4 взяти даний трактор у заставу та самостійно, нікого
не

повідомляючи, з метою примусити ТзОВ "Ларіс" розрахуватися,
перевіз останній з

лісосіки в с. Селятин
Путильського р-ну, де зберігав до вилучення працівниками міліції.

Директор ТзОВ
"Ларіс" ОСОБА_3 показала суду, що бригада ОСОБА_2 була найнята для
заготівлі лісодеревини для ТзОВ "Ларіс". Після виконаних робіт
товариство з ними розрахувалося. Від сторонніх людей їй стало відомо, що
ОСОБА_2 незаконно заволодів трактором ТДТ-55, після чого ТзОВ "Ларіс"
звернулося до правоохоронних органів для захисту порушених прав. Відносно
ОСОБА_4 пояснила,

що даний громадянин Греції є
засновником ТзОВ "Ларіс" та також перебував на розробці лісосіки, але
організаційно-розпорядчими функціями директором ОСОБА_3 наділений не був,
розпоряджатися трактором не мав права. ОСОБА_3 визнає, що між ОСОБА_2 та ТзОВ
"Ларіс" досі існує спір щодо виплати сум за виконану роботу, який
вирішується в позовному провадженні в порядку цивільного судочинства, тому
допускає таку обставину, як заволодіння трактором ТДТ-55 з метою примушування
до виконання фінансових зобов'язань.

Свідок ОСОБА_5
показав суду, що за усною домовленістю між ним та ОСОБА_4, якого називали
"ІНФОРМАЦІЯ_2", була домовленість про перевезення лісоматеріалів з с. Дихтинець
Путильського району до Вижницького району на пилораму. ТзОВ "Ларіс"
заборгувало йому та ОСОБА_2 суми за виконання зобов'язань. Свідок разом з
ОСОБА_2 вимагали від ОСОБА_4 повернення боргу, на що останній попросив
відстрочку та сказав, якщо у випадку не повернення боргу, він дозолить забрати
в рахунок погашення зобов'язань трельований трактор ТДТ-55 та пилораму. ОСОБА_5
показав, що ОСОБА_4 з ним розрахувався, а з ОСОБА_2 ні, на що йому стало
відомо, що підсудний забрав трактор. Відносно директора ОСОБА_3 свідок
повідомив, що не знав, що вона є директором, оскільки усі домовленості він вів
не з нею, а з ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_6
показав суду, що є різноробочим ТзОВ "Ларіс" та організовував роботу
підприємства по трелюванню лісодеревини з місця рубки в с. Дихтинець до
місця завантаження на автомобілі. Трактор ТДТ-55 знаходився в його
розпорядженні. ОСОБА_2 з бригадою лісорубів тільки спилювали ліс, а відношення
до трактору не мали. Коли заготівлю лісодеревини закінчили, трактор ТДТ-55
зберігався у лісі та був без дозволу власника перевезений в с. Селятин, як йому
згодом стало відомо ОСОБА_2 Директором ТзОВ "Ларіс" була і є ОСОБА_3,
яка керувала ОСОБА_6 а ОСОБА_4 тільки деколи був присутній в лісосіці.

Вислухавши
покази підсудних, свідків, вивчивши матеріали кримінальної справи, суд прийшов
до висновку, що вина ОСОБА_2 у вчиненні дій по переміщенню трактора доведена в
повному обсягу, але органами досудового слідства його дії кваліфіковані не
вірно за ст. 289 ч.1 КК
України як незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою метою,
оскільки у ОСОБА_2 був відсутній умисел на незаконне заволодіння транспортним
засобом шляхом викрадення. Підсудний не бажав настанню небезпечних наслідків у
вигляді майнової шкоди, а виконував пропозицію ОСОБА_4, якого сприймав як
власника фірми ТзОВ "Ларіс", щодо отримання в заставу як гаранту
майбутніх розрахунків трактора ТДТ-55. Таким чином відсутня ознака складу
злочину, передбаченого ч.1
ст. 289 КК
України, як суб'єктивна сторона, яка характеризується умисною формою вини у
вигляді прямого умислу на заподіяння майнової шкоди та настанню небезпечних
наслідків. В діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст. 356 КК України,
тобто самовправство, а саме самовільне, всупереч установленому законом порядку,
вчинення дій, правомірність яких оспорюється підприємством, якщо такими діями
заподіяна значна шкода інтересам підприємства та власника. Підсудний, не
оформивши у передбаченому законом порядку заставу, самовільно взяв трактор
ТДТ-55 в рахунок гаранту виконання зобов'язань з боку ТзОВ "Ларіс",
які підприємством оспорюються та не визнаються. Наділення повноваженнями взяти
трактор в заставу від ОСОБА_4 вбачається з показів підсудного та свідка
ОСОБА_5. З цих підстав суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_2 зі
ст. 289 ч.1 КК
України на ст. 356 КК
України. Крім визнання вини підсудними у вчиненні самоуправства, вона доведена
зібраними в матеріалах справи доказами та показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6,
Так, заявою (а.с.2) ТзОВ "Ларіс" повідомляє про викрадення
ОСОБА_2 трактора ТДТ-55;
договором №1
від 01.03.2006 року (а.с.5)

встановлюється належність трактора
ТДТ-55 ТзОВ "Ларіс"; звітом оцінювача №144 від 25.09.2006
року (а.с.38-45), відповідно
до якого вартість трактора становить 23304
грн., що за словами директора ТзОВ "Ларіс" ОСОБА_3 є значною для
підприємства; протоколом вилучення (а.с.48), відповідно до якого трактор
вилучений у ОСОБА_2; змінами до статуту ТзОВ, "Ларіс" від
08.11.2004р., відповідно до яких ОСОБА_4 є співзасновником ТзОВ
"Ларіс" з найбільшим вкладом, тобто є співвласником майна товариства,
в т.ч. трактора
ТДТ-55. Показами свідка ОСОБА_5 підтверджено те, що домовленості по заготівлі
деревини вів ОСОБА_4, тобто ОСОБА_2 сприймав його як уповноваженого від фірми
на розпорядження трактором. Крім того, ОСОБА_5 був присутній, коли ОСОБА_4 обіцяв передати у заставу трактор в рахунок
гарантування виконання зобов'язань перед ОСОБА_2. Показами ОСОБА_3
встановлюється, що між ТзОВ "Ларіс" та ОСОБА_2 існує невирішений спір
щодо повноти проведених розрахунків за виконану роботу.

Призначаючи
підсудному вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості
скоєного.

До обставин, які
пом'якшують покарання підсудному ОСОБА_2,
суд враховує щире каяття у вчиненому, позитивну характеристику за місцем
проживання, утримання неповнолітньої дитини, групу інвалідності.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Враховуючи особу
винного та обставини, які пом'якшують покарання, суд приходить до висновку, що
виправлення та перевиховання підсудного з метою попередження вчинення ним нових
злочинів можливе без ізоляції від суспільства, та призначення мінімального
покарання, передбаченого санкцією статті.

Речовий доказ:
трактор ТДТ-55, д/н НОМЕР_1 за
минуванням потреби залишити власнику.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд
-

ЗАСУДИВ:

Визнати винним
ОСОБА_2 в скоєні злочину, передбаченого ст. 356 КК України, і призначити йому покарання у виді 510 (п'ятсот десять)
грн. штрафу.

До вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_2 запобіжний захід у виді підписки
про невиїзд.

Речовий доказ по
справі: трактор ТДТ-55, державний номер НОМЕР_1,
залишити ОСОБА_3.

Вирок може бути
оскаржено протягом 15-ти
днів з дня
проголошення до

Апеляційного суду Чернівецької області через Путильський
районний суд.