Справа № 2607/8368/12
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 квітня 2015 року Подільський районний суд міста Києва
в складі:
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
потерпілого - ОСОБА_4 ,
представника потерпілого - ОСОБА_5 ,
представника цивільного позивача - ОСОБА_6 ,
захисників - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві клопотання захисника ОСОБА_7 про направлення для проведення додаткового розслідування кримінальної справи, яка розглядається в порядку КПК України 1960 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фастів, Київської області, громадянина України, який має вищу освіту, одруженого, має двох неповнолітніх дітей, працюючого генеральним директором ЗАТ «МІЕПМ», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 357; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, та

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, має неповнолітню дитину, пенсіонер, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 ,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 357; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Органами досудового слідства ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 357; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України.

Зокрема вони обвинувачуються, що своїми умисними діями, які виразились в заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою ( шахрайство), вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, вчиненими в особливо великих розмірах, вчинили злочин передбачений ч.4 ст.190 КК України.

Що своїми умисними діями, які виразились в заволодінні офіційними документами шляхом шахрайства, вчиненими з корисливих мотивів, вони вчинили злочин передбачений ч.1 ст. 357 КК України.

Окрім цього, своїми умисними діями, які виразились в пособництві у виготовленні підроблених офіційних печаток з метою їх збуту і збут, вчинені за попередньою змовою групою осіб, вони вчинили злочин передбачений ч.5 ст.27, ч.3 ст. 358 КК України.

Окрім цього, своїми умисними діями, які виразились в підробленні офіційного документа, який видається підприємством і який надає права, з метою використання його підроблювачем та іншою особою, вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб, вони вчинили злочин передбачений ч.3 ст. 358 КК України.

Також своїми умисними діями, які виразились у використанні завідомо підробленого документу, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 вчинили злочини передбачені ч.4 ст. 358 КК України.

По результатах проведеного судового слідства захисником ОСОБА_7 заявлено клопотання про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_9 і ОСОБА_10 прокурору міста Києва для проведення додаткового розслідування з мотивів його неповноти і неправильності.

При цьому захисник посилається, що обвинувальний висновок складений з грубим порушенням ст.223 КПК України (в редакції 1960 року), оскільки викладені в описовій частині обвинувачення фактично суперечать резолютивній частині, а саме, в кваліфікації дій підсудного та викладенням обставин, встановлених на досудовому слідстві. В описовій частині відсутні посилання на те, де, коли, за яких обставин і які конкретно протиправні дії були вчинені ОСОБА_10 для підроблення офіційних документів; коли і за яких обставин він їх використав; в чому полягала його співучасть у використанні підроблених документів; хто саме, де, коли, за яких обставин та яким саме способом ОСОБА_10 скоїв підроблення, використання та збут підроблених документів. Обвинувальний висновок взагалі не містить посилань на фактичні обставини скоєння підсудними таких дій. Не наведено в обвинувальному висновку конкретні фактичні обставини та беззаперечні докази наявності у Бодні прямого умислу на скоєння шахрайських дій відносно потерпілого ОСОБА_4 та AT КБ «Експобанк» при отриманні кредиту.

Захисник вважає, що досудове слідство проведено неповно, необ`єктивно, упереджено, однобічно та з грубим порушенням норм Кримінально- процесуального закону (в редакції 1960 року) як при порушенні кримінальної справи, так і при її розслідуванні.

Допущені досудовим слідством порушення, неповнота та неправильність виключають можливість усунення таких порушень в судовому засіданні та винесення по справі будь-якого рішення без проведення додаткового розслідування.

Адвокат стверджує, що покази ОСОБА_4 на протязі досудового слідства та в суді є нелогічними, суперечливими, спростовуються показами підсудних та відповідними документами, що містяться в матеріалах кримінальної справи. Потерпілий ОСОБА_4 , звертаючись із заявою до УБОЗУ 26.10.07 року, вказував на те, що саме невідомі особи шляхом підробки документів заволоділи майном підприємства (т.1, а.с.72-74, 70) та не вказував на попереднє знайомство з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , про погрози з їх боку, взаємовідносини, що між ними склалися, укладення договору партнерства та співробітництва та таке інше. В поясненні (т.1, а.с.75-82) ОСОБА_4 виклав інші обставини, які в подальшому були ним змінені.

Фактично твердження потерпілого на досудовому слідстві належним чином не перевірені, а прийняті слідством як достовірно встановлений факт.

Захисник звертає увагу суду на твердження потерпілого про те, що він не знав про ліквідацію головного підприємства AT фірми Рігонда-сервіс (Рига, Латвія), а тому, відповідно до чинного цивільного та господарського законодавства надавав звіти про діяльність очолюваного ним ДП, передавав їх потягом; спілкувався по телефону.

Його покази щодо того, що «рижани хочуть за корпоративні права 120 тисяч доларів США, свідчать про те, що він ввів в оману підсудних щодо володіння корпоративними правами підприємства та не виключає того, що саме з ініціативи ОСОБА_4 відбулася зустріч ОСОБА_9 з особою на ім`я ОСОБА_11 , який ніби-то представляв інтереси головного підприємства, передав документи вказаного підприємства та печатку на підтвердження передачі ОСОБА_9 корпоративних прав. В свою чергу, ОСОБА_12 передав йому 120 тисяч доларів США. Вказані обставини на досудовому слідстві, на думку захисту, не перевірялись, а тому не спростовані.

Багаточисельні посилання слідчого у різних матеріалах справи (том 4 а.с. 19 та інші) про те, що «в зв`язку з ліквідацією підприємства та наказом Президента AT фірми «Рігонда-Сервіс» №16 від 18.01.2000р. дочірнє підприємство Акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» наділено правами самостійної юридичної особи та директор ОСОБА_4 призначений правонаступником підприємства» є безпідставними та свідчать про упередженість досудового слідства та ігнорування доказів шахрайських дій ОСОБА_4 . Захисник стверджує, що саме цей «документ» використав ОСОБА_4 з метою ввести в оману ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та для отримання коштів від ОСОБА_10 для приватизації приміщень та подальшого збагачення від їх реалізації.

Належним чином не перевірені зв`язки ОСОБА_4 з представниками AT «Рігонда-Сервіс» та особою на ім`я ОСОБА_11 , не вилучені та не перевірені бухгалтерські та інші документи ДП УкрРТТЦ «Рігонда», відповідні податкові звіти ДП, звіти перед головним підприємством. Свідки з цього приводу не допитувались.

Захисник наполягає, що на додатковому досудовому слідстві слід перевірити, які заходи приймалися для встановлення особи, яка передала ОСОБА_9 документи та печатку ДП УкрРТТЦ Рігонда та отримати рішення за результатами матеріалів, виділених з цієї кримінальної справи щодо особи на ім`я « ОСОБА_11 ».

Адвокат звертає увагу, що ОСОБА_9 на протязі досудового слідства послідовно наполягав на тому, що саме ОСОБА_4 звернувся до нього по допомогу знайти інвестора для приватизації приміщень по вулиці Гончара в м.Києві, у зв`язку із відсутністю у нього можливості та коштів. Саме ОСОБА_4 запропонував йому та ОСОБА_10 стати співвласниками 50% корпоративних прав ДП УкрРТТЦ «Рігонда», саме потерпілий вказав на суму в 120 тис. доларів США, що, ніби-то підлягала передачі «рижанам». На підтвердження домовленостей ОСОБА_4 було підписано договір партнерства з викладенням умов співробітництва.

На виконання умов договору саме ОСОБА_10 сплачував проценти за кредитом, отриманим ОСОБА_4 в «Рафазенбанку» та комунальні послуги за магазин у приміщенні будинку на АДРЕСА_5 ; борги за оренду приміщень по АДРЕСА_6 ; за оцінку вказаних приміщень. Разом з ОСОБА_10 домовились про отримання ОСОБА_13 кредиту в «Укргазбанку» та виступили поручителями за кредитом. ОСОБА_12 наполягав на тому, що грошові кошти для вказаних виплат передавались ним та ОСОБА_14 безпосередньо ОСОБА_4 , який здійснював оплату від імені ДП.

Захисник стверджує, що коли ОСОБА_4 , в порушення всіх домовленостей, без їх відому продав магазин та став уникати зустрічей, ОСОБА_9 намагався знайти представників головного підприємства. Йому зателефонував чоловік на ім`я ОСОБА_11 , назвався представником Акціонерного товариства фірма «Рігонда- Сервіс» (Рига). Він був обізнаний про домовленості з ОСОБА_4 та запропонував розрахуватися з ним за умови передачі всіх необхідних документів та печатки на ДП УкрРТТЦ «Рігонда». Саме тому будь-яких сумнівів щодо особи та переданих ним документів у ОСОБА_9 не виникло. Розрахунок було здійснено за рахунок коштів ОСОБА_10 . Саме на підставі переданих документів та печатки, будучи впевненим в законності угоди, ОСОБА_9 , переоформив ДП та став його директором. Гроші в сумі 100 000 доларів США він перерахував на рахунок Шевченківської РДА за приватизацію. Але пізніше йому стало відомо про те, що ОСОБА_15 , продав нежилі приміщення по АДРЕСА_6 своїй дружині. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 11.12.07р. (т.9, а.с.225) вказані договори купівлі-продажу між ОСОБА_4 та ОСОБА_16 були визнані недійсними. Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 26.03.08 р. рішення залишено без змін та набрало законної сили.

Захисник посилається, що у червні 2007р. ОСОБА_4 уклав договір з ОСОБА_17 з приводу подальшого продажу останньому нежилих приміщень по АДРЕСА_6 та за передані йому кошти сплатив за приватизацію приміщення. Перераховані ж Гуманенком 100 000 доларів за приватизацію цього ж приміщення були повернуті на рахунок ДП. Будучи впевненим в правомірності та достовірності отриманих ним документів та добросовісно вважаючи себе легітимним директором ДП УкрРТТЦ «Рігонда», надалі він передав приміщення по АДРЕСА_6 (літера А та Б) в заставу за кредитним договором, укладеним між ОСОБА_10 та AT КБ «Експобанк» на суму 850 000 доларів США. Договір укладено в межах діючого законодавства з відповідними гарантіями заставного майна, що на момент його укладання перевищувало суму кредитування.

За договором сплачувались проценти за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору ОСОБА_14 та ОСОБА_12 виконувались. Укладання та виконання вказаного договору проводилось в межах цивільно-правових відносин, про що свідчить та обставина, що питання вирішувались відповідно до ст.12 Господарського кодексу України: рішенням Київського господарського суду від 27.05.09р. було відмовлено у визнанні іпотечного договору недійсним. Ухвалою Київського апеляційного господарського суду рішення першої інстанції залишено без змін; надалі вказаними судами було відмовлено ОСОБА_4 у відкритті провадження за його позовом.; Рішенням Господарського суду м. Києва від 11.05.2010р. звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 23.08.2007 року на користь банку. Рішення банком не оскаржувалось та набрано законної сили.

Адвокат ОСОБА_7 стверджує, що має місце наявність цивільно-правових відносин, згідно яких банк отримав право в погашення кредитних зобов`язань ОСОБА_10 за рахунок іпотечного майна. Тільки після виконання по зверненню стягнення на предмет майна банк може визначитися з наявністю або відсутністю боргу та його обсягом з урахуванням того, що виконання зобов`язань за кредитом було унеможливлене накладанням арешту на предмет іпотеки слідчими органами. На сьогодні суд не може прийняти рішення також щодо позовної заяви AT КБ «Експобанк» в кримінальній справі.

Адвокат посилається, що під час додаткового розслідування необхідно спростувати або підтвердити твердження ОСОБА_9 , що будь-яких документів та печаток він особисто не підробляв, виготовлення підроблених документів та печатки нікому не замовляв; у попередню змову на виготовлення таких документів та печатки ні з ким, в тому числі і з ОСОБА_10 не вступав. Всі документи, передані йому, як він вважав, «представником» Акціонерного товариства фірма «Рігонда-Сервіс» (Рига) на ім`я ОСОБА_11 . Надавав ці документи у державні органи та банки, будучи впевненим у їх належності та справжності.

Захисник наполягає на додатковій слідчій перевірці доводів ОСОБА_10 , що ОСОБА_4 запропонував, щоб він став інвестором трьох приватизацій: 120 000 доларів США необхідно віддати «рижанам» та 137 000 доларів США головному бухгалтеру. Домовлявся про все ОСОБА_12 та розказував, про що домовився; уклав з ОСОБА_4 договір, в якому зазначені умови отримання 50% корпоративних прав. Він давав гроші на погашення боргів за оренду магазину, оплатив оцінку магазину. Гроші давав як ОСОБА_12 , так і ОСОБА_18 готівкою;

розписок не брав, бо довіряв ОСОБА_12 , який контролював ОСОБА_19 ; платив проценти за кредитом у «Райфазенбанку», сплачував комунальні послуги магазину; за пропозицією ОСОБА_19 сплачував борги по оренді та за оцінку нежилих приміщень по вул.Гончара; він виступив поручителем у кредитному договорі з «Райфазенбанком». 100 000 доларів США він в руки не брав, лише написав розписку. Був присутній при розмові з представником Акціонерного товариства фірма «Рігонда-Сервіс» (Рига), але потім пішов у справах. Фактично вклав у приватизації свої 150 000 доларів США. Знає про обставини зі слів ОСОБА_9 . Кредит ОСОБА_12 вклав у проект міжнародної платіжної карточної системи.

Захисник в клопотанні посилається, що ОСОБА_10 заперечує, що вступав у будь-яку злочинну змову з ОСОБА_9 на скоєння будь-яких злочинів та їх не скоював. Документи, що були отримані ОСОБА_20 , він не бачив, в руках не тримав та їх справжність не перевіряв. Кредит отримав як фізична особа для ведення бізнесу с ОСОБА_9 з укладанням іпотечного договору. Проценти за договором сплачувались на протязі декількох років до порушення кримінальної справи. Це свідчить про намір його погасити. Вважав, що документи були справжніми та не сумнівався у правомірності дій ОСОБА_9 щодо перереєстрації ДП.

Щодо обвинувачення в наданні AT КБ «Експобанк» завідомо неправдивої інформації при оформленні кредиту в банку, то позиція ОСОБА_10 , яка на думку захисника нічим не спростована, полягає в тому, що він співпрацював з ТОВ «Індустріальний промисловий союз» за контрактом та повинен був отримувати винагороду в сумі, вказаній у довідці. До сьогодні він ці суми не отримав, але вважав, що для банку це значення не має, оскільки вказані суми, що підлягали виплаті товариством були реальними, в тому інформація не є неправдивою. Вказаний контракт, підписаний директором ОСОБА_21 , міститься в матеріалах кримінальної справи. В судове засідання свідок не з`являється. Судом неодноразово застосовувався до свідка привід, але він не був виконаний. Крім того, відповідно до ст.315-1 КПК України (в редакції 1960р.) судом надавалось доручення про встановлення місця знаходження свідка та доставку його до суду. Вказане доручення не виконано.

Захисник категорично наполягає, що в ході додаткового розслідування необхідно встановити місце знаходження ОСОБА_21 та допитати додатково з приводу надання ним довідки ОСОБА_10 для отримання кредиту.

Надані ОСОБА_10 покази на досудовому слідстві не були перевірені, а тому захист вважає, що ці твердження не спростовані. Адвокат стверджує, що слідчим не зазначено, які саме дії ОСОБА_10 є протиправними, де, коли та з яких обставин він їх вчиняв, в чому саме вони полягали. Слідчий обмежився вказівкою на те, що всі дії, що стосувалися взаємовідносин ОСОБА_9 з ОСОБА_4 , Шевченківською РДА, нотаріусами, банками та іншими державними установами здійснювались ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 . Таке твердження на думку захисника не ґрунтується на конкретних доказах та є припущенням.

Захисник вважає, що для перевірки показів ОСОБА_10 слідчо-оперативним шляхом необхідно отримати в Шевченківській РДА документи щодо оренди ДП УкрРТТЦ «Рігонда» приміщень по вулиці Білецького, 11, вул.Гончара, 74; бухгалтерські документи щодо наявності чи відсутності боргів за договорами оренди вказаних приміщень за період 2001-2007 pp.; бухгалтерські та інші документи що стосуються приватизації вказаних приміщень та встановити суми сплати за послуги приватизації; бухгалтерські документи ДП та відповідні звіти до податкової інспекції за вказаний період; отримати дані про фінансову спроможність підприємства нести дані витрати; отримати рух коштів по рахунку ДП з метою встановлення джерела коштів для розрахунків за приватизацію приміщень; встановити фінансовий стан та джерело доходів ОСОБА_4 та його спроможність утримувати ДП; встановити фінансовий стан за бухгалтерськими документами магазину в нежилому приміщенні по АДРЕСА_5 за вказаний період.

Без отримання таких відомостей, на думку захисника, суд позбавлений можливості перевірити доводи ОСОБА_10 та прийти до висновку про його винуватість або невинуватість у інкримінованих йому злочинах. Одночасно отримання додаткових доказів надасть можливість перевірити правдивість показів потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_22 .

Для перевірки показів свідка ОСОБА_23 , який стверджує, що надав позику ОСОБА_4 в сумі 1 000 000 грн. в кінці квітня 2007р. для приватизації приміщень, яку Чалий обіцяв повернути зразу після приватизації захисник вимагає з`ясувати, з яких джерел свідок отримав такі кошти. Така позика викликає сумнів, оскільки до теперішнього часу (пройшло 7 років) ОСОБА_23 не заявив до ОСОБА_4 будь-яких претензій за договором позики (якою є розписка) та не звернувся до суду про її стягнення (т.13, а.с.201-203).

Захист звертає увагу суду, що матеріали кримінальної справи містять наказ №16 від 18.01.2000р., наданий ОСОБА_4 , в якому зазначено, що «в зв`язку з ліквідацією підприємства та наказом Президента AT фірми «Рігонда-Сервіс», дочірнє підприємство Акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» наділено правами самостійної юридичної особи та Директор ОСОБА_4 призначений правонаступником підприємства». Судово-почеркознавчою експертизою №6183/6218 від 27.07.2009р. (том 16 а.с.104) встановлено, що підпис в документі виконаний не ОСОБА_24 , а іншою особою. Захисник посилається, що цим важливим обставинам орган досудового розслідування ніяких оцінок не надав, що свідчить про неповноту досудового розслідування.

На досудовому слідстві та в суді підсудний ОСОБА_9 заявляв, що розшукував представників Акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс», звертаючись до ОСОБА_25 , який через свою латишську родичку допомагала це зробити. Захисник наполягає, що під час додаткового розслідування необхідно слідчо-оперативним шляхом встановити місце перебування ОСОБА_25 та допитати його з цього приводу.

Згідно клопотання захисник під час дотаткового розслідування пропонує вчинити наступні дії;

- перевірити наявність у ОСОБА_4 законних повноважень та права власності на корпоративні права ДП УкрРТТЦ «Рігонда»; на приватизовані та в подальшому реалізовані приміщення по вул.Білецького, 11 та Гончара, 74 (літери А,Б) в м.Києві.

- перевірити наявність у вказаних осіб будь-яких відносин з особою на ім`я « ОСОБА_11 », який виступив представником від AT фірми «Рігонда- Сервіс», та чи уповноважували його на ведення таких перемовин та отримання коштів;

- в установленому законом порядку отримати документи щодо ліквідації AT фірми «Рігонда-Сервіс», в тому числі, фінансові та бухгалтерські документи, звіти ДП та ліквідаційний баланс, що надавались у зв`язку із ліквідацією товариства;

- витребувати матеріли, що виділені в окреме провадження відносно особи, що підробила документи та печатки, які надалі були передані особою на ім`я « ОСОБА_11 » та результати розслідування з цього приводу;

- встановити особу на ім`я « ОСОБА_11 » та допитати його з приводу його представництва та отримання ним коштів від ОСОБА_9 ;

- належним чином перевірити зв`язки ОСОБА_4 з представниками AT «Рігонда-Сервіс» та особою на ім`я « ОСОБА_11 »; телефонні розмови, зустрічі або листування в період з 1995р. по 2007 p.;

- для перевірки показів ОСОБА_10 слідчо-оперативним шляхом необхідно отримати в Шевченківській РДА документи щодо оренди ДП УкрРТТЦ «Рігонда» приміщень по вул.Білецького, 11 та вул. Гончара, 74; бухгалтерські документи щодо наявності чи відсутності боргів за договорами оренди вказаних приміщень за період 2001-2007 року; бухгалтерські та інші документи, що стосуються приватизації вказаних приміщень, та встановити суми сплати за послуги приватизації; бухгалтерські документи ДП та відповідні звіти до податкової інспекції за вказаний період; отримати дані про фінансову спроможність підприємства нести дані витрати; отримати рух коштів по рахунку ДП з метою встановлення джерела коштів для розрахунків за приватизацію приміщень; встановити фінансовий стан та джерело доходів ОСОБА_4 та його спроможність утримувати ДП; встановити фінансовий стан за бухгалтерськими документами магазину в нежилому приміщенні по АДРЕСА_5 ;

- перевірити фінансову спроможність (джерело отримання доходів) свідка ОСОБА_23 для надання готівкою ОСОБА_4 1 000 000 грн.;

- встановити, ким та коли надавалась тимчасова зворотна допомога ДП УкрРТТЦ «Рігонда», в який сумі, до якого часу та на які цілі вона використана;

- на додатковому досудовому слідстві слід отримати документи з УЖГ «Печерська Брама» щодо наявності чи відсутності заборгованості ДП за оренду приміщень та їх розмір в період з 2005 по 2008 рік;

- необхідно слідчо-оперативним шляхом встановити місце перебування ОСОБА_25 та допитати його з метою перевірки показів ОСОБА_9 щодо розшуку власників AT фірми «Рігонда-Сервіс»;

- за наявністю рішення Господарського суду м. Києва від 11.05.2010р., яким звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 23.08.2007 року на користь банку; визначитись з тим, чи існує на сьогодні заборгованість за кредитним договором, її розмір та встановити осіб, які її спричинили;

- визначити та конкретизувати ознаки злочину, передбаченого ст.190 КК України та встановити конкретні протиправні дії ОСОБА_9 та ОСОБА_10 при укладанні та виконанні кредитного договору з AT КБ «Експобанк»;

- встановити місце знаходження свідка ОСОБА_21 та допитати додатково з приводу надання ним довідки ОСОБА_10 для отримання кредиту;

- конкретизувати дії ОСОБА_10 щодо обставин обвинувачення та зібрати докази наявності прямого умислу на скоєння шахрайства.

Заслухавши думку учасників процесу, зокрема, прокурора, потерпілого, представника потерпілого та представника цивільного позивача, які просять клопотання не задовольняти, думку підсудних та їх захисників, які наполягають на направленні справи для проведення додаткового розслідування, суд прийшов до висновку, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

Справа по обвинуваченню ОСОБА_9 і ОСОБА_10 підлягає направленню прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування, з наступних підстав.

Згідно ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти або неправильності може мати місце лише тоді, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Суд прийшов до висновку, що виявлені порушення та неповнота і неправильність досудового слідства не можуть бути усунуті в судовому засіданні, виходячи з наступного.

Згідно ст.62 Конституції України, обвинувачення особи не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст.64 КПК України1960 року при провадженні досудового слідства підлягають, зокрема, доказуванню обставини вчинення злочину, а також характер і розмір шкоди, завданої злочином.

Згідно п.1 ч.2 ст.368 КПК України 1960 року слідство у будь-якому разі визнається однобічним і неповним, коли не допитані певні особи, що має істотне значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи зазначені вимоги кримінально-процесуального закону суд не має реальної можливості самостійно усунути неповноту досудового слідства під час розгляду справи в суді.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року № 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування», виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК 1960 року, на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін.

При цьому судові доручення суд дає лише з метою перевірки й уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства.

Згідно зі ст. 16-1 КПК України 1960 року здійснення обвинувачення в суді покладається на прокурора. Суд, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення.

З огляду на ці вимоги закону суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.

Для виконання вимог ст. 22 КПК України 1960 року суд вживав передбачених законом процесуальних заходів для забезпечення повноти і об`єктивності судового слідства, в тому числі, шляхом виклику свідків, направлення постанов про приводи, надавав доручення в порядку ст. 315 -1 КПК України 1960 року, які належним чином виконано не було, а суд своїми процесуальними можливостями не може належним чином перевірити вимоги підсудних про надання фактичних даних, які підтверджують наявність реального зговору між ними на спільне заволодіння чужим майном, про ступінь участі кожного у заволодінні майном, про надання фактичних даних, які підтверджують наявність у них умислу вчинити обман і неправомірно заволодіти чужими коштами, чи підробити офіційні документи. Не зміг суд в судовому засіданні перевірити доводи підсудних про те, що вони були переконанні, що отримали дійсні документи від представників АТ « Рігонда-сервіс» з міста Риги, що будь-яких документів та печаток не підробляли, а отримали їх від уповноважених осіб. Численні доручення суду щодо забезпечення явки в судове засідання для допиту свідка ОСОБА_21 , на показах якого ґрунтується обвинувачення ОСОБА_10 у використанні завідомо підробленого документу, що він працює на посаді начальника департаменту металопрокату ТОВ «Індустріальний промисловий союз». Підсудний ОСОБА_10 категорично наполягає на допиті вказаного свідка, стверджуючи, що ОСОБА_21 під час досудового слідства давав свідчення, що не відповідають дійсності.

Суд шляхом численних приводів, доручень в порядку ст. 315-1 КПК України (1960 року), вичерпав свої можливості забезпечити явку вказаного важливого свідка, хоча з матеріалів вбачається, що його періодично бачать сусіди по місцю проживання.

Згідно підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (дата підписання: 04.11.1950, дата ратифікації: 17.07.1997) (далі - Конвенція), кожна людина, обвинувачена у вчиненні кримінального злочину має право допитувати свідків, що свідчать проти неї.

У справах «Олег Колесник проти України» (рішення від 19 листопада 2009 року, остаточне від 19 лютого 2010 року), Жогло проти України (рішення від 24 квітня 2008 року), Європейський суд з прав людини (далі - Суд) констатує порушення Україною підпункту «d» пункту 3 статті 6 Конвенції та, зокрема, зазначає, що усі докази мають бути представлені у відкритому слуханні справи в присутності обвинуваченого для забезпечення можливості надати аргументи іншій стороні. Існують винятки з цього правила, але вони не повинні порушувати права захисту. Як загальне правило, пункти 1 та 3 (d) статті 6 вимагають надання підсудному відповідної та належної можливості заперечити, а також ставити запитання свідкові обвинувачення, або під час давання показань, або на пізнішому етапі. Обвинувачення не повинно ґрунтуватись виключно чи вирішальною мірою на тих показаннях, які сторона захисту не могла заперечити чи спростувати.

Європейський суд з прав людини зауважує, що пункт 1 статті 6 Конвенції, узятий у поєднанні з пунктом 3 статті 6 Конвенції, вимагає від Договірних Сторін ужити конкретних заходів для того, щоб підсудний мав можливість допитати свідків, які свідчать проти нього, чи домогтися їх допиту.

У зв`язку з цим для забезпечення безумовного дотримання прав учасників процесу, в тому числі як потерпілої сторони, так і підсудних, перевірка їх численних доводів потребує планування і виконання численних і взаємопов`язаний оперативних і слідчих заходів і перекладання їх виконання на суд є незаконним і протирічить принципах судочинства. А ті окремі безсистемні відповіді, які давались органом розслідування на виконання доручення в порядку ст. 315-1 КПК України та надання ними відповідних доручень в порядку ст. 118 КПК України органам дізнання, які також залишились не виконаними, лише підтвердили переконання суду про грубе порушення органом розслідування вимог ст. 22 КПК України про повне, всебічне і об`єктивне розслідування справи, відсутність якого позбавляє суд отримати цілісне уявлення про характер дій підсудних, час і місце їх скоєння, їх наміри, мотиви, про особисту зацікавленість, логіку розвитку подій, послідовність руху коштів, їх кінцеве розпорядження, про наявність в їх діях ознак злочину та правильність їх кваліфікації.

Вказані обставини свідчать і про неконкретність пред`явленого обвинувачення, яке не виправлено прокурором в судовому засіданні, також протирічить рішенням Європейського суду з прав людини.

Так, Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 р. зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі - Конвенція) вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії», №9783/82, п.79). Крім того, Суд нагадує, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції» [ВП], №25444/94, п.52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», №23969/94, п.58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», №42780/98, п.34).

У зв`язку з цим під час додаткового розслідування необхідно вжити наступні заходи і виконати слідчі дії:

Ретельним чином перевірити доводи підсудних та їх захисників щодо їх не причетності до злочинів, неконкретності пред`явленого обвинувачення та про процесуальні порушення, в тому числі і у доводах, викладених у клопотанні захисника ОСОБА_7 про направлення кримінальної справи для проведення додаткового розслідування, на які в постанові послався суд і які на думку суду є достатньо обґрунтованими і потребують ретельної перевірки і оцінки. Виходячи з їх обсягу суд позбавлений можливості їх виконати в межах судового розгляду і особливостей його проведення.

Окрім цього, необхідно ретельним чином перевірити доводи потерпілого ОСОБА_4 та цивільних позивачів, про спланованість навмисних дій підсудних ОСОБА_9 і ОСОБА_10 направлених на протиправне заволодіння чужими коштами.

При підтвердженні обвинувачення підсудним за ч.3 та ч.4 ст.358 КК України відповідно до вимог ст. 4 та ст. 5 КК України їх дії кваліфікувати з врахуванням неодноразових змін диспозиції різних частин цієї статті, маючи на увазі, що злочинність і карність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, якщо наступний закон не пом`якшує становище обвинуваченого та підсудного.

Ретельним чином перевірити доводи ОСОБА_9 , що документи та печатку УкрРТТЦ «Рігонда» йому передав представник підприємства «Рігонда» з міста Риги, посилаючись, що вони відповідають дійсності, у що він щиро вірив і в цьому переконав ОСОБА_10 . Слідчим та оперативним шляхом спростувати або підтвердити його доводи. При цьому як слідчим, так і оперативним необхідно перевірити кожен довод ОСОБА_9 про час, місце зустрічей, засобів зв`язку, опис особи, з якою він зустрічався. Дати оцінку, чи є послідовною його позиція щодо обставин отримання ним документів та печаток УкрРТТЦ «Рігонда» , а якщо є непослідовною, то чим це підтверджується.

Перевірити доводи ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , що потерпілий ОСОБА_4 став власником підприємства на підставі ним же підроблених документів, тому не може бути належним потерпілим у справі. У зв`язку з цим прокурором необхідно перевірити законність прийнятого рішення слідчим про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочинів передбачених ст. 190 та ст.357 КК України.

Долучити до справи всі судові рішення, в тому числі господарських та адміністративних судів за позовами, відношення до яких мали ОСОБА_10 , ОСОБА_9 і ОСОБА_4 і які мали відношення до Українського регіонального техно - торгівельного центру «Рігонда».

Дати оцінку доводам ОСОБА_9 і його захисника, що його не винуватість по пред`явлених злочинах підтверджується, ухвалою Господарського суду м. Києва від 26.03.2012. по справі № 34/69, якою ОСОБА_4 було відмовлено щодо визнання недійсним Іпотечного договору від 23.08.2007 року;

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 11.05.2010. по справі № 33/477, якою позов «Експобанку» задоволено повністю, заяви за підписом ОСОБА_4 залишено без розгляду.

За заявою ОСОБА_9 від 26.03.2012. про відмову від позову ДП УкрРТТЦ «Рігонда» до Київського господарського суду по справі № 34/69, по якій ОСОБА_4 було відмовлено у прийнятті заяви (як особі-підписанту без відповідних повноважень).

Ухвалою Київського апеляційного господарського суду від 31.03.2014. за позовом ВАТ «Комерційний банк «Експобанк» до Дочірнього підприємства УкрРТТЦ «Рігонда» про звернення стягнення на предмет іпотеки за справою № 33/477, де Київський апеляційний господарський суд спочатку прийняв позов УкрРТТЦ «Рігонда» за підписом ОСОБА_4 та призупинив провадження справи № 33/477 до прийняття рішення по кримінальній справі № 18-0336, але 31.03.2014. підтвердив прийняття відмови від апеляційної скарги за підписом ОСОБА_9 та припинив апеляційне впровадження, тим самим підтвердив Ухвалу від 11.05.2010. Господарського суду м. Києва, що вступила у законну силу, якою позов банку було повністю задоволено.

Постановою від 09.02.2011 року Київського Апеляційного адміністративного суду, який ухвалив рішення про скасування Постанови від 06.10.2008. № 10/104 суду першої інстанції Окружного адміністративного суду м. Києва (за позовом УкрРТТЦ «Рігонда» про незаконність здійснення Шевченківською РДА м. Києва реєстраційних дій з призначення замість ОСОБА_4 нового директора ОСОБА_9 .

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі К/9991/11175/11 від 07.02.2012., який підтвердив рішення Київського Апеляційного адміністративного суду на користь Шевченківської РДА м. Києва і ОСОБА_9 .

Ухвалою Вищого адміністративного суду України по справі К/9991/23600/11 від 20.09.2011., який підтвердив Ухвалу Київського Апеляційного адміністративного суду від 31.03.2011., який залишив без змін Постанову від 10.12.2010. суду першої інстанції Окружного адміністративного суду м. Києва на користь Шевченківської РДА м. Києва і ОСОБА_9 (проти ОСОБА_4 , як фізичної особи) рішення Київського Апеляційного адміністративного суду на Користь Шевченківської РДА м. Києва і ОСОБА_9 .

Ухвалою від 22.06.2009. Солом`янського районного суду м. Києва (справа № 2-2319/09) про відмову у поверненні ОСОБА_16 отриманої суми у 100 000 дол. США, що було витрачено на приватизацію приміщень, що орендувало Дочірнє підприємство.

Рішенням від 22.06.2009 року Київського апеляційного суду про підтвердження рішення Солом`янського районного суду м. Києва про відмову повернення ОСОБА_16 отриманої суми у 100 000 дол. США, що було витрачено на приватизацію приміщень.

Необхідно перевірити доводи ОСОБА_9 , що платіжне доручення № 94 від 16.06.2007 року підтверджує цільове використання 100 тисяч доларів США, які отримали ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від ОСОБА_16 саме на приватизацію приміщення по АДРЕСА_7 , що, на його думку, це спростовує твердження слідчого про те, що « ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та невстановлена слідством особа свої обіцянки не виконали та отриманими коштами розпорядились на власний розсуд».

Перед прийняттям рішення у справі, дати оцінку рішенням відображених в :

Ухвалі від 08.08.2008. Дарницького районного суду про закриття справи щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді Директора ДП УкрРТТЦ Рігонда (том 15 а.с. 97);

Ухвалі Шевченківського районного суду від 13.09.2007. про заборону Київському БТІ перереєструвати на ОСОБА_16 права власності на 3-и приміщення по АДРЕСА_6 (том 15 а.с. 97);

Рішенні від 11.12.2007. Шевченківського районного суду (том 9 а.с. 225) по цивільній справі № 2-9113/07 про визнання недійсними трьох договорів купівлі-продажу приміщень ДП дружині ОСОБА_26 ;

Ухвалі Київського апеляційного суду від 26.03.2008 року (том 14 а.с. 106) про підтвердження рішення Шевченківського районного суду від 11.12.2007. про визнання недійсними трьох договорів купівлі-продажу приміщень ДП дружині ОСОБА_26 ;

Постанові Верховного суду України від 19.06.2008. (том 13 а.с. 117) про підтвердження рішення Шевченківського районного суду від 11.12.2007. та Київського апеляційного районного суду про визнання недійсними трьох договорів купівлі-продажу приміщень ДП дружині ОСОБА_26 .

Під час оцінки доказів врахувати ці рішення, в тому числі ті, які були прийняті після направлення кримінальної справи до суду. Перевірити доводи підсудних, що вказані рішення судів повністю підтверджують правомірність їхніх дій та спростовують пред`явлене обвинувачення, а характер стосунків, викладений в обвинуваченні носить виключно цивільно-правовий характер.

Перевірити слідчим шляхом та дати оцінку доводам підсудних, що договір партнерства між ОСОБА_4 і ОСОБА_10 та додатки до нього, по яких ОСОБА_10 передавав кошти ОСОБА_4 і розмір цих коштів співмірний із сумою 100 тисяч доларів США , які передала дружина ОСОБА_4 ОСОБА_9 на приватизацію приміщень. Тому не повернення коштів отриманих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 від ОСОБА_16 є виключно цивільно - правовими стосунками, спором про взаємні зобов`язання, що виключає наявність в їх діях складу злочину.

Необхідно дати оцінку фактичним обставинам, що кошти отримані від ОСОБА_16 спочатку були перераховані на приватизацію, а потім були повернуті, і лише після цього ними розпорядився ОСОБА_9 . У випадку, якщо орган досудового розслідування прийде до висновку про неправомірність заволодіння коштами ОСОБА_4 , необхідно визначитись чи мова йде про шахрайство - ст. 190 КК України, якщо умисел на їх неправомірне заволодіння був на момент отримання коштів, чи мова йде про привласнення чужих коштів ст.191 КК України, якщо умисел виник після їх отримання.

Перевірити доводи захисників, що ОСОБА_9 дійсно спілкувався із представником Латвійської фірми «Рігонда», якому передав кошти і отримав саме від нього статутні документи, наказ про призначення ОСОБА_9 директором Київського дочірнього підприємства і печатку.

Як слідчим так і оперативним шляхом перевірити доводи підсудних, що ОСОБА_10 інвестував значні кошти у приватизацію майна дочірнього підприємства, що значно перевищує суму збитків відображених в обвинуваченні.

Перевірити, який на сьогоднішній день стан відшкодування збитків ПАТ «Експобанк» за рахунок стягнень на заставне майно, оскільки обвинувачені посилаються, що на підставі рішень господарських судів, отриманий ОСОБА_10 кредит повернуто.

Додатковими слідчими та оперативними заходами встановити місце знаходження свідка ОСОБА_21 . Додатково його допитати про обставини видачі ОСОБА_10 довідки про доходи, причин не явки в судове за сідання, провести між ними очну ставку, під час якої вияснити його відношення до доводів ОСОБА_10 під час досудового розслідування та судового розгляду, чи підтримує він покази, які давав під час досудового розслідування чи на даний час його позиція є іншою.

Вжити додаткових слідчих та оперативних заходів, щодо встановлення осіб та місця, часу способу виготовлення підробленої печатки, яка була вилучена під час обшуку у ОСОБА_9 . Без повного встановлення цих обставин, з врахуванням заперечення ОСОБА_9 своєї участі у підробці печатки, суд позбавлений можливості визначитись по суті доводів як сторони обвинувачення так і сторони захисту. Вияснення вказаних обставин має надзвичайно важливе значення.

Оскільки після повернення справи на додаткове розслідування, досудове розслідування буде проводитись відповідно до вимог КПК України 2012 року, особливу увагу суд звертає на необхідність виконання слідчим вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України про зобов`язання слідчого звернутись до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків заподіяних злочинами, які пред`влено в обвинуваченні, що не було зроблено під час досудового розслідування, що потягло порушення вимог п.4 ч.1 ст.64 КПК України 1960 року.

Під час додаткового розслідування виконати інші дії направлені на повне, всебічне і об`єктивне розслідування справи, необхідність яких виникне по ходу подальшого розслідування, а також перевірити всі доводи потерпілого, підсудних, їх захисників та інших учасників процесу та надати їм повну всебічну і об`єктивну оцінку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.273, 281 КПК України 1960 року, суд ,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_9 за ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 357; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України та обвинуваченню ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 190; ч. 1 ст. 357; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України направити прокурору міста Києва для організації проведення додаткового розслідування.

Міру запобіжного відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити без змін - підписку про не виїзд.

Постанова може бути оскаржена протягом 7 діб з дня її винесення до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд міста Києва.

Суддя ОСОБА_1