Справа № 694/1215/14-к Провадження №1-кп/694/78/14
Вирок
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
15.08.2014 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:
головуючої - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України,
з участю прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и в:
Приблизно о 14 год. 30 хв. 20 травня 2014 року ОСОБА_3 , повторно, таємно, з метою викрадання чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, пошкодивши замок вхідних дверей житлового будинку ОСОБА_5 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , проник всередину, звідки таємно, умисно, з корисливою метою, викрав алюмінієвий бідон ємкістю 40 літрів, вартістю 200 грн. та мобільний телефон «Нокіа Х 1» вартістю 200 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_5 матеріальної шкоди на загальну суму 400 грн.
Крім того, приблизно о 08 год. 00 хв. 08 липня 2014 року ОСОБА_3 , повторно, таємно, з метою викрадання чужого майна, впевнившись у відсутності власника та сторонніх осіб, шляхом пошкодження віконної рами та витягування вікна з житлового будинку ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , проник всередину, звідки таємно, умисно, з корисливою метою, викрав переносну електроплиту, вартістю 46 грн., чавунну плиту до плити, вартістю 128 грн., металеву решітку до плити, вартістю 52 грн. 50 коп. та металеві дверцята до плити, вартістю 51 грн., чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 277 грн. 50 коп.
Своїми діями ОСОБА_3 вчинив правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Допитаний в судовому засіданні як обвинувачений ОСОБА_3 свою вину по епізоду потерпілої ОСОБА_6 визнав повністю та дав показання про те, що 08 липня 2014 року він перебував в АДРЕСА_3 , де шляхом пошкодження віконної рами та витягування вікна, проник у будинок ОСОБА_6 та, користуючись відсутністю потерпілої, викрав звідти переносну електроплиту, чавунну плиту, металеву решітку та металеві дверцята до плити, які хотів здати на металолом. В скоєному щиро розкаюється та просить застосувати до нього ст. 69 КК України.
Потерпіла ОСОБА_6 підтвердила показання обвинуваченого ОСОБА_3 . Пояснила, що викрадені речі їй повернуто, а тому претензій матеріального характеру вона не має. Просила призначити покарання у виді позбавлення волі.
По епізоду потерпілої ОСОБА_7 обвинувачений спочатку вину визнав частково, а саме заперечив викрадення ним мобільного телефону, однак після допиту потерпілої визнав вину повністю. Від дачі показань по даному епізоду відмовився.
Потерпіла ОСОБА_7 дала показання про те, що вона проживає по АДРЕСА_2 . 20 травня 2014 року вона була відсутня вдома з 08 до 16 години та коли повернулась, то виявила, що замок вхідних дверей пошкоджено, а з будинку зник алюмінієвий бідон ємкістю 40 літрів та мобільний телефон «Нокіа Х 1». Алюмінієвий бідон їй повернуто, а телефон ні, однак цивільний позов, заявлений нею під час досудового розслідування на 1000 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. моральної шкоди просила залишити без розгляду. Призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, особу винного, який ніде не працює, раніше неодноразово судимий, в тому числі за корисливі злочини проти власності, та в період іспитового строку знову вчинив злочин, за місцем тимчасового проживання характеризується задовільно, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 покарання в межах санкції частини статті, за якою він обвинувачується, а саме у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
Враховуючи те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України обвинувачений ОСОБА_3 вчинив під час іспитового строку, визначеного вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 17.03.2014 року, покарання йому необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою, застосований ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду 11 липня 2014 року залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Звенигородського районного суду Черкаської області від 17 березня 2014 року і остаточне покарання за сукупністю вироків призначити у виді п`яти років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання рахувати з 11 липня 2014 року.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Речові докази:
- двохкомфрочну електричну плиту, металеву плиту з груби, металеву решітку з груби та металеві двері з груби, передані під розписку потерпілій ОСОБА_6 , залишити їй як законному володільцю (а.с. 12, 28);
- алюмінієвий бідон, ємністю 40 літрів, переданий під розписку потерпілій ОСОБА_5 , залишити їй, як законному володільцю (а.с. 25, 26).
Процесуальні витрати в справі відсутні.
Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_3 під час досудового розслідування у виді тримання під вартою, залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги через Звенигородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1