Справа № 11а-220/2007р Головуючий у 1
інстанції: Білінська Г.Б.
Категорія: ст. 28, ч.1 ст. 115 КК Доповідач: Ревер В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007
року березня 27 дня Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого:
Яременка О.Д. Суддів: Ревера В.В.,
Литвинова О.М. з участю прокурора Білінської Н.С.

адвокатів.ОСОБА_1,ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянули у
відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_1 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на
вирок Шевченківського районного суду м. Львова від 10 травня 2006 року

встановила:

Цим вироком:

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та жителя АДРЕСА_1, раніше судимого,

засуджено за ст.
28, ч. 1 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання згідно
вироку Шевченківського районного суду м. Львова від 17. 02. 2005 року та
остаточно визначено покарання чотирнадцять років позбавлення волі.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженку та жительку АДРЕСА_2, раніше судиму,

засуджено за ст.
28. ч.1 ст. 115 КК України на тринадцять років позбавлення волі.

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженку та жительку АДРЕСА_3, не судиму згідно ст.
89 КК України,

засуджено за ст.
28, ч.1 ст. 115 КК України на чотирнадцять років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу засудженим залишено без зміни -
взяття під варту.

Початок терміну відбуття покарання кожному рахується з 23 травня 2005 року.

Вирішено питання
з речовими доказами.

Вироком суду ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 визнані винними
та засуджені за те, що 22 травня 2005 року, в проміжку часу з 21 год.ЗО хв. до 22 год. 30 хвилин,
будучи в стані алкогольного сп'яніння, в квартирі АДРЕСА_4, групою осіб,
усвідомлюючи суспільно -небезпечний характер своїх дій, з мотивів особистих
неприязних стосунків на ґрунті вживання алкогольних напоїв, нанісши потерпілій
удари по тілу, повалили ОСОБА_7 на підлогу, після чого ОСОБА_4 утримував її, а
ОСОБА_6 та ОСОБА_5 завдали численні удари ножами в ділянку тулуба, спричинивши
тілесні ушкодження.

Продовжуючи діяти з умислом на вбивство ОСОБА_7, підсудні
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 накинули на шию потерпілій електричний шнур і затягнули
його, що спричинило смерть ОСОБА_7 внаслідок механічної асфіксії (удушення).

З метою переховати труп ОСОБА_4 надав ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сокиру для
розч.1енування трупа, а сам відволікав увагу перехожих під будинком АДРЕСА_4
коли вони намагалися викинути труп із квартири, однак не довели свого умислу до
кінця по незалежних від них обставинах.

На вирок суду засуджені ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та адвокат НОМЕР_50 в
інтересах засудженої ОСОБА_6 подали апеляції.

Засуджений ОСОБА_4 в апеляції зазначив, що вирок суду не відповідає вимогам
ст.ст. 323, 324 КПК України, є незаконним, оскільки судом не повно та не
об'єктивно досліджено обставини справи, не здобуто достатньо доказів, які б
вказували на його вину в вчиненні даного злочину. Під час досудового та
судового слідства були порушені норми статей КПК України та Конституції
України.

Суд не дав оцінки супереч.1ивим показам засудженої ОСОБА_6, свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_9, які постійно змінювали свої покази. Не погоджується з висновком
щодо умислу та попередньої змови з ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на скоєння злочину, а
також з тим, що судом не були взяті до уваги покази ОСОБА_5 про участь кожного
учасника події та його непричетність до вбивства ОСОБА_7, що підтверджується
результатами експертиз. Висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи.

В доповненні до апеляційної скарги зазначає, що
обвинувачення в тому, що тримав потерпілу ОСОБА_7 за руку з метою подолати
опір, не підтверджено жодним доказом.

Просить вирок суду скасувати, а кримінальну справу скерувати на додаткове
розслідування.

Засуджена ОСОБА_5 в апеляції вказує, що вирок суду є
надто суворим, вину визнає частково, просить пом'якшити покарання застосувавши
ст. 69 КК України. Судом при призначенні покарання не були враховані всі
пом'якшуючі обставини, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину,
характеристики з місця проживання, а також те, що на її утриманні є малолітня
дитина.

В доповненні до
апеляції зазначила, що в протоколах допитів на досудовому слідстві записані
слова яких вона не говорила. Заперечує причетність

ОСОБА_4 до
вчинення даного злочину не погоджується з тим, що судом взяті до уваги покази
ОСОБА_6, які є неправдивими, постійно змінювалися, натомість не були взяті до
уваги її покази. Підсудна ОСОБА_6 переконувала її дати неправдиві покази про
причетність ОСОБА_4 до вчинення злочину.

Просить скасувати вирок та повернути дану кримінальну справу на додаткове
розслідування.

Засуджена ОСОБА_6 в апеляції вказує на неповноту та однобічність судового
слідства. Вважає, що вирок суду відносно неї є надто суворим. Не погоджується,
що міра покарання для трьох засуджених є майже однакова, оскільки більша
частина вини за вчинений злочин припадає на ОСОБА_4

Просить
пом'якшити покарання визначене судом першої інстанції.

Адвокат НОМЕР_50 в апеляції зазначає, що висновки суду про участь
засудженої ОСОБА_6 у вбивстві потерпілої ОСОБА_7 не відповідають фактичним
обставинам справи і це привело до невірної юридичної кваліфікації її дій та
застосування суворого покарання.

Засуджений ОСОБА_4 першим заявив про те, що саме ОСОБА_5 стала наносити
удари ножем потерпілій, а згодом свої покази змінив на що звернув увагу
слідчий, зафіксувавши факт домовленості ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, щоб обмовити
ОСОБА_6 Суд безпідставно не прийняв цієї обставини до уваги і визнав ОСОБА_6
винною в діях, які вона не вчиняла, а саме не наносила удари ні руками, ні
ножем потерпілій ОСОБА_7

Суд не взяв до уваги і те, що для ОСОБА_6 була реальна загроза від ОСОБА_5
та ОСОБА_4 Останній примушував її приймати участь у вчиненні злочину, взяти
інший кінець електричного шнура, коли ОСОБА_5 затягувала такий на шиї
потерпілої. ОСОБА_6 не могла заперечити і допомагала ОСОБА_5 вбити потерпілу.
її роль в вчиненні даного злочину обмежена співучастю в якості пособника, а
тому кваліфікація дії повинна бути за п. 5 ст. 27, ч.1 ст. 115 КК України.

При призначенні покарання, суд не врахував всі обставини, які пом'якшують
покарання засудженої ОСОБА_6

Просить вирок суду частково змінити, перекваліфікувати дії ОСОБА_6 на п. 5
ст. 27, ч.1 ст. 115 КК України та пом'якшити покарання до нижчої межі
визначеної ч.1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_6 та
ОСОБА_5, які підтримали подані ними апеляції, виступи захисників ОСОБА_1,
ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підтримання апеляцій, висновок прокурора про
безпідставність апеляцій та залишення без зміни вироку суду, обговоривши
наведені доводи та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що
апеляції підлягають до часткового задоволення.

Постановлений судом першої інстанції вирок підлягає скасуванню, а справа
поверненню на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, виходячи з
наступного.

Підставою для скасування даного вироку, відповідно до п.2
ч.1 ст. 367 КПК України, є невідповідність висновків суду, викладених у вироку
фактичним обставинам справи.

Формулюючи
обвинувачення визнане судом доведеним, суд повинен зазначити місце, час, спосіб
вчинення та наслідки злочину, форму вини, мотиви вчиненого кожним з
обвинувачених.

Вироком суду ОСОБА_4, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 засуджені за
вбивство ОСОБА_7, в групі осіб. При цьому зазначено, що це було спонтанне,
ситуативне об'єднання зусиль виконавців для досягнення загального злочинного
результату - позбавлення життя потерпілої. Діючи як співвиконавці, підсудні
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 разом розпочали виконання об'єктивної сторони злочину, після
чого підсудний ОСОБА_4 долучився до вчинення злочину. їх дії були погодженими
стосовно об'єкта та об'єктивної сторони злочину і підсудні усвідомлювали, що
діють для досягнення взаємної мети скоєння злочину - позбавлення життя
потерпілої ОСОБА_7

Однак
викладаючи фабулу звинувачення, суд визначаючи участь кожного з учасників
злочину, зазначив, що після заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень діями
трьох підсудних, лише ОСОБА_5 та ОСОБА_6 накинули на шию потерпілої електричний
шнур і затягнули його, що спричинило смерть ОСОБА_7 внаслідок удушення. Це
підтверджено висновком судово - медичної експертизи № 559 від 23.06.2005 року,
згідно якого смерть потерпілої настала внаслідок механічної асфіксії від
здавлення органів шиї петлею. Інші тілесні ушкодження в причинному зв'язку з
настанням смерті не перебували.

Зазначаючи в вироку, що кожен з співучасників злочину діяв з метою
позбавити життя потерпілу, суд не вказав які дії підсудного ОСОБА_4 були
спрямовані для досягнення цієї мети, при цьому в вироку не наведено доказів,
які б підтверджували висновок суду про участь ОСОБА_4 саме в вбивстві
потерпілої, а не в інших діях які мали місце в час та на місці вчинення цього
злочину.

Обґрунтування вини кожного з співвиконавців злочину повинно базуватися на
доказах, досліджених в судовому засіданні.

Приймаючи до уваги показання підсудних, які постійно
змінювалися в ході досудового слідства, як доказ їх вини, суд не вказав, чому
прийняв до уваги одні і відкинув інші. Не зрозумілим є те, які з даних пояснень
суд визнав достовірними та поклав в основу вироку, чому в певній частині
показань він вірить, а іншу частині заперечує.

Як вбачається з протоколів допиту, ОСОБА_4, як підозрюваний ( т.2 а.с. 36 -
38, 69 - 81) стверджував, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 разом душили потерпілу,
розтягуючи електричний провід намотаний на шию ОСОБА_7 в різні сторони. Згодом,
як обвинувачений ( т.2 а.с. 103 - 106, 176), він змінив покази, звинувативши
лише ОСОБА_6 в заподіянні смерті потерпілої. Такі ж пояснення ОСОБА_4 дав і в
судовому засіданні.

При цьому ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожна, заперечили свою причетність до
вбивства ОСОБА_7 звинувачуючи іншу в цих діяннях.

Оскільки інших очевидців події злочину не було, суду
необхідно було детально проаналізувати показання засуджених, та виходячи з
аналізу всіх зібраних по справі доказів визначитися, які ж показання є
правдивими та використати їх як доказ обвинувачення певних осіб в вчиненні
даного злочину.

Постановляючи вирок суд не дав оцінки жодним з пояснень трьох засуджених,
взявши до уваги лише певну частину пояснень кожного з них, що є недопустимим.

Разом з тим
викладені в мотивувальній частині вироку пояснення підсудних, суперечать тим,
які відображені в протоколі судового засідання як за змістом так і є набагато
більші за об'ємом. В поясненнях ОСОБА_4 відображених в вироку зазначено, що
ОСОБА_6 накинула на шию потерпілої електричний шнур, після чого за один кінець
шнура взялась ОСОБА_6, а за другий ОСОБА_5 та ногами затягувати кінці. В
поясненнях згідно протоколу судового засідання, ОСОБА_6 одна душила

потерпілу, а він
та ОСОБА_5 стояли з боку та дивилися. Також є невідповідність і в показаннях
ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Вирок суду не може бути залишений в силі через
невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам
справи та підлягає скасуванню.

В процесі нового розгляду справи суду першої інстанції
слід всебічно, повно та об'єктивно дослідити обставини справи, в тому числі
перевірити та дати оцінку показанням підсудних в сукупності з іншими доказами в
справі, після чого кваліфікувати діяння кожного з підсудних відповідно до ним
вчиненого.

Керуючись ст.ст.
362, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляції засуджених ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_1
задоволити частково.

Вирок Шевченківського
районного суду м. Львова від 10 травня 2006 року щодо ОСОБА_4, ОСОБА_5та
ОСОБА_6- скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в той же суд в
іншому складі суддів.