Справа № 355/146/15-к
Провадження № 1-кп/355/15/15
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про застосування примусових заходів виховного характеру
18 лютого 2015 року Баришівський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5

за участю законного представника неповнолітнього ОСОБА_6

за участю представника служби у справах дітей

Баришівської районної державної адміністрації ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Баришівка клопотання у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 12 липня 2014 року за № 0000687 , відносно неповнолітнього

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Волошинівка Баришівського району Київської області, українця, громадянина України, освіта базова загальна середня, допризовника, пільгами не користується, учня 9-го класу Волошинівської середньої загальноосвітньої школи, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
До Баришівського районного суду Київської області надійшло кримінальне провадження з клопотанням відносно неповнолітнього ОСОБА_5 про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

11 липня 2014 року у вечірній час у ОСОБА_5 , який перебував в с. Волошинівка Баришівського району Київської області, виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна з господарської будівлі, що належить ОСОБА_8 та знаходиться поруч із будинком АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 23 години прийшов до вказаного місця, де пошкодивши навісний замок дверей, проник в середину, звідки таємно викрав бензиновий тример марки «Енергомаш» вартістю 1788 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

Після цього ОСОБА_5 знову вчинив нове суспільно-небезпечне діяння. Так 14 липня 2014 року у вечірній час у ОСОБА_5 , який перебував в с. Волошинівка Баришівського району Київської області, виник умисел на вчинення крадіжки чужого майна з господарської будівлі, що належить ОСОБА_9 та знаходиться поруч із будинком АДРЕСА_2 .

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на заволодіння чужим майном з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, близько 23 години прийшов до вказаного місця, де через вікно проник в середину звідки таємно викрав інвектор Тeiwin Fors 65 вартістю 1183 гривень 50 копійок, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду.

В судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_5 свою вину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся і суду пояснив, що у липні 2014 року проник в приміщення сараю в с. Волошинівка і викрав тример та продав його. Через декілька днів знову проник в сарай в с. Волошинівка і викрав інвектор, який продав. Збитки відшкодовані, викрадене повернуто.

Законний представник неповнолітнього ОСОБА_6 запевнила суд про можливість нею перевиховання сина та пояснила суду, що має на нього вплив.

Вказаними діями ОСОБА_10 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна ( крадіжка), скоєне повторно, з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилося шістнадцять років. Відповідно до ч.2 ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи за злочин, передбачений ст. 185 КК України.

Частиною 2 статті 97 КК України передбачено, що примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною 2 статті 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання. Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Згідно статті 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння; чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК );

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п.3 ч.2 ст.105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 дійсно вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 185 КК України, на момент вчинення якого йому виповнилося лише 13 років. А кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 185 КК України настає з 14 років.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується те, що ОСОБА_5 виховується матір`ю, де панує сприятлива психологічна атмосфера. Мати ОСОБА_6 позитивно характеризується, морально стійка, володіє культурою виховання, контролює сина, приділяє належну увагу його навчанню та вихованню, підтримує зв`язок зі школою.

З огляду на положення ст.ст. 22, 97, 105 КК України, ст.ст. 498, 501 КПК України суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру і передати його під нагляд матері ОСОБА_6 , так як він проживає з матір`ю і права та обов`язки щодо виховання неповнолітнього сина покладені на неї. Але враховуючи, що неповнолітній ОСОБА_5 досягне повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення якого можливе застосування примусових заходів виховного характеру, суд вважає, що клопотання підлягає до задоволення частково і застосування такого заходу можливе на три роки.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 395, 498, 501 КПК України, ст.ст. 22, 97, 105 КК України, суд

у х в а л и в:
Клопотання про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру задовольнити частково.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_5 примусові заходи виховного характеру у виді передачі його під нагляд матері ОСОБА_6 строком на три роки.

Обмежити ОСОБА_5 дозвілля і встановити строком на шість місяців особливі вимоги щодо його поведінки: не перебувати поза домівкою з 21 години до 6 години; зобов`язати відвідувати навчальний заклад.

Речовий доказ - СД-диск залишити при справі.

Речовий доказ бензиновий тример «Енергомаш», який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Баришівського РВ ГУ МВС України, повернути потерпілому ОСОБА_8 як власнику.

Речовий доказ інвектор Тeiwin Fors 65, який знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Баришівського РВ ГУ МВС України, повернути потерпілому ОСОБА_9 як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Баришівській районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1