Категорія: ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 березня 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
з участю прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду від 06 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Луцька Волинської області, мешканець АДРЕСА_1 , непрацюючий, з незакінченою середньою освітою, неодружений, громадянин України, раніше судимий:

- 26.03.2002 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76, 104 КК України звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

- 18.11.2003 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України на 3 роки 2 місяці позбавлення волі.

- 23.01.2008 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі.

- 05.05.2011 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України на 1 рік 7 місяців позбавлення волі. 21.09.2012 року звільнений з місць відбування покарання у зв`язку з відбуванням покарання.

засуджений за:

ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому залишено попередній тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з 14.30 год 15 серпня 2014 року.

Переглядаючи кримінальне провадження в апеляційному порядку, апеляційний суд,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_8 визнаний винним і засуджений за те, що він 08 червня 2014 року, близько 13 години 00 хвилин, в с. Воротнів Луцького району, перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , умисно, повторно, відкрито викрав велосипед марки ARKUS, вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальні збитки на вищевказану суму.

Не погоджуючись із рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на суворість призначеного йому покарання, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповноту судового розгляду. Просить врахувати пом`якшуючі обставини повне відшкодування моральної і матеріальної шкоди потерпілому та щире каяття. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відніс до обтяжуючої покарання обставину: вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з відсутністю у матеріалах кримінального провадження відповідної експертизи. Зазначає про тиск працівників міліції на потерпілого ОСОБА_10 з метою написання останнім заяви про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, а також про відмову у задоволенні його клопотання про виклик у судове засідання в якості свідка власника велосипеда.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляції, обвинуваченого і його захисника, які апеляційну скаргу підтримали і просили її задовольнити, потерпілого, який поклався на розсуд суду, міркування прокурорів, які заперечили апеляцію, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 повністю стверджуються зібраними у передбаченому законом порядку та належно дослідженими і оціненими судом доказами.

Допитаний у суді першої інстанції потерпілий вказував про належність велосипеда марки ARKUS саме йому. Це підтверджується товарним чеком на придбання вищевказаного велосипеда вартістю 1200 (одна тисяча двісті) гривень, виданим ОСОБА_10 12.04.2012 року підприємцем ОСОБА_11 (а.к.п. 3).

Як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду потерпілий ОСОБА_10 стверджував, що обвинувачений, не зважаючи на його заперечення, відкрито викрав велосипед. Від останнього отримав 1500 гривень на відшкодування вартості велосипеда та використав їх на власні потреби.

Сам ОСОБА_10 в поданій заяві до правоохоронних органів вказав на обвинуваченого, як на особу, що вчинила злочин.

Твердження ОСОБА_8 про те, що ОСОБА_12 як власник дозволив йому користуватися велосипедом, є надуманими і не узгоджуються з встановленими фактичними обставинами справи. Таку версію перший висунув тільки в апеляційному суді і раніше про це не заявляв.

Сам ОСОБА_12 підтвердив факт передачі ОСОБА_10 в користування велосипеда марки Турист, хоча останній вказує про викрадення велосипеда іншої марки. З огляду на це, апеляційний суд вважає показання свідка ОСОБА_12 недостовірними, а позицію обвинуваченого нічим іншим, як способом уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання обвинуваченого на психологічний тиск працівників міліції щодо потерпілого ОСОБА_10 з метою написання останнім заяви про вчинення ОСОБА_8 злочину, є надуманими. У судовому засіданні ОСОБА_10 заперечив ці обставини, а стороною захисту не було надано доказів, які свідчили б про протилежне.

Твердження ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що він не вчиняв злочин у стані алкогольного сп`яніння, посилаючись на відсутність у матеріалах кримінального провадження експертизи, спростовується показаннями потерпілого ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , які ствердили у суді першої інстанції, що 08 червня 2014 року в с. Воротнів Луцького району обвинувачений вживав спиртні напої.

На думку апеляційного суду, кваліфікація дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 186 КК України, як повторне відкрите викрадення чужого майна, є правильною.

Згідно вимог ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Так, судом враховано, що обвинувачений вчинив тяжкий злочин за обтяжуючої покарання обставини, а саме, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, його особу, який раніше неодноразово судимий, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

Разом з тим, з достатньою повнотою не взято до уваги думку потерпілого, який не наполягав на суворій мірі покарання, незначний розмір викраденого, а також обставини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, а саме добровільне відшкодування завданої шкоди та щире каяття.

Апеляційний суд приходить до висновку, що наявність вищевказаних пом`якшуючих обставин, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, є підставою для обрання ОСОБА_8 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією закону, за яким він визнаний винним, із застосуванням ст. 69 КК України.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 408 КПК України, апеляційний суд,
У Х В А Л И В:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково, а вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2014 року щодо нього в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України покарання у виді позбавлення волі на 1 (один) рік.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим протягом того самого строку з моменту отримання її копії, шляхом подачі касаційних скарг.

Головуючий
Судді