Справа № 466/4854/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2015 року м. Львів

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , при секретарі с/з ОСОБА_2 , за участю групи процесуальних прокурорів військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 про застування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000152 від 14 жовтня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України,-

в с т а н о в и в :

26 червня 2015 року слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням, яке погоджено прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_7 , посилається на те, що 01.08.2014 ОСОБА_5 призвано ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби за мобілізацією. Цього ж дня ОСОБА_5 вибув для проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де наказом командира цієї частини від 01.08.2014 №184 зарахований до списків особового складу на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця номера обслуги 3 аеромобільно-десантного відділення 1 аеромобільно-десантного взводу 1 аеромобільно-десантної роти аеромобільно-десантного батальйону.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно до положень ч. 1 п. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з районного (міського) військового комісаріату.

Відтак з 01.08.2014, тобто з моменту відправлення ОСОБА_5 у військову частину НОМЕР_2 з ІНФОРМАЦІЯ_2 він набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Згідно п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до Директиви Генерального штабу Збройних Сил України від 26.07.2014 № НОМЕР_3 військова частина НОМЕР_2 з 15.09.2014 переведена на організаційно-штатну структуру воєнного часу та перейшла на умовне найменування військова частина - польова пошта НОМЕР_1 .

02.10.2014 близько 08 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_5 , з метою назавжди ухилитися від військової служби, самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує перебувати поза її межами, проводячи час на власний розсуд.

Таким чином, 02.10.2014 року близько 08 год. 30 хв. старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, будучи військовослужбовцем, з метою назавжди ухилитися від проходження військової служби, без поважних причин та дозволу командира, самовільно залишив розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_1 що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза межами її розташування, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 408 КК України.

Обставинами, що дають підстави підозрювати старшого солдата ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення є повідомлення командира в/ч п/п НОМЕР_1 , матеріали службового розслідування, показання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 які кожен окремо підтвердили, що старший солдат ОСОБА_5 з 02.10.2014 по теперішній час відсутній на службі без поважних причин, а також іншими матеріалами зібраними у ході досудового розслідування.

02.04.2015 військовою прокуратурою Львівського гарнізону старшому солдату ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтримали клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Підозрюваний свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України визнав повністю, однак заперечив проти обрання щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Дослідивши матеріали, що подані слідчим, заслухавши думку прокурорів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в підтримку клопотання, підозрюваного ОСОБА_5 , за результатами розгляду клопотання в судовому засіданні слід дійти висновку про наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно змісту ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя, при розгляді клопотання слідчого, прокурора вправі застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, якщо прокурор не доведе, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою є недостатньо для запобігання ризикам, зазначених у клопотанні.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Однак стороною кримінального провадження, слідчому судді не надано жодних вагомих доказів, які засвідчують факти того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інші кримінальні правопорушення, чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких він підозрюється.

Одного лише припущення в клопотанні про те, що ОСОБА_5 знаходячись на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності у вчинених правопорушеннях, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжувати займатись злочинною діяльністю, недостатньо. Зазначене повинно підтверджуватись відповідними матеріалами, яких слідчому судді, стороною кримінального провадження, не надано.

Однак, в ході розгляду клопотання стороною кримінального провадження не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не зможе запобігти ризикам, пов`язаним із перешкоджанням здійсненню кримінального провадження у будь-яких формах.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4, 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту сприятиме запобіганню спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення можливого покарання за скоєне кримінальне правопорушення та запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення подібних кримінальних правопорушень та є менш суворим ніж тримання під вартою, передбаченого у КПК України запобіжного заходу. Крім того, як вбачається з доданих до клопотання про обрання запобіжного заходу матеріалів, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурорів прокуратури військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у підтримку клопотання, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , який просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання передбаченого за вчинення вказаного кримінального правопорушення, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, вважаю що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, ст. ст. 131,132, 176-178, 182-184,193, 194,197, 199, 202, 205, 309, 369-372, 395 КПК України,-

у х в а л и в :

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 , погодженого прокурором військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стрий, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою-спеціальною освітою, одруженого, українця, громадянина України, військовослужбовця військової частини польова пошта НОМЕР_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого військової прокуратуру Львівського гарнізону ОСОБА_6 за першою вимогою;

- цілодобово не залишати місця постійного проживання: Сколівський район, Львівська область, с. Верхня Рожанка без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- носити електронний засіб контролю (у випадку його наявності).

Строк дії ухвали становить шістдесят днів з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали доручити слідчому військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_6 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора військової прокуратури Львівського гарнізону ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1