АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1604/2752/2012 Номер провадження 11/786/344/2013Головуючий у 1-й інстанції Левицька Тетяна Володимирівна Доповідач ап. інст. Кожевніков О. В.
Категоріяч. 1 ст. 115 КК України - О.Т.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2013 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого Кожевнікова О.В.

Суддів Герасименко В.М., Тараненка Ю.П.

за участю:

прокурора Кашициної О.Є.

захисників ОСОБА_2, ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора прокуратури Глобинського району, засудженого ОСОБА_4 та в його інтересах захисника ОСОБА_2 на вирок Глобинського районного суду від 23 січня 2013 року.

Цим вироком :

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Глобино Полтавської області, українець, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, мешканець АДРЕСА_1, відповідно до ст.89 КК України такий, що не має судимості,-

засуджений за ч.1 ст.115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_4 судові витрати на користь НДЕКЦ при УМВС України в Полтавській області в сумі 470,40 гривень за проведення експертиз.

Згідно зі ст. 81 КПК України вирішена доля речових доказів.

За вироком, ОСОБА_4 визнаний винуватим в тому, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року, близько 13 год. знаходячись за місцем свого проживання у веранді будинку АДРЕСА_1, під час вживання спиртних напоїв з потерпілим ОСОБА_5 на ґрунті неприязних відносин, в ході сварки умисно вбив потерпілого нанісши один удар ножем в грудну клітку спричинивши проникаюче колото-різане поранення грудної клітки зліва з наскрізним пошкодженням серцевої сорочки, серця та частковим пересіченням 5-го ребра зліва.

В апеляції прокурор прокуратури Глобинського району просить скасувати вирок за м'якістю призначеного покарання та постановити новий, яким посилити покарання до 10 років позбавлення волі, вважаючи, що суд не взяв до уваги, що засуджений вчинив особливо тяжкий злочин в стані алкогольного сп'яніння.

В апеляціях засуджений ОСОБА_4 та в його інтересах захисник ОСОБА_2 просить вирок скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд вважаючи, що у кримінальній справі немає жодних доказів які б підтверджували обставини, які зазначені у вироку та підтверджували умисел ОСОБА_4 на скоєння умисного вбивства. Показання свідків сфальсифіковані, судово-медична експертиза проведена с порушеннями, а тому не є належним доказом,судом безпідставно відхилені клопотання захисту.

Справа розглядається на правилами КПК України (в редакції 1960 року) відповідно до п. 11 розділу Х1 Перехідних положень до КПК України, який встановлює, що кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та його захисників, які підтримали свої апеляції, провівши судові дебати та заслухавши останне слово засудженого, перевіривши матеріали справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що вони не підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини злочину і його висновок про доведеність вини ОСОБА_4 в умисному вбивстві потерпілого ОСОБА_5 відповідає доказам досліджених судом.

Матеріалами справи встановлено і не заперечується засудженим, що саме під час конфлікту між ним та потерпілим, останньому, ножем, що перебував у руці ОСОБА_4, були спричинені тілесні ушкодження несумісні з життям.

Викладені в апеляції засудженого та його захисника доводи про відсутність умислу на позбавлення життя ОСОБА_5, та те що потерпілий сам впав на ніж та спричинив собі тяжкі тілесні ушкодження, які потягли за собою смерть, спростовуються зібраними по справі доказами, які досліджені та об'єктивно оцінені судом.

Згідно висновку судово-медичної експертизи показання ОСОБА_4 дані ним при проведенні відтворення обстановки та обставин події злочину, а саме про те, що ОСОБА_5 наносячи удар засудженому в область шиї сам наштрикнувся на ніж, який засуджений тримав у руці, не відповідають об'єктивним судово-медичним даним, установленим при судово-медичній експертизі трупа потерпілого. (а.с. 38 т. 2 ).

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_6 підтвердив даний висновок та пояснив, що вказана невідповідність обумовлена тим, що удар ножем був нанесений з великою силою, ніж заглиблений на усю довжину леза, з пошкодженням ребра та серця, що не могло утворитися при повільному стиканні з ножем. За наслідками розтину трупу дар був нанесений зверху вниз, що неможливо коли особа, що тримає ніж знаходилась у сидячому положенні, як це стверджував засуджений.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України (в редакції 1960 року) з метою перевірки і уточнення результатів допиту свідка, потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого або даних, одержаних

при провадженні огляду та інших слідчих дій, слідчий може виїхати

на місце і в присутності понятих, а в необхідних випадках з участю

спеціаліста, свідка, потерпілого і підозрюваного або обвинуваченого відтворити обстановку і умови, в яких ті чи інші події могли відбуватися в дійсності.

Оскільки при проведенні відтворення закон допускає участь спеціаліста, яким є судово-медичний експерт його спілкування з слідчим під час проведення слідчої дії не порушує порядку її проведення. А отже, посилання в апеляції на те, що такі дії є порушенням норм КПК, яке ставить під сумнів достовірність висновків судово-медичної експертизи є безпідставним.

З показань свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вбачається, що вони прибувши до господарства ОСОБА_4 запитували останнього про те, що трапилось, а він пояснив, що все сталось через те, що ОСОБА_5 образив його. Правильність цих пояснень свідків в апеляціях не спростовується.

Показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 наведені у вироку на підтвердження характеру взаємовідносин між ОСОБА_4 та потерпілим, а отже, неузгодженість показань свідка ОСОБА_9 на досудовому слідстві та в судовому засіданні не вплинула на висновок щодо доведеності винуватості засудженого.

Посилання в апеляціях ОСОБА_4 та його захисника про відсутність в засудженого наміру на навмисне вбивство ОСОБА_5 є безпідставним.

Судом встановлено, що засуджений з значною силою, наніс удар ножем потерпілому в область серця пошкодивши його, а отже враховуючи характер застосованого предмету, яким є ніж, силу та локалізацію удару та його наслідки - ушкодження життєво важливого органу - серця обґрунтовано прийшов до висновку про те, що ОСОБА_4 передбачав можливість настання від його дій смерті потерпілого та бажав цього.

З огляду на наведене дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 11 5 КК України.

Твердження в апеляціях про порушення судом норм кримінально-процесуального закону, які виявилися у не розгляді клопотань захисту є необґрунтованими з огляду на те, що судом такі клопотання вирішені по сіті з наведенням відповідних мотивів, а сама незгода апелянтів з прийнятим судом рішенням не свідчить про його невідповідність закону.

Покарання засудженому призначене відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого в межах санкції закону, за яким він визнаний винуватим, а також даних про особу ОСОБА_4. який характеризується позитивно, обставини, що обтяжує покарання і за своїм видом та розміром є достатнім та справедливим, а тому підстав до його посилення колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції прокурора прокуратури Глобинського району Полтавської області, засудженого та його захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Глобинського районного суду Полтавської області від 23 січня 2013 року щодо ОСОБА_4 - без змін.

С У Д Д І :

Кожевников О.В. Герасименко В.М. Тараненко Ю.П.