КУЙБИШЕВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 319/294/14-к
Провадження №1-кп/319/26/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2014 року
смт Куйбишеве

Куйбишевський районний суд
Запорізької області в складі:

головуючого судді
Солодовнікова Р.С.,

при секретарі судового засідання
Костенко А.В.,

з участю прокурора
Вінницького В.В.,

потерпілого
ОСОБА_1,

законного представника потерпілого
ОСОБА_2,

обвинуваченого
ОСОБА_3,

законного представника обвинуваченого
ОСОБА_4,

захисника - адвоката
ОСОБА_5,

представника служби у справах дітей
Шишман К.Г.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Куйбишевського
районного суду Запорізької області
кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
с.Берестове Бердянського району
Запорізької області, українця,
громадянина України, що має середню
повну освіту, неодруженого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1
зареєстрованого за іншою адресою:
АДРЕСА_2, раніше не судимого,

по обвинуваченню в скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.125 Кримінального
кодексу України (далі -КК України), -

В С Т А Н О В И В :

13 грудня 2013 року приблизно о 20 годині 00
хвилин неповнолітній ОСОБА_3,
знаходячись на літньому майданчику
кафе-бару «Людмила», розташованого по
вул. Леніна в смт.Куйбишеве
Куйбишевського району Запорізької
області, в ході сварки умисно наніс
декілька ударів рукою в область
обличчя неповнолітньому ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_4, в наслідок чого останній
отримав тілесні ушкодження у вигляді
крововиливів, саден на голові,
крововиливів у білкову оболонку лівого
ока, які в сукупності кваліфікуються як
легкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3
свою винність у вчиненні
інкримінованого кримінального
правопорушення визнав та повністю
підтвердив обставини, викладені у
обвинувальному акті та вироку суду.

ОСОБА_3 суду пояснив, що за день до цих
подій, 12.12.2013 року він грав у теніс і
бачив потерпілого ОСОБА_1, який його
принижував, говорив, що він не вміє
грати, «слабак». Наступного дня, 13.12.2013
року о 19 год. 20 хв. він з товаришем
ОСОБА_7 були в кафе-барі «Людмила» в смт.
Куйбишеве, пили каву та розмовляли.
Потім до кафе прийшов потерпілий
ОСОБА_1 з компанією друзів. Коли він
глянув у бік ОСОБА_1, останній показав
йому середній палець, на що він показав
середній палець у відповідь. ОСОБА_1
знову показав непристойний жест, після
чого ОСОБА_3, підійшов до нього та
запропонував вийти на вулицю на
розмову, на що останній погодився. На
літньому майданчику кафе він побачив,
що у ОСОБА_1 йде кров з носу, він
підійшов до нього і доторкнувшись до
його підборіддя хотів подивитись у
чому справа, але останній вибив його
руку. ОСОБА_3 у свою чергу сказав, що
розмова вичерпалась, розвернувся і
хотів йти назад до кафе, однак ОСОБА_1
його штовхнув у плече та запитав у
нього, невже він злякався. ОСОБА_3
розвернувся та один раз кулаком правої
руки вдарив ОСОБА_1 зліва по обличчю в
області щоки. Останній в свою чергу
також вдарив його два рази кулаком
правої руки в область обличчя, ОСОБА_3 у
відповідь наніс йому ще один удар
кулаком правої руки в обличчя в область
губи, після чого бійка припинилась.
ОСОБА_3 запитав у ОСОБА_1 чи заспокоївся
він, на що останній відповів
подивимося. ОСОБА_3 повернувся до кафе,
де з другом пив пиво. ОСОБА_1 повернувся
до кафе приблизно через 15 хвилин, сидів
за стільцем, видимих пошкоджень у нього
не бачив. Від ударів ОСОБА_1 у нього були
почервоніння на обличчі, за медичною
допомогою не звертався, медичні
документи щодо отримання пошкоджень
відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненому щиро
покаявся, в судовому засіданні
попросив вибачення у потерпілого,
завірив суд в тому, що більше такого не
повториться. Те, що він був не прав, коли
побив потерпілого, зрозумів, що не буде
вирішувати проблеми фізичних шляхом.

Покази ОСОБА_3 є послідовними,
логічними, а тому не викликають у суду
сумніву щодо правильності розуміння
обвинуваченим змісту обставин
кримінального правопорушення,
добровільності та істинності його
позиції.

Допитаний у судовому засіданні
потерпілий - неповнолітній ОСОБА_1
підтвердив факт нанесення йому
тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Побив він
його через сварку, яка виникла між ними
з приводу того, що ОСОБА_3 показав в
його адресу середній палець, що
принизило його, на що ОСОБА_1 у
відповідь для приниження ОСОБА_3 теж
показав йому середній палець, після
чого останній запропонував вийти на
вулицю. ОСОБА_1 попросив свого друга
ОСОБА_9 вийти разом з ним, оскільки
припускав, що буде бійка. На вулиці
ОСОБА_3 вдарив його по обличчю, на що він
теж вдарив останнього два рази по
обличчю, в наслідок чого травмував собі
палець. Після цього ОСОБА_3 наніс йому
ще 2-3 удари по голові та бійка
закінчилась. В кафе він прикладав сніг,
оскільки око опухло. Щодо отриманих
ушкоджень був на амбулаторному
лікуванні, лікарі ставили діагноз
струс головного мозку, контузія ока,
фаланга пальця зламана. Коли ОСОБА_3, на
передодні до цього випадку, грав у
теніс, то ОСОБА_1 хотів теж пограти,
однак обвинувачений йому відмовив, на
що він його не ображав, а просто пішов
до школи. До обвинуваченого має
претензії матеріального та морального
характеру, відносно покарання
покладається на розсуд суду.

Допитана у судовому засіданні законний
представник потерпілого (цивільний
позивач) ОСОБА_2 пояснила, що її дитина -
ОСОБА_1 хворіє, є інвалідом з дитинства.
На час вчинення злочину її сину було
повних 15 років. Про те, що ОСОБА_1 пішов о
20-00 годині у кафе-бар «Людмила» вона не
знала, про це він повідомив їй пізніше
по телефону. Коли її син повернувся до
дому бачила у нього на оці синці.
Моральна шкода завдана злочином
полягає в тому, що ОСОБА_3 завдав
тілесних ушкоджень її сину. Щодо
розміру компенсації покладається на
розсуд суду.

Відповідно до дослідженого в судовому
засіданні висновку судово-медичного
експерта № 49 від 10 лютого 2014 року
встановлено, що потерпілому ОСОБА_1
спричинені тілесні ушкодження у
вигляді крововиливів, саден на голові,
крововиливів у білкову оболонку лівого
ока, які в сукупності кваліфікуються як
легкі тілесні ушкодження.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_8
в повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованого йому
кримінального правопорушення при
обставинах, викладених у
обвинувальному акті та вироку суду, та
беручи до уваги, що прокурор та
потерпілий також не оспорювали
фактичні обставини провадження, і
судом встановлено, що учасники
судового провадження, в тому числі
обвинувачений, правильно розуміють
зміст цих обставин та відсутні сумніви
щодо добровільності їх позиції,
роз'яснивши їм положення про те, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оспорювати фактичні обставини
провадження у апеляційному порядку,
вислухавши думку учасників судового
провадження, які не заперечували проти
розгляду кримінального провадження в
порядку, передбаченому ч.3 ст.349
Кримінального процесуального кодексу
України (далі -КПК України), суд визнав
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах
обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337
КПК України і обмежено допитом
потерпілого, законного представника
потерпілого (цивільного позивача),
обвинуваченого, дослідженням висновку
судово-медичної експертизи № 49 від
10.02.2014 року, дослідження матеріалів
цивільного позову в частині
відшкодування моральної шкоди та
вивченням даних, що характеризують
особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, оцінюючи
зібрані докази, суд вважає, що
винуватість обвинуваченого у вчиненні
вищезазначеного кримінального
правопорушення в судовому засіданні
доведена повністю і зібраних доказів
достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_8
умисно наніс ОСОБА_1 декілька ударів
рукою в область обличчя, чим завдав
останньому умисне легке тілесне
ушкодження, тому суд прийшов до
висновку про правильність
кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1
ст.125 КК України.

При призначенні покарання
обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує
характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, що ним вчинено
злочин невеликої тяжкості.

З даних про особу обвинуваченого
ОСОБА_8 вбачається, що він має визначене
і постійне місце проживання, по місцю
мешкання характеризується -
посередньо, не працює та не навчається,
за останнім місцем навчання
характеризується незадовільно, на
обліку в центрі зайнятості не
перебуває (повнолітній), утримується за
рахунок батьків, раніше до
кримінальної відповідальності не
притягувався, після скоєння злочину
поводив себе добре, дав негативну
оцінку своїм діям, заподіяні злочином
збитки не відшкодував.

Суд враховує також соціальну
характеристику обвинуваченого ОСОБА_8,
умови його життя і виховання: сім'я
повна, на теперішній час проживає з
батьком, умови життя - задовільні,
відносини в сім'ї - задовільні.

Обвинувачений ОСОБА_8 має задовільний
стан здоров'я, дані, які свідчать про
фізичну або розумово відсталості
неповнолітнього матеріали справи не
містять, на обліку у лікаря-нарколога і
лікаря-психіатра не перебуває. Судом не
встановлена наявність дорослих
підбурювачів, які вплинули на
обвинуваченого ОСОБА_8 з метою
здійснення останнім суспільно
небезпечного діяння. На обліку в службі
у справах дітей не перебуває, а з 24.03.2014
року перебуває на обліку кримінальної
міліції у справах дітей у зв'язку з
повідомленням про підозру у вчиненні
злочину за ч.1 ст.125 КК України.

Як обставину, що пом'якшує покарання
ОСОБА_8, суд враховує його щире каяття
та вчинення злочину в неповнолітньому
віці.

Обставин, що обтяжують покарання
ОСОБА_8, суд не вбачає.

З урахуванням наявності обставин, які
пом'якшують покарання обвинуваченого,
за відсутності обставин, які обтяжують
його покарання, враховуючи особу
обвинуваченого, що він в цілому по
матеріалах справи характеризуються з
позитивної сторони, враховуючи його
відношення до вчиненого злочину,
розкаяння, з урахуванням думки
учасників кримінального провадження,
суд, керуючись ст.ст.56,65-67 КК України,
знаходить можливим призначити ОСОБА_8
покарання у вигляді громадських робіт,
тривалістю, передбаченою санкцією ч.1
ст.125 КК України, яке буде необхідним і
достатнім для його виправлення і
попередження нових злочинів.

При прийнятті рішення по справі, судом
встановлені також причини та умови, що
сприяли вчиненню злочину, а саме:
демонстрація обвинуваченим ОСОБА_8
непристойних жестів в публічному місті
та неналежний батьківський контроль зі
сторони законного представника
обвинуваченого, син якого у нічний час
перебував у кафе барі, де вживав пиво,
будучи у неповнолітньому віці.

Крім того, суд враховує віктимну
поведінку самого потерпілого ОСОБА_1,
який показав обвинуваченому
непристойний жест рукою, провокуючи
конфлікт з ОСОБА_8, та здогадуючись, що
пропозиція останнього вийти на вулицю
може закінчитися бійкою, все одно
вийшов з кафе для з'ясування відносин, в
наслідок чого йому були заподіяні
тілесні ушкодження. Крім того, суд
вбачає наявність неналежного
батьківського контролю зі сторони
законного представника потерпілого -
ОСОБА_2 за поведінкою її сина, який у
15-річному віці у нічний час знаходився
у кафе-барі без відома батьків.

В кримінальному провадженні законним
представником потерпілого - ОСОБА_2 в
інтересах потерпілого ОСОБА_1
пред'явлений цивільний позов до
обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення
матеріальної шкоди в сумі 168,63 грн.,
моральної шкоди в сумі 5000 грн. та
судових витрат на послуги адвоката
щодо складання цивільного позову в
сумі 350 грн.

У судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_3 цивільний позов в частині вимог
про відшкодування заподіяного
злочином матеріального збитку в сумі
168,63 грн. та 350 грн. витрат на поснули
адвоката визнав повністю, а тому суд, на
підставі ст.ст.1166 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України), керуючись
ст.ст.124,129 КПК України, ґрунтується на
висновках про доведеність підстав і
розміру позову, які ніким не
оспорюються, а також на матеріалах
кримінальної справи, враховуючи, що
наявність матеріальних збитків та
витрат підтверджено квитанціями про
купівлю лікарських засобів,
квитанціями про сплату транспортних
послуг, угодою про надання правової
допомоги від 24 березня 2014 року,
квитанцією про сплату адвокату 350 грн.
за надання цивільно-правової допомоги
(підготовка позовної заяви про
відшкодування шкоди), задовольняє
позов в зазначеній частині вимог.

Позовні вимоги в частині відшкодування
завданої злочином моральної шкоди
потерпілому ОСОБА_1 в сумі 5000 грн.
обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник
не визнали, вважаючи розмір заявленої
вимоги завищеним.

При вирішенні цивільного позову в
даній частині заявлених вимог, суд,
керуючись ст.ст.23,1167,1168 ЦК України, ст.129
КПК України, виходить з того, що
законний представник потерпілого
об'єктивно зазнала душевних страждань
у зв'язку протиправною поведінкою щодо
її сина, якому була завдана фізична
біль та страждання, у зв'язку з
ушкодженням здоров'я з боку
обвинуваченого ОСОБА_3 Зазначені
ушкодження призвели до зміни у
життєвих та виробничих стосунках
потерпілого, який після отримання
тілесних ушкоджень скаржиться на
головні болі, болі в оці та крововиливи
з носу, що підтверджується медичними
документами, та за характером ці
немайнові втрати потерпілого мають
тривалий характер, однак по суті є
відновлювальні. Крім того, суд
враховує, що зі слів самого ОСОБА_1
раніше у нього були випадки
крововиливів з носу та те, що ОСОБА_1 є
інвалідом з дитинства. Також суд
враховує майновий стан обвинуваченого,
який хоча і досяг повноліття 04 березня
2014 року і є працездатною особою, однак
не працює та не навчається, перебуває
на повному утриманні батьків.

За таких обставин сума стягнення
майнового блага неадекватна розміру
моральної шкоди і з урахуванням вимог
розумності, виваженості та
справедливості підлягає зменшенню до
1500 гривень.

Речові докази та судові витрати у
справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не
обирався, клопотань про зміну або
обрання запобіжного заходу не
надійшло.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.368,370 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та
призначити покарання у вигляді 80
(вісімдесяти) годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, - задовольнити
частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН- НОМЕР_1) на
користь ОСОБА_2 168,63 гривень на
відшкодування матеріальної шкоди, 1500
гривень ( одну тисячу п'ятсот грн. 00 коп.)
на відшкодування моральної шкоди та 350
гривень (триста п'ятдесят грн. 00 коп.)
витрат на правову допомогу, а всього
2018,63 гривень (дві тисячі вісімнадцять
грн. 63 коп.).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 до
набрання судовим рішенням законної
сили, - не застосовувати.

На вирок учасниками судового
провадження можуть бути подані
апеляційні скарги до апеляційного суду
Запорізької області через суд першої
інстанції - Куйбишевський районний суд
Запорізької області протягом тридцяти
днів з моменту його проголошення.

Суддя:
Р.С.Солодовніков