Справа №1-206/2008
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2008 року

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого – судді Мельничика Ю.С.,

при секретарі Кириленко І.В.,

з участю прокурора Макарової Ю.І.,

представника потерпілих – адвоката
ОСОБА_1
,

захисників підсудних - адвокатів
ОСОБА_2
,
ОСОБА_3
,
ОСОБА_4
,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Світловодську кримінальну справу за звинуваченням:

ОСОБА_5
,
ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, яка народилася в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянка України, освіта неповна середня, не одружена, не працює, проживає по
АДРЕСА_1
в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, судимості не має,

- у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.115 КК України;

ОСОБА_6
,
ІНФОРМАЦІЯ_2
року народження, який народився в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, працював
ІНФОРМАЦІЯ_3
, проживає по
АДРЕСА_2
в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, судимості не має,

ОСОБА_7
,
ІНФОРМАЦІЯ_4
року народження, який народився в м. Полтава, громадянина України, освіта середня, не одружений, не працює, проживає по
АДРЕСА_3
в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, раніше судимого: 1. 02 червня 2001 року Оржицьким районним судом Полтавської області за ч.1 ст.229-6, ст.44 КК України (в редакції 1960 року) до 1 (одного) року виправних робіт з утриманням із заробітку 15% в доход держави; 2. 19 липня 2001 року Оржицьким районним судом Полтавської області за ч.2 ст.229-6, ст.43, ст.14 КК України (в редакції 1960 року) до 3 (трьох) років 4 (чотирьох) місяців позбавлення волі, 06 липня 2004 року звільнився з місць позбавлення волі після відбуття строку покарання; 3. 03 листопада 2006 року Онуфріївським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.309 КК України до 1 (одного) року позбавлення волі з випробуванням на іспитовий строк 1 рік,

- у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.1 ст.122 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Органом досудового слідства та державного звинувачення підсудні
ОСОБА_5
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
обвинувачуються в тому, що 25 грудня 2007 року, близько 19 години, перебуваючи в стані алкогольного сп”яніння вони разом прибули до домоволодіння
ОСОБА_8
, розташованого по
АДРЕСА_4
в с. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області, з метою вияснення відносин з його дружиною –
ОСОБА_9
. При виясненні стосунків на подвір”ї вище вказаного домоволодіння, між
ОСОБА_5
і
ОСОБА_6
з одного боку, та
ОСОБА_9
і
ОСОБА_8
з другого боку, на грунті особистих неприязнених відносин виникла сварка, під час якої
ОСОБА_5
з
ОСОБА_6
вийшли з подвір”я на вулицю, де знаходився
ОСОБА_7
з малолітнім сином
ОСОБА_5
-
ОСОБА_10
.

В той же час
ОСОБА_8
, вийшовши за ними на вулицю Гагаріна з саморобною дерев”яною бітою, наніс нею один удар в область голови
ОСОБА_6
, від чого останній впав на землю.

ОСОБА_7
з метою припинення дій
ОСОБА_8
, штовхнув його двома руками в тулуб від чого
ОСОБА_8
впав спиною на землю, а у
ОСОБА_7
виник умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
. З цією метою
ОСОБА_7
сів
ОСОБА_8
., який лежав на землі, на ноги та наніс йому кулаками декілька ударів по обличчю в область нижньої щелепи.

ОСОБА_6
, побачивши дії
ОСОБА_7
щодо заподіяння тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
., з метою нанесення тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
., який лежав на землі, підійшов до останнього з правої сторони та присівши, наніс йому кулаком правої руки декілька ударів в область обличчя, а саме у ліву сторону нижньої щелепи, та один удар в область правого плеча.

Вказаними злочинними діями
ОСОБА_7
та
ОСОБА_6
потерпілому
ОСОБА_8
. були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді двухстороннього перелому нижньої щелепи, крововиливів під слизисту лівої щоки та нижньої губи справа, ссаден на лобі, та крововиливів на голові і верхніх кінцівках, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили тривалий розлад здоров”я потерпілого відносно до живих осіб.

При цьому,
ОСОБА_5
, яка під час вказаних дій знаходилася поряд з
ОСОБА_7
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_8
, безпідставно, не маючи реальної загрози для свого життя та здоров”я, переслідуючи мету вбивства
ОСОБА_8
, який лежав на землі, підійшла до нього, вихватила з його руки дерев”яну біту, якою нанесла три удари по голові
ОСОБА_8
., заподіявши тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, яка викликала перелом кісток склепіння черепу в тім”янно-вісочній області зліва з переходом на основання черепу, крововиливів під тверду мозкову оболочку правої півкулі і в речовину головного мозку лівої півкулі, крововиливу в м”які покрови голови з боку внутрішньої поверхні зліва та рани в лобній і тім”яній області зліва, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, відносно до живих осіб, від яких
ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_5
року помер.

На досудовому слідстві
ОСОБА_5
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_6
пред”явлені їм звинувачення визнавали.

В судовому засіданні підсудні
ОСОБА_7
та
ОСОБА_6
свою вину визнали у спричиненні
ОСОБА_8
. умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, позови потерпілих визнали частково.

Підсудна
ОСОБА_5
на початку судового слідства заявила в судовому засіданні, що свою вину у вчиненні вбивства
ОСОБА_8
не визнає, раніше надані нею покази є неправдивими, такими, які надані нею під впливом підсудних
ОСОБА_7
та
ОСОБА_6
, які змовилися оговорити її, вона не завдавала
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень, а їх завдали
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, просила суд забезпечити її право на захист, оскільки на досудовому слідстві адвокат не надавав їй допомоги.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_7
свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров»я, визнав та показав, що дійсно 25 грудня 2007 року, після 18 години він разом з
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
з метою розібратися з
ОСОБА_9
та
ОСОБА_8
, прибули до домоволодіння останніх, де він залишився на дворі з дитиною
ОСОБА_5
, а остання з
ОСОБА_6
пішли у двір розбиратися з подружжям
ОСОБА_8
.
ОСОБА_8
погрозив, що спустить на них собак, після чого
ОСОБА_5
та
ОСОБА_6
вийшли з двору, але вони не уходили, хотіли розібратися. З двору вибіг
ОСОБА_8
з бітою в руках і вдарив по голові
ОСОБА_6
та його. Він штовхнув
ОСОБА_8
в груди, той впав. Він сів на ноги
ОСОБА_8
. та 2-3 рази вдарив кулаком в голову, так як той намагався встати. Потім підбіг
ОСОБА_6
, який теж 2-3 рази вдарив
ОСОБА_8
в голову кулаком. Після цього
ОСОБА_5
бітою била
ОСОБА_8
по голові, а
ОСОБА_6
забрав у неї біту і викинув.

ОСОБА_7
заперечував факт перебування його,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
на час вчинення злочину у стані алкогольного сп»яніння, пояснив, що до нього застосовувався примус працівниками міліції, тому він на початку слідства показував, що всі вони були нетверезі. Причину чому
ОСОБА_6
після бійки розбив биту він не знає.

Допитаний в судовому засіданні підсудний
ОСОБА_6
свою вину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч.1 ст.122 КК України, а саме в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров»я, визнав та показав, що дійсно 25 грудня 2007 року він разом зі своєю співмешканкою
ОСОБА_5
та
ОСОБА_7
, після 18 години пішли розібратися з
ОСОБА_9
з приводу її образ. На їх виклик вийшли
ОСОБА_9
та
ОСОБА_8
, яким він запропонував розібратися між собою.
ОСОБА_8
почав спускати собак, тому він з
ОСОБА_5
вийшли на вулицю до
ОСОБА_7
, але не уходили. Вибіг
ОСОБА_8
з бітою, та вдарив його по голові, від чого він впав. Коли встав, то побачив, що
ОСОБА_8
лежить на землі, а на ньому сидить
ОСОБА_7
і наносить удари. Він підбіг і вдарив
ОСОБА_8
два рази по щелепі, і почав допомагати
ОСОБА_7
вставати. В цей час він побачив, як
ОСОБА_5
б»є
ОСОБА_8
бітою по голові три рази. Він забрав біту і викинув, а потім підняв біту і поламав.

Раніше сказане, про вчинення злочину у нетверезому стані він заперечував, посилаючись, що його тоді допитували. Себе винним визнає лише в тому, що поламав
ОСОБА_8
. щелепу.

Допитана в судовому засіданні підсудна
ОСОБА_5
заперечувала свою вину в пред»явленому їй звинуваченні у вбивстві
ОСОБА_8
, будучи допитана просила суд взяти до уваги, що підсудні
ОСОБА_7
та
ОСОБА_6
між собою змовилися, щоб звинуватити її у вбивстві, але вона цього не робила. При цьому показала, що дійсно 19 грудня 2007 року вона розповіла своєму співмешканцю
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, які розпивали спиртні напої, проте, що
ОСОБА_9
її образила.
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
хотіли в той день побити
ОСОБА_8
Оксану, але вона їх зупинила. 25 грудня 2007 року близько 17 години, після вживання спиртних напоїв
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, будучі п»яні, пішли до
ОСОБА_9
вияснити стосунки, та побити
ОСОБА_8

ІНФОРМАЦІЯ_6
, вона пішла з ними. Разом з
ОСОБА_6
вона зайшла у двір
ОСОБА_8
де вони викликали господарів,
ОСОБА_7
залишився на вулиці з її сином.
ОСОБА_9
не схотіла розмовляти і вони полаялися. Згодом вийшов
ОСОБА_8
, який спустив собак, тому вона з
ОСОБА_6
вийшли з двору на вулицю, і стояли разом з
ОСОБА_7
не уходили. Коли виходили з двору,
ОСОБА_6
з кучі цегли у дворі взяв половину червоної цеглини.
ОСОБА_8
вибіг на вулицю з бітою і хотів вдарити
ОСОБА_6
, але той від удару ухилився.
ОСОБА_7
двома руками штовхнув
ОСОБА_8
у груди, від чого той впав, тоді
ОСОБА_7
сів на нього зверху і почав бити його. Підійшов
ОСОБА_6
, і вони разом з
ОСОБА_7
били
ОСОБА_8
Вона весь час стояла в стороні зі своїм сином бо злякалися.
ОСОБА_8
намагався встати, але
ОСОБА_6
вдарив його цеглиною по голові. Вона бачила як
ОСОБА_7
ногою вдарив по голові
ОСОБА_8
, який вже не вставав з землі. Після цього,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
наздогнали її, і вони разом пішли до дому. Бітою
ОСОБА_8
ніхто не бив.

Свої покази змінила, так як під час досудового слідства її били, і погрожували забрати дитину, і вона не знала, що робити була злякана, оскільки її заставляли сказати, що вона сама вбила
ОСОБА_8
.
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
сказали їй, щоб вона брала все на себе, так як їй нічого не буде. Кума
ОСОБА_6
на ім»я
ІНФОРМАЦІЯ_7
, сказала їй, що у
ОСОБА_6
гарний адвокат, і що її посадять, а тому треба казати, що вона вбила
ОСОБА_8

Крім цього, підсудна
ОСОБА_5
заявила, що з дитинства страждає розладом психіки, проте на обліку у лікарів не перебуває. Слідчий після закінчення досудового слідства не знайомив її з матеріалами справи, і адвокат допомоги їй не надавав.

Потерпілі
ОСОБА_9
,
ОСОБА_11
та
ОСОБА_12
, а також їх представник – адвокат
ОСОБА_1
, як на досудовому слідстві, так і під час попереднього судового засідання, та в судовому засіданні неодноразово заявляли про суттєву неправильність висновків досудового слідства, неповноту та необ»єктивність проведеного розслідування та його результатів, наполягали на тому, що в заподіянні смерті
ОСОБА_8
винні крім
ОСОБА_5
також і
ОСОБА_7
з
ОСОБА_6
, які спільно спричинили потерпілому тілесні ушкодження від яких останній помер.

Після допиту підсудних, потерпілих, свідків, експерта, дослідження всіх зібраних на досудовому слідстві та наданих в судовому засіданні доказів, представник потерпілих – адвокат
ОСОБА_1
заявив клопотання про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства. Вказав, що дії підсудних
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
досудовим слідством кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України невірно, оскільки внаслідок їх спільних дій потерпілому
ОСОБА_8
. були завдані тяжкі тілесні ушкодження внаслідок яких він помер, а тому дії
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
повинні бути кваліфіковані як вчинення більш тяжкого злочину, що є підставою для повернення справи на додаткове розслідування. Крім цього вказав, що слідчим під час слідства допущено неповноту слідства, а саме: не долучено до справи як речові докази цеглину з місця події, одяг померлого
ОСОБА_8
зі слідами крові, в зв”язку з чим ці речі не досліджувалися як речові докази. Оскільки в судовому засіданні підсудна
ОСОБА_5
заявила, що підсудний
ОСОБА_6
бив по голові потерпілого
ОСОБА_8
цеглиною, яка не досліджувалася слідчим, то вказані предмети повинні бути досліджені як речові докази. Крім цього, слідчим відтворення обстановки та обставин події з підсудними проводилося не на місці скоєння злочину.

Представник потерпілих просив також під час додаткового розслідування провести повторну комісійну судово-медичну експертизу для вирішення питань щодо послідовності спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
., в якому положенні останній знаходився, можливості спричинення виявлених ушкоджень шляхом нанесення ударів по голові цеглиною, та дослідження самої цеглини як знаряддя злочину.

Потерпілий
ОСОБА_11
підтримавши клопотання свого представника, заявив, що дійсно слідчим ігнорувалися їх клопотання під час слідства про долучення до справи і дослідження цеглини, одягу померлого, на яких були сліди крові. Вважає, що саме
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
нанесли тяжкі тілесні ушкодження його сину, а тому їх дії слід кваліфікувати, як вчинення вбивства за попередньою змовою групою осіб.

Прокурор у своєму висновку заявив, що підстав для направлення справи для проведення додаткового розслідування не має.

Потерпілі
ОСОБА_9
та
ОСОБА_12
клопотання їх представника та потерпілого
ОСОБА_11
підтримали, просили суд направити справу на додаткове розслідування з метою встановлення дійсних фактичних обставин справи та правильної кваліфікації дій винних.

Захисники підсудних
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
– адвокати
ОСОБА_2
та
ОСОБА_3
, заперечували проти клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, вважаючи його безпідставним.

Підсудні
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
погодилися з думкою своїх захисників.

Захисник підсудної
ОСОБА_5
– адвокат
ОСОБА_4
підтримав клопотання представника потерпілих
ОСОБА_1
та потерпілих про направлення справи на додаткове розслідування, та крім цього заявив, що додатковою підставою для задоволення вказаного клопотання є факт порушення органом досудового слідства права підсудної
ОСОБА_5
на захист під час досудового слідства, оскільки їй обов”язково повинен був бути призначений захисник, але слідчий цього своєчасно не зробив.

Підсудна
ОСОБА_5
підтримала клопотання про повернення справи на додаткове розслідування, заявивши про порушення її права на захист під час досудового слідства, та про змову підсудних
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
проти неї.

Заслухавши висновок прокурора, пояснення засуджених та їх захисників, потерпілих та їх представника, допитавши свідків, експерта, дослідивши та перевіривши матеріали справи та доводи сторін, суд вважає, що клопотання представника потерпілих – адвоката
ОСОБА_1
та потерпілого
ОСОБА_11
, про повернення справи на додаткове розслідування підлягає задоволенню з таких підстав.

Завданням кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, які беруть в ньому участь, а також швидке і повне розкриття злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування Закону з тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден невинний не був покараний.

Відповідно ст.64 КПК України при провадженні досудового слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: 1) подія злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), 2) винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину, 3) обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що характеризують особу обвинуваченого, пом’якшують та обтяжують покарання, 4) характер і розмір шкоди, завданої злочином, а також розмір витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння.

З вказаною метою органи досудового слідства та звинувачення зобов’язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об”єктивного дослідження обставин справи шляхом забезпечення зібрання і відповідного процесуального оформлення незаперечних доказів, які безсумнівно доводять винність особи у вчиненні злочину.

Пред»явлене органом досудового слідства звинувачення повинно обґрунтовуватися і підтверджуватися належними, допустимими, достатніми і достовірними доказами.

Суд, дослідивши в ході судового слідства всі докази, проаналізувавши їх у єдності та сукупності, вважає, що орган досудового слідства в порушення вимог ст. 22 КПК України не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного та об”єктивного дослідження обставин справи при розслідуванні даної кримінальної справи.

Розслідування по факту смерті
ОСОБА_8
проведено однобічно, неповно та з істотними порушеннями норм кримінально-процесуального та кримінального законодавства, що дає суду підстави визнати досудове слідство неповним та неправильним, і ця неповнота та неправильність не може бути усунута в судовому засіданні.

Неповнота та неправильність досудового слідства, підтверджується встановленими в судовому засіданні фактами.

Так, як видно з досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, органом досудового слідства, в особі слідчого СВ Онуфріївського РВ УМВС
ОСОБА_13
, пред»явлені підсудним обвинувачення основані виключно на підставі версії, яка запропонована слідству самими звинуваченими, і згідно якої - під час сварки
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
завдали потерпілому
ОСОБА_8
. лише тілесні ушкодження середньої тяжкості, а тяжкі тілесні ушкодження від яких потерпілий помер, - завдала
ОСОБА_5
, яка в судовому засіданні вказане заперечувала, посилаючись на змову проти неї
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
та неправдивість їх показів.

Допитана в судовому засіданні як свідок слідчий
ОСОБА_13
підтвердила, що в основу обвинувачення були покладені показання обвинувачених.

Під час судового розгляду встановлено, що інші версії, в тому числі заявлена потерпілими по справі про завдання тяжких тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
. всіма звинуваченими, органом досудового слідства не висувалися та не перевірялися, не зважаючи на те, що відносно потерпілого
ОСОБА_8
25 грудня 2007 року було скоєно тяжкий (а за версією потерпілих – особливо тяжкий) злочин, і як вказували на це очевидці - злочин було вчинено групою осіб.

При цьому, орган досудового слідства поясненням
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_5
, не надав належну критичну оцінку у відповідності до вимог ст.67 КПК України на підставі всебічного, повного і об»єктивного розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, не піддав їх сумніву, під час тривалого досудового слідства не проаналізував всі зібрані докази, в тому числі з метою перевірки версії, на якій наполягали потерпілі, безпідставно відкинув та приховав наявні в матеріалах справи докази, які ставлять під сумнів версію звинувачених про роздільну участь кожного з них у вчиненому злочині, й підтверджують причетність
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
до завдання
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень від яких настала його смерть, чим останні викриваються у вчиненні більш тяжкого злочину, ніж їм інкриміновано в провину.

Проте, не можуть бути залишені поза увагою суду встановлені в судовому засіданні факти, які ставлять під сумнів висновки досудового слідства.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла
ОСОБА_9
показала, що 25 грудня 2007 року близько 19 години, коли вона знаходилася зі своєю малолітньою дитиною дома, до неї прийшли
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
, які знаходилися в стані алкогольного сп»яніння, нецензурно висловлювалися, погрожували фізичною розправою, і викликали її чоловіка
ОСОБА_8
, який в той час не повернувся ще з роботи. Вона відмовилася з ними розмовляти та закрила двері.
ОСОБА_6
з
ОСОБА_5
продовжували стукати у двері і вікна, та нецензурно лаятися, тому вона подзвонила своїм батькам і повідомила про вказане. Через вікно вона побачила свого чоловіка
ОСОБА_8
, який виганяв з подвір»я
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
, і спустив собак.
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
не уходили, кричали, тому її чоловік вийшов до них на вулицю, де на нього напали всі троє і почали бити.
ОСОБА_8
впав на землю, а його били дерев»яною палкою. Вона через двері кричала, що вже викликала міліцію, але на її адресу нападники висловлювалися нецензурно та продовжували бити чоловіка. Через деякий час
ОСОБА_6
,
ОСОБА_5
та третій чоловік пішли, а вона підійшовши до чоловіка, побачила, що він сильно побитий і без свідомості. До неї підійшла сусідка
ОСОБА_14
, яка сказала, що бачила як троє били ногами
ОСОБА_8
Коли приїхали її батьки чоловіка занесли до дому, з голови текла кров. Приїхала швидка допомога і його відвезли у лікарню, де він
ІНФОРМАЦІЯ_5
помер, не приходячи до свідомості. 26 грудня 2007 року зранку до неї прийшла сусідка
ОСОБА_14
і принесла кусок червоної цеглини зі слідами крові, пояснивши що її знайшла на тому місці де побили чоловіка.
ОСОБА_14
сказала, що працівники міліції сказали їй викинути цю цеглину. Протягом всього досудового слідства вона разом зі своїми батьками та батьками
ОСОБА_8
просили слідчого долучити до справи цеглину зі слідами крові, провести її експертизу, як предмета яким наносилися удари померлому, але слідча постійно усно відмовляла їм. Ніякої дерев»яної біти у них дома не було, і пояснення підсудних про те, що біту виніс її чоловік і начебто нею когось вдарив, не відповідають дійсності. Вона особисто бачила, що її чоловік виходив з двору з пустими руками і нікого не бив, у них дома біти не було, а як тільки він вийшов на вулицю його збили з ніг, він впав і вже не вставав, так як його били.

Як видно з показань потерпілої
ОСОБА_9
вона особисто та свідок
ОСОБА_14
бачили, як троє, в тому числі
ОСОБА_6
і
ОСОБА_5
в нетверезому стані били її чоловіка
ОСОБА_8

Крім цього, як потерпіла
ОСОБА_9
так і свідок
ОСОБА_15
25 грудня 2007 року в своїх поясненнях як на очевидця подій посилалися на сусідку
ОСОБА_14
, проте всупереч вимогам КПК України слідчий вказану особу допитав як свідка лише 24 квітня 2008 року, тобто через чотири місяці, і показання свідка не зрівняв з її поясненнями на які посилалися
ОСОБА_9
та
ОСОБА_16
25 грудня 2007 року.

Органами дізнання та досудового слідства вказані свідчення не перевірялися, оцінка їм не була надана, а як видно з матеріалів справи безпідставно ці свідчення відкинуті, та взяті за основу звинувачення свідчення самих обвинувачених на досудовому слідстві.

ОСОБА_16
взагалі на досудовому слідстві слідчим не допитувалася як свідок, незважаючи на те, що вона цим же слідчим опитувалася 25 грудня 2007 року і повідомила, що на місці події їй сусідка
ОСОБА_14
розповіла, що
ОСОБА_6
,
ОСОБА_5
та ще один чоловік наносили тілесні ушкодження
ОСОБА_8
. дерев”яною палкою, а потім ногами.

За вказаних обставин слідчий зобов”язаний був на початку слідства в першу чергу ретельно допитати як свідків
ОСОБА_14
та
ОСОБА_16
, чого не зробив з невідомих суду причин, і вказані свідчення слідчий повинен був враховувати при кваліфікації дій як
ОСОБА_5
, так і
ОСОБА_6
і
ОСОБА_7
.

В судовому засіданні допитана як свідок – слідча
ОСОБА_13
вказала, що не вбачала необхідності допитувати як свідка
ОСОБА_16
, але такі пояснення суд вважає необгрунтованими та безпідставними, оскільки орган дізнання та досудового слідства в першу чергу зобов”язаний виконати вимоги ст. 22 КПК України, але пояснення слідчого вказують на протилежне.

Як видно з вищевказаного детальний та своєчасний допит вказаних свідків про відомі їм обставини справи сприяв би слідству у встановленні реальних обставин справи, та з”ясуванню характеру та ступеню участі кожного з співучасників у вчиненні навмисного злочину.

Вказані зволікання слідчого під час розслідування тяжкого злочину, пов”язаного зі смертю потерпілого, є незрозумілими і є підставою для визнання висновків досудового слідства сумнівними.

Також, як видно з протоколу огляду місця події (а.с.9 Том №1) який міститься на одному аркуші, слідчим поверхово та неякісно проведено огляд місця події, відсутній детальний огляд самого місця де спричинялися
ОСОБА_8
. тілесні ушкодження, відсутні будь-які орієнтовні позначки, розміри та інші дані щодо обстановки на місці події, відсутня схема місця події, тощо. Вказане є причиною відсутності в розпорядженні як досудового слідства так і суду будь-яких даних про обстановку на місці злочину та про сліди злочину з місця події.

В матеріалах справи відсутні медичні документи з Онуфріївської центральної районної лікарні про встановлений 25 грудня 2007 року діагноз
ОСОБА_8
. при його доставлені з місця події.

Вказане свідчить, що орган дізнання та попереднього слідства своєчасно, в день спричинення
ОСОБА_8
. тяжких тілесних ушкоджень самоусунувся від збору належної інформації для вжиття першочергових оперативно-розшукових та слідчих дій, спрямованих на розкриття тяжкого злочину.

Так, як видно з акту судово-медичного дослідження №1161 Кременчуцького міжрайвідділу СМЕ Полтавського обласного бюро СМЕ УОЗ (а.с.26-29, Том №1), в Онуфріївську ЦРЛ 25 грудня 2007 року близько 21 години 50 хвилин доставлений
ОСОБА_8
після побиття невідомими, і йому був поставлений діагноз – відкрита черепна мозкова травма, відкритий перелом лівої тім»яної кості, забиття головного мозку.

Вказані дані, які вказували на завдання
ОСОБА_8
. тяжких тілесних ушкоджень, орган дізнання та досудового слідства зобов”язаний був отримати в Онуфріївській ЦРЛ невідкладно 25 грудня 2007 року, та прийняти рішення про порушення кримінальної справи і вжиття невідкладних заходів для розкриття злочину та затримання вже встановлених на той час підозрюваних осіб, що не було зроблено з невідомих суду причин.

Крім цього, як видно з матеріалів справи, лише 30 квітня 2008 року слідча
ОСОБА_13
прийняла від потерпілої
ОСОБА_9
шматок червоної цеглини, та одяг
ОСОБА_8
, проте з постанови від 30 квітня 2008 року видно, що слідчий відмовив у визнанні вказаних предметів речовими доказами у кримінальній справі, мотивуючи свій висновок лише тим, що цеглина не є знаряддям злочину, а на одязі загинувшого під час візуального огляду не виявлено слідів крові. Слідчим прийнято рішення вказані речі повернути потерпілій
ОСОБА_9
Але, як заявила в судовому засіданні
ОСОБА_9
слідча не повертала їй надані речі, і їх доля їй не відома. В матеріалах справи також відсутні документи про долю вказаних предметів.

Допитані в судовому засіданні потерпілі
ОСОБА_11
та
ОСОБА_12
підтвердили факт відмови слідчого протягом всього часу досудового слідства в прийнятті для дослідження у справі як речових доказів – цеглини та одягу
ОСОБА_8

З вказаного видно, що слідчим під час досудового слідства проігноровано заяви потерпілої
ОСОБА_9
,
ОСОБА_11
про долучення до справи та дослідження експертним шляхом, як речових доказів – червоної цеглини – як знаряддя злочину, та одягу
ОСОБА_8
, на предмет наявності слідів крові, з метою об”єктивного вивчення і дослідження механізму спричинення потерпілому ушкоджень, для встановлення знаряддя злочину та реальних обставин вчинення злочину проти
ОСОБА_8

Свідок
ОСОБА_17
,
ОСОБА_14
вказували, що на місці спричинення
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень біля голови потерпілого була цеглина, але орган дізнання та досудового слідства безпідставно на це не звернув уваги, та не перевірив ці фактичні дані.

Ці обставини мають для вирішення справи істотне значення також і тому, що в судовому засіданні підсудна
ОСОБА_5
під час допиту заявила, що під час сварки з
ОСОБА_9
та
ОСОБА_8
з кучі цегли на подвір”ї домоволодіння
ОСОБА_8
,
ОСОБА_6
виходячи з двору взяв цеглину, і нею наносив удари по голові
ОСОБА_8
.

Відмова від дослідження наданих потерпілою предметів для повного та об»єктивного з»ясування обставин справи, а також відсутність даних про їх долю, свідчить про порушення органом досудового слідства вимог КПК України щодо збору й оцінки доказів, та ігнорування органом досудового слідства вимоги ч.2 ст.66 КПК України, згідно якої докази можуть бути надані підозрюваним, обвинуваченим, його захисником, обвинувачем, потерпілим та його представником, а також будь-яким громадянином, підприємством, організацією та установою.

Крім цього, потерпіла
ОСОБА_9
в судовому засіданні категорично заперечувала про наявність та існування у неї дома і у її чоловіка біти, про яку заявили підсудні, що біту виніс
ОСОБА_8
, і після спричинення йому тілесних ушкоджень на місці події цю біту
ОСОБА_6
переломав.

Так, допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_17
показав, що 25 грудня 2007 року близько 19 години йому подзвонила дочка
ОСОБА_9
, і повідомила, що до них на подвір»я прийшли
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
, які стукають у двері і вікна, нецензурно її ображають, та вимагають щоб вона виходила з будинку. Рухаючись на своєму автомобілі Москвич до дому, він разом з дружиною
ОСОБА_16
, по вул. Перемоги в с. Павлиш, біля магазину «Продукти», побачили як по узбіччю йшов
ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_8
, який у світлі фар роздивлявся на плями на своїх світлих брюках, - і як заявив свідок, то це були плями крові. При цьому, він бачив, що
ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_9
, котив велосипед з дитиною, та
ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_10
, в руках несла дерев»яну палку у виді біти, розміром близько 1 метру та розмахувала нею зверху вниз. Біля свого домоволодіння вони побачили, що біля воріт на землі лежав на лівому боці їх зять
ОСОБА_8
, а поруч були дочка та сусідка
ОСОБА_14
Голова сина вся була в крові, а поруч біля голови лежала половина червоної цеглини.

Свідок також підтвердив факт постійної відмови слідчого долучити до справи цеглину з місця події.

Як видно з матеріалів досудового слідства, показання свідка
ОСОБА_17
про те, що в руках
ОСОБА_5
він та його дружина бачили цілу біту, слідчим не перевірялися, належна оцінка цьому факту не була надана. З вказаного видно, що досудовим слідством були прийняті за правдиві пояснення звинувачених, що
ОСОБА_6
біту поламав на місці події, тобто до того як з цілою бітою вказані свідки побачили
ОСОБА_5
.

Отже, досудовим слідством не з»ясовувалося походження біти, хто її власник, з яких причин та коли вона була поламана, де у кого і при яких обставинах вона була вилучена, та інше. Вказаним обставинам не надана належна оцінка, й не усунуто протиріччя між показаннями підсудних про те, що біту виніс потерпілий
ОСОБА_8
, та показаннями потерпілої
ОСОБА_9
про те, що у її чоловіка і в домоволодінні біти не було.

Так, наприклад, як видно з висновку судово-криміналістичної експертизи довжина біти становить 798 мм.(а.с.134, Том №1). Свідок
ОСОБА_17
вказав, що біта була ціла – розміром близько 1 метра, тобто у слідства були підстави вважати, що біта була поламана не на місці події, а значно пізніше. Вказані обставини орган досудового слідства залишив поза увагою, не дав належної оцінки в порівнянні з правдивими, як на думку слідства, показами звинувачених, а тому не з»ясував з якою метою по версії винних, вони забрали поламану біту з місця скоєння злочину, і яка за їх версією належала
ОСОБА_8
., що в судовому засіданні не знайшло підтвердження.

Вказані обставини та виявлені протиріччя не з”ясовувалися досудовим слідством.

Дані протиріччя в показаннях учасників процесу дають суду підстави припускати можливість принесення на місце скоєння злочину знаряддя злочину – біти підсудними.

На підставі викладеного, суд визнає, що свідчення потерпілої
ОСОБА_9
, свідків
ОСОБА_17
,
ОСОБА_14
,
ОСОБА_16
про фактичні обставини у справі, які були безпосередніми очевидцями злочину та подій після злочину, та інші встановлені фактичні обставини справи, безпідставно й невмотивовано відкинуті органом досудового слідства, без проведення аналізу з іншими доказами, та їм не надана в обвинувальному висновку належна оцінка, не наведено доводів слідства про переконливість показань звинувачених та безпідставність всіх інших вказаних вище доказів, які спростовують версію звинувачених про роздільну їх роль у вчиненому злочині, що свідчить про неповноту та однобічність проведення досудового слідства, яка не може бути усунута в судовому засіданні.

Крім цього, судовим слідством встановлено, що слідчий
ОСОБА_13
, 25 грудня 2007 року, з»ясовуючи обставини події та опитавши
ОСОБА_16
(а.с.10, Том №1), та
ОСОБА_9
(а.с.11, Том №1), які прямо повідомили слідчого про причетність
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
та третьої невідомої особи до вчинення злочину проти
ОСОБА_8
, не вжила реальних невідкладних заходів, щодо встановлення місця знаходження вказаних осіб, які спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, в тому числі (в разі необхідності) затримання за підозрою у вчиненні злочину винних. Крім цього, слідчий не вжила заходів щодо встановлення, збору та фіксації слідів злочину – доказів, що на думку суду є самоусуненням від виконання обов”язку щодо розкриття злочину.

Суд вважає, що вживши невідкладних заходів, орган слідства міг би встановити чи дійсно винні знаходяться в нетверезому стані – що на час судового слідства заперечується підсудним
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
, чи є при винних, або на їх одязі сліди злочину, знаряддя злочину, на що вказували очевидці, тощо. Крім цього орган дізнання та досудового слідства міг би запобігти можливості змови винних між собою з метою уникнення ними кримінального переслідування, яка, як повідомила в судовому засіданні підсудна
ОСОБА_5
мала місце, і про що свідчать об”єктивні дані, оскільки
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_5
органи дізнання опитали лише 28 грудня 2007 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які дані про затримання, як на цьому наполягають всі підсудні – 28 грудня 2007 року, час їх знаходження в Онуфріївському РВ. Так, в судовому засіданні підсудні
ОСОБА_7
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
заявили, що працівники міліції їх затримали на 15 діб, проте такі дані в матеріалах справи відсутні.

Крім цього, з пояснень
ОСОБА_9
та
ОСОБА_16
, опитаних 25 грудня 2007 року зразу після події, видно, що винними
ОСОБА_8
. наносилися удари дерев»яною палкою та ногами, проте слідством вказаним показанням не дана належна оцінка, а навпаки слідство про вказані докази у своїх висновках замовчує, що викликає у суду обґрунтовані припущення про неналежне ставлення органу досудового слідства до збору, фіксації, збереження та оцінки доказів, та виконанням вимог статей 22, 66, 67 КПК України, що також свідчить про неповноту досудового слідства.

Крім цього, як видно з матеріалів справи
ОСОБА_7
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
опитані про обставини події лише 28 грудня 2007 року, а кримінальна справа органом досудового слідства порушена лише 03 січня 2008 року. Крім огляду місця події, в справі відсутні матеріали про проведення інших першочергових оперативних та слідчих дій.

Як на думку суду, неналежне виконання органом дізнання та досудового слідства своїх обов”язків по проведенню першочергових оперативно-розшукових заходів та слідчих дій сприяло, як втраті слідів злочину та знарядь злочину, так і сприяло можливості змови винних між собою з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальній справі та уникнення відповідної кримінальної відповідальності за вчинене.

З пояснень
ОСОБА_5
,
ОСОБА_6
, та
ОСОБА_7
, опитаних 28 грудня 2007 року, (а.с.14-19 Том №1) видно, що збираючись додому після побиття
ОСОБА_8
,
ОСОБА_7
лежачого на землі
ОСОБА_8
ще раз вдарив ногою в область голови. Вказане підтвердив
ОСОБА_6
(а.с.44-46 Том №1),
ОСОБА_5
(а.с.53-55, Том №1) будучи допитаними як підозрювані. Проте вказаним діям
ОСОБА_7
досудовим слідством не дана оцінка.

Залишені поза увагою й інші суттєві розбіжності між даними які містяться в поясненнях винних на яких ґрунтується звинувачення, та даними які містяться в інших здобутих слідством доказах.

Так, як видно з обвинувального висновку обвинувачені
ОСОБА_7
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
свою вину в скоєнні ними окремих злочинів, а саме
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
– злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а
ОСОБА_5
– злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, - визнали повністю, з чим орган досудового слідства погодився.

Проте, з висновку судово-медичної експертизи №1161/2 (а.с.108-110, Том №1) на вирішення якої органом досудового слідства поставлені питання про можливість спричинення тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
. при обставинах вказаних кожним з обвинувачених під час допитів та при відтворенні обстановки та обставин події з їх участю, вбачається, що:

1) Висновок 7. Показання, які надав
ОСОБА_6
під час відтворення обстановки та обставин події злочину, щодо механізму спричинення гр.
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень в виді: відкритої черепно-мозкової травми, не протирічать об»єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа гр.
ОСОБА_8
, проте область прикладання сили не відповідає локалізації переломів костей черепа і рани на волосистій частині голови, які виявлені на трупі гр.
ОСОБА_8
;

2) Висновок 8. Показання, які надала
ОСОБА_5
під час допиту як підозрювана, щодо механізму спричинення гр.
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень в виді: відкритої черепно-мозкової травми, не протирічать об»єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа гр.
ОСОБА_8
, проте область прикладання сили не відповідає локалізації переломів костей черепа і рани на волосистій частині голови, які виявлені на трупі гр.
ОСОБА_8
;

3) Висновок 11. Показання, які надала
ОСОБА_5
під час відтворення обстановки та обставин події злочину, щодо механізму спричинення гр.
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень в виді: відкритої черепно-мозкової травми, не протирічять об»єктивним даним, отриманим при судово-медичній експертизі трупа гр.
ОСОБА_8
, проте не відповідають кількості нанесених ударів, а також область прикладання сили не відповідає локалізації переломів костей черепа та ран на волосистій частині голови, які виявлені на трупі гр.
ОСОБА_8

З вказаного вбачається, що не зважаючи на те, що обвинувачені заявили про визнання своєї вини в інкримінованих їм злочинах, і з цим погодився орган досудового слідства, під час відтворення обстановки та обставин події злочину, щодо механізму спричинення
ОСОБА_8
. тілесних ушкоджень в виді відкритої черепно-мозкової травми
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
(в тому числі при її допиті) неправильно вказали на механізм спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, кількість ударів, область нанесення ударів, що обґрунтовано викликає у суду сумнів в нанесені ударів саме
ОСОБА_5
, що свідчить про наявність протиріччя висновків експерта, та, як на думку досудового слідства правдивих показань обвинувачених, але орган досудового слідства на це не звернув уваги, вказані протиріччя не усунув, та не дав їм належної критичної оцінки, а навпаки, неперевірені, і як видно з висновків експерта - неправильні показання винних поклав в основу їх обвинувачення.

Вказане свідчить про протиріччя показань
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
як доказів які покладені в основу обвинувачення, та висновків СМЕ, а тому у суду є підстави визнати висновки досудового слідства, викладені в звинувальному висновку також і з цих причин передчасними, однобічними, неповними та неправильними.

Крім цього, на досудовому слідстві всі звинувачені свою вину визнавали в пред”явлених звинуваченнях, дотримуючись запропонованої ними версії вчиненого злочину, а тому суду є незрозумілим з якою метою слідчим проводилися очні ставки між ними і для усунення яких суперечностей, оскільки в силу ст.172 КПК України очна ставка проводиться між особами, в показаннях яких є суперечності.

На підставі викладеного суд вважає, що орган досудового розслідування в порушення вимог ст.22 КПК України не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об»єктивного дослідження обставин справи, хоча зобов»язаний виявити такі обставини, документально їх зафіксувати, відповідно до вимог ст.67 КК України дати належну оцінку, та на підставі достовірно встановлених фактичних обставин справи надати правову оцінку й вірну кваліфікацію діянням винних осіб, з метою неухильного виконання завдань кримінального судочинства, встановлених ст.2 КПК України.

Як вказано в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров»я особи», однією з важливих гарантій здійснення проголошеного статтями 3 і 27 Конституції права людини на життя і здоров»я є беззастережне виконання судами вимог кримінально-процесуального закону щодо забезпечення прав потерпілих від зазначених злочинів. У разі, коли до кримінальної відповідальності притягнуто кількох осіб, які діяли спільно з умислом, спрямованим на позбавлення життя потерпілого чи заподіяння шкоди його здоров»ю, належить з»ясовувати і зазначати у вироку характер їхніх дій, ступінь участі у вчиненні злочину кожної з них. Дії осіб, які безпосередньо брали участь у позбавленні життя потерпілого або заподіянні шкоди його здоров»ю, потрібно кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за умисне вбивство чи умисне заподіяння шкоди здоров»ю.

Досудовим слідством не дана належна правова оцінка діям підсудних, які в стані алкогольного сп”яніння у вечірній час, темну пору доби, спільно прибули до домоволодіння
ОСОБА_9
її чоловіка та її батьків, в протиправній формі спільно домагалися від
ОСОБА_9
вияснити стосунки, шукали та викликали
ОСОБА_8
для з”ясування стосунків, своїм нахабним поводженням та зневажливою поведінкою викликали закономірне незадоволення з боку потерпілих, в тому числі
ОСОБА_8
, який намагався вказані дії припинити, підсудні спровокували вказаний конфлікт, та умисно спільно спричинили
ОСОБА_8
. різного характеру тілесні ушкодження, заподіявши тяжкі наслідки.

Встановлені в судовому засіданні фактичні обставини справи дають суду підстави вважати, що клопотання представника потерпілих – адвоката
ОСОБА_1
та потерпілого
ОСОБА_11
про необхідність зміни звинувачення для кваліфікації дій підсудних
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
у вчиненні більш тяжкого злочину, є обгрунтованими, такими, які знайшли підтвердження під час судового слідства.

Відповідно до ст.275 КПК розгляд справи в суді проводиться тільки відносно обвинувачених і лише в межах пред»явленого звинувачення.

Згідно вимог КПК зміна обвинувачення в судовому засіданні можлива лише за умови, що цим не погіршується становище підсудного.

При визначенні меж і характеру зміни обвинувачення закон встановлює, що – зміна обвинувачення в суді не допускається, якщо цим будуть порушені правила про підсудність або обов»язковість проведення досудового слідства – ч.2 ст.277 КПК.

Обов»язковим проведення досудового слідства є у випадку, якщо будуть встановлені обставини, істотно відмінні від пред»явленого звинувачення – а саме, встановлені обставини для пред»явлення обвинувачення в здійсненні більш тяжкого злочину.

Зміна обвинувачення на більш тяжке погіршує становище підсудного, і його право на захист порушується тим, що в суді пред»являється нове звинувачення за яким досудове слідство не проводилося і підсудний не готувався до захисту, а тому суд в такому випадку зобов»язаний направити справу на додаткове розслідування.

Крім цього, судом достовірно встановлено, що органом досудового слідства були порушені норми КПК України щодо забезпечення
ОСОБА_5
права на захист, що є обов”язковою підставою повернення справи на додаткове розслідування.

Так, з матеріалів справи вбачається, що у слідчого в ході досудового слідства виявилися сумніви, щодо осудності обвинуваченої
ОСОБА_5
, а тому постановою від 31 березня 2008 року було призначено судово-психіатричну експертизу щодо психічного стану
ОСОБА_5
.

Не дивлячись на наявні сумніви щодо осудності обвинуваченої слідчий в той же час не забезпечив
ОСОБА_5
обов»язкову участь при проведенні досудового слідства захисника, чим порушив право
ОСОБА_5
на захист.

Вказане підтверджується також висновком судово-наркологічної експертизи з якого видно, що
ОСОБА_5
страждає на психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, постійне вживання (а.с.175 Том №1), а тому слідчий в силу статті 45 КПК України зобов»язаний був призначити обвинуваченій захисника для участі в досудовому слідстві, але цього своєчасно не зробив.

Слідчий надав
ОСОБА_5
захисника лише під час ознайомлення її з матеріалами справи, але як встановлено в судовому засіданні, захисник не надав
ОСОБА_5
допомоги і при ознайомлені її з матеріалами справи, що є грубим порушенням ст.218 КПК України.

Крім цього, в матеріалах справи є протокол огляду місця події від 28 грудня 2007 року (а.с.13, Том №1), виконаний рукописний текст якого, як зазначили всі учасники процесу в судовому засіданні - не може бути прочитаний через нерозбірливий почерк.

В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 11 лютого 2005 року №2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» роз»яснено судам, що повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи (не були допитані певні особи; не витребувані й не досліджені документи, речові та інші докази для підтвердження чи спростування таких обставин; не були з»ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого, тощо).

Неправильним досудове слідство визнається в разі, коли органами досудового слідства при вчиненні процесуальних дій і прийнятті процесуальних рішень були неправильно застосовані або безпідставно не застосовані норми кримінально-процесуального чи кримінального закону і без усунення цих порушень справа не може бути розглянута в суді.

За наявності підстав для кваліфікації дій обвинуваченого за статтею КК, якою передбачено відповідальність за більш тяжкий злочин, відповідно до вимог ч.1 ст.281 КПК України, справа може бути повернута на додаткове розслідування лише за умови, що прокурор не вправі змінити обвинувачення в суді (ч.2 ст. 277 КПК), а також коли потерпілий чи його представник вважають, що підстави для цього є, а прокурор їх не вбачає.

Встановлені в судовому засіданні факти дають суду підстави визнати, що розслідування справи проведено неповно, неправильно, та з істотними порушеннями норм КПК України, оскільки не встановлено дійсні фактичні обставини справи за яких підсудними були заподіяні
ОСОБА_8
. тілесні ушкодження, і внаслідок яких настала його смерть. Правова оцінка та кваліфікація діянь кожного з винних дана передчасно, без належних мотивів, без надання належної оцінки зібраним доказам у їх сукупності, та без врахування необхідності усунення встановлених слідством суттєвих протиріч, які були безпідставно та необґрунтовано відкинуті, що перешкоджає суду справедливо застосувати до винних кримінальний закон.

Встановлена неповнота та неправильність досудового розслідування є такими, які не можуть бути усунуті під час судового розгляду, оскільки для цього необхідно провести відповідні слідчі дії, та оперативно-розшукові заходи для встановлення реальних фактичних обставин вчинення злочину, а виконання в такому обсязі слідчих дій та оперативно-розшукових заходів неможливе з додержанням специфіки процесуальної форми судового розгляду, а зібраних доказів по справі суд вважає недостатньо для однозначної оцінки діяння кожного підсудного.

Враховуючи, що в судовому засіданні встановлена однобічність, неповнота досудового слідства, невідповідність висновків, викладених у обвинувальному висновку, фактичним обставинам справи, має місце істотне порушення кримінально-процесуального законодавства, суд визнає, що клопотання представника потерпілих – адвоката
ОСОБА_1
та потерпілого
ОСОБА_11
про направлення справи на додаткове розслідування підлягає задоволенню.

Під час додаткового розслідування суд вважає, що органу досудового слідства слід провести такі дії: 1.Провести повторний огляд місця події з метою встановлення наявності на території домоволодіння
ОСОБА_9
кучі цегли, в якому місці, на якій відстані знаходиться хвіртка від вхідних дверей в будинок, та ін. скласти план-схему та виготовити фототаблицю місця події; 2. детально допитати як свідків
ОСОБА_14
з приводу всіх події, які вона бачила, щодо побиття
ОСОБА_8
та про які вказали
ОСОБА_9
та
ОСОБА_16
в тому числі щодо виявлення цегли, провести з нею відтворення обставин та обставовки події; 3. допитати повторно потерпілу
ОСОБА_9
та провести з нею відтворення обставновки та обставин події з метою встановлення, що вона могла бачити з того місця на якому знаходилася – зафіксувати результати технічними засобами; 4. допитати як свідків
ОСОБА_16
про обставини події і що їй відомо особисто та від інших осіб; 5. провести оперативно-розшукові заходи для встановлення одягу всіх підсудних, в якому вони були на момент вчинення злочину з метою виявлення слідів злочину – крові потерпілого
ОСОБА_8
; 6. долучити як речові докази цеглину з місця події, яку направити на судово-медичну експертизу як речового доказу з метою з”ясування можливості спричинення нею тілесних ушкоджень
ОСОБА_8
. (в тому числі якщо останній був одягнутий в шапку), та виявлення на цеглині та одязі
ОСОБА_8
слідів злочину; 7. провести з кожним з підсудних відтворення обставновки та обставин події на місці події з залученням потерпілої
ОСОБА_9
та свідка
ОСОБА_14
в разі необхідності; 8. забезпечити участь захисника для
ОСОБА_5
при проведенні всіх слідчих дій; 9. в зв”язку з встановленими обставинами вирішити питання про проведення повторної судово-медичної експертизи для з”ясування механізму спричинених тілесних ушкоджень і можливості завдання їх при обставинах на яких наполягають як підсудні кожний окремо, так і потерпілі і свідки; 10. зібрати достатні дані, які характеризують особу винних, потерпілого, їх взаємовідносин, причини, чому
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
після вчинення злочину перестали співмешкати та ін.; 11. вжити оперативно-розшукових заходів та слідчих дій з метою з”ясування походження біти. Також слід встановити дії винних після події.

За результатами проведення додаткового розслідування органу досудового слідства необхідно усунувши вказану вище неповноту та неправильність досудового слідства, вжити всі передбачені законом заходи для всебічного, повного і об”єктивного дослідження обставин справи встановити роль кожного з винних у вчиненому злочині, дати належну правову оцінку зібраним доказам виходячи з принципу їх достовірності допустимості достатності і належності, та надати оцінку діям винних та відповідну кваліфікацію відповідно до вимог кримінального законодавства.

Підстав для зміни запобіжного заходу стосовно підсудних
ОСОБА_7
,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_5
суд не знаходить.

На підставі викладеного, керуючись ст. 273, ч.2 ст. 277, ст. 281 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання представника потерпілих – адвоката
ОСОБА_1
та потерпілого
ОСОБА_11
про направлення справи на додаткове розслідування задовольнити.

Кримінальну справу за звинуваченням
ОСОБА_5
за ч.1 ст.115 КК України,
ОСОБА_6
та
ОСОБА_7
за ч.1 ст.122 КК України направити прокурору Онуфріївського району для організації проведення додаткового розслідування у зв”язку з неповнотою та неправильністю досудового слідства.

Запобіжні заходи щодо підсудних
ОСОБА_6
,
ОСОБА_7
та
ОСОБА_5
у вигляді тримання під вартою – залишити без змін.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Світловодський міськрайонний суд протягом 7 діб з дня її винесення.

Суддя підпис Згідно з оригіналом

Суддя Світловодського

міськрайонного суду

Ю.С. Мельничик