АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/4067/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/207/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2015 року м. Кривий Ріг
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Радевичево Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, українця, одруженого, не працюючого, адреса місця проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України не судимого,
обвинуваченого у скоєнні кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8
обвинувачений ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оскаржуючи фактичні обставини вчиненого ним злочину, просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання, застосувавши до нього положення ст.69 КК України, і призначивши більш м`яке покарання, не пов`язане з позбавленням волі..
Прокурор, не оскаржуючи кваліфікацію вчиненого злочину обвинуваченим ОСОБА_6 , в апеляційній скарзі ставить питання про скасування вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Ухвалити у справі новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.121 ч.2 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі.
У заперечені на апеляційну скаргу прокурора, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 , просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення через її не обґрунтованість.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, при наступних обставинах.
Приблизно з другої декади липня 2014 року між подружжям ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на сімейно-побутовому ґрунті склалися взаємні неприязнені стосунки, внаслідок чого ОСОБА_9 переїхала мешкати до своєї матері ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 .
02 вересня 2014 року, приблизно о 16.00 годині ОСОБА_6 , підозрюючи свою дружину ОСОБА_9 в подружній зраді, у зв`язку з тим, що остання не відповідала на його телефонні дзвінки, прибув за місцем її тимчасового проживання до квартири АДРЕСА_3 , де також знаходилися мати ОСОБА_9 - ОСОБА_10 , та їх спільний знайомий ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, ОСОБА_6 на ґрунті ревнощів влаштував сварку зі своєю дружиною ОСОБА_9 , під час якої почав оглядати приміщення квартири у пошуках коханця дружини, в результаті чого в приміщенні туалетної кімнати виявив громадянина ОСОБА_11 , який переховувався від нього.
У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 здавна запідозрив дружину в подружній зраді саме з ОСОБА_11 , факт перебування останнього в даній квартирі посилив у ОСОБА_6 почуття ревнощів до ОСОБА_9 , і на даному ґрунті, за вказаних мотивів, у ОСОБА_6 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні туалетної кімнати квартири АДРЕСА_3 , діючи з метою умисного спричинення ОСОБА_11 тяжких тілесних ушкоджень, з мотивів ревнощів до своєї дружини ОСОБА_9 , близько 16.00 годин, 02 вересня 2014 року умисно зі значною силою почав завдавати ОСОБА_11 численних ударів кулаками та взутими ногами в ділянки голови, грудної клітини та кінцівок, не переслідуючи за мету спричинити ОСОБА_11 смерть.
Одразу ж після цього ОСОБА_6 схопив ОСОБА_11 руками за одяг і витягнув з приміщення туалетної кімнати в коридор цієї ж квартири, де, діючи з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , з мотивів ревнощів, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому смерть, продовжив умисно, зі значною силою завдавати ОСОБА_11 численних ударів кулаками та правою взутою ногою в ділянки голови та тулубу.
Рятуючись від протиправного посягання, потерпілий ОСОБА_11 вибіг з приміщення вказаної квартири на сходовий майданчик 7-го поверху 2-го під`їзду цього ж будинку, але ОСОБА_6 наздогнав потерпілого, та продовжуючи свої злочинні дії, умисно, зі значною силою завдав ОСОБА_11 ще один удар взутою ногою в ділянку обличчя та штовхнув ОСОБА_11 рукою, не переслідуючи за мету спричинити потерпілому смерть.
Після цього ОСОБА_6 припинив свої протиправні дії та з місця події пішов, а потерпілого ОСОБА_11 в цей же день, 02.09.2014 року, бригадою швидкої медичної допомоги було доставлено та госпіталізовано до КЗ Криворізька міська лікарня №17 ДОР, де він під час надання медичної допомоги, від отриманих тілесних ушкоджень помер.
В результаті протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_11 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-лицьової травми, до комплексу якої входять, садна і синці голови та обличчя; чисельні забої м`яких тканин голови та обличчя; крововиливи в склеру обох очей; забійних ран волосяної частини голови, перелому верхньої щелепи по ФОР-3; осколкового перелому кісток носу; травматичної екстракції різців верхньої щелепи; саден та забійних ран обох губ; забою тканин мозку та крововиливів під його оболонки; численних синців та внутрішньо-шкіряних крововиливів на передньо-бокових поверхнях шиї, плечового поясу та, переважно, передній поверхні грудної клітки; переломів 3-8, 11,12 ребер зліва та 10-12 ребер праворуч по різним анатомічним лініям, з ушкодженням уламками тканин легень; забою тканин обох легень; синців та саден верхніх і нижніх кінцівок.
Згідно висновків судово-медичних експертиз за № 124 та № 124Д від 11.09.2014 року виявлені у потерпілого ОСОБА_11 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-лицьової травми, як і тупої травми грудної клітини з чисельними переломами ребер та ушкодженнями тканин легенів, як кожне окремо, так і в сукупності, за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознаками небезпеки для життя та перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_11 , яку було констатовано о 18 годині 46 хвилин 02.09.2014 року в приміщенні КЗ Криворізька міська лікарня №17 ДОР внаслідок сполученої травми голови та грудної клітки, яка супроводжувалась чисельними ушкодженнями м`яких тканин, внутрішніх органів та кісток скелету і у своєму перебігу призвела до розвитку травматичного шоку.
Вищезазначене діяння, вчинене ОСОБА_6 , було кваліфіковано за ст.121 ч.2 КК України за ознаками - умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, з призначенням покарання у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Вирішено питання про речові докази.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що судом було обрано стосовно нього суворе покарання, оскільки судом належним чином не враховано, що відсутні обставини, які обтяжують покарання. Також суд не взяв до уваги обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щиросердне розкаяння та повне визнання ним вини, співпрацю зі слідством, що він сам звернувся до правоохоронних органів та розповів про вчинений ним злочин, позитивні характеристики з місця проживання та з останнього місця праці, наявність на його утриманні матері пенсіонерки, яка страждає на цілий ряд хронічних захворювань та потребує постійного медикаментозного догляду. Крім того, судом не враховано, що він має хронічні захворювання: хронічна бронхіальна астма, хронічний гастродуоденіт (виразкова хвороба 12-ти перстної кишки), хронічний гастрит, хронічний холецистит, хронічний вірусний гепатит «С», у зв`язку з чим потребує постійного медичного догляду, про що є дані у його медичній картці.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначає, що судом при визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд допустив невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Просить ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання за ст.121 ч.2 КК України у вигляді 8 років позбавлення волі, належним чином врахувавши положення ст.65 КК України, особу обвинуваченого.
Під час судового засідання при апеляційному розгляді обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник - адвокат ОСОБА_8 , просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого, відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а обвинуваченому ОСОБА_6 призначити міру покарання не пов`язану з реальним його відбуванням, із застосуванням положень ст.ст.69, 75 КК України. На підтвердження наявності хронічних захворювань у обвинуваченого захисником було надано медичні довідки (медичну картку на ім`я ОСОБА_6 ).
В судовому засіданні при апеляційному розгляді прокурор просив колегію суддів задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, та ухвалити новий вирок з призначенням обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у вигляді 8 років позбавлення волі за вчинення злочину, передбаченого ст121 ч.2 КК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та прокурора задоволенню не підлягають, а вирок суду підлягає залишенню без змін, виходячи зі слідуючого.
Відповідно до вимог ст.404 ч.1 КПК України вирок суду переглядається апеляційним судом у межах наданих апеляційних скарг.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 у скоєні кримінального злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, при обставинах, викладених у вироку, правильні та ґрунтуються на досліджених у суді доказах, і ніким не оскаржуються. Кваліфікація скоєного, визначена судом за ч.2 ст.121 КК України , не викликає сумнівів.
У відповідності до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи ОСОБА_6 покарання у вигляді реального його відбування у виді позбавлення волі в розмірі ближче до мінімального, передбаченого санкцією інкримінованої статті, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено. До обставин, які пом`якшують покарання, судом враховано, що ОСОБА_6 щиросердечно розкаються у скоєному, має матір-пенсіонерку, яка страждає на цілий ряд хронічних захворювань та потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.73, 92 Т.1). Судом також враховано особу обвинуваченого, який вважається не судимим, працював, але незадовго до вчинення злочину звільнився, на обліку у лікаря психіатра не перебував (а.с.72 Т.1; а.с.97, 101, 107-109 Т.2). Перебуває на обліку у лікаря нарколога з приводу вживання алкоголю з негативними наслідками, за місцем проживання та останнього місця роботи характеризується задовільно (а.с 72,74 т.1 ,99,104 Т.2).
Підстав застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 ст.ст.75 або 69 КК України, при зазначених вище обставинах, правильно суд не вбачав.
Доводи обвинуваченого щодо не врахування судом першої інстанції обставин, що пом`якшують покарання, таких, як щире каяття, повне визнання вини та наявність на його утриманні матері пенсіонерки, яка страждає на цілий ряд хронічних захворювань, і потребує постійного медикаментозного догляду, є безпідставними, оскільки судом такі обставини були враховані при обрані міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , що прямо зазначено у вироку, а також у сукупності не є достатніми підставами для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, як він на цьому наполягає у своїй скарзі.
Доводи обвинуваченого про не врахування судом першої інстанції обставиною, що пом`якшує покарання, такої, як співпраця зі слідством, є безпідставними, оскільки визнання тих чи інших обставин такими, що пом`якшують покарання, являється перевагою суду, відповідно до вимог ст.66 КК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора щодо надмірної м`якості призначеного покарання ОСОБА_6 є неспроможними з аналогічних міркувань щодо законності та справедливості такого покарання. Крім того, обставини, наведені прокурором як такі, що не були враховані судом, а саме: що ОСОБА_6 не судимий в силу ст.89 КК України, що свідчить про його схильність до вчинення суспільно-небезпечних діянь, були враховані судом першої інстанції, що вбачається з оскарженого вироку.
При призначенні покарання суд не може визнати такими, що його обтяжують, обставини, не зазначені в ч.1 ст.67 КК України, а саме такої, яка зазначена прокурором в його апеляційній скарзі, - врахуваннятривалості та неоднократності здійснення обвинуваченим протиправних дій, у зв`язку з чим, така вимога є безпідставною.
Крім того, колегія суддів приходить до висновку, що сам по собі факт наявності тяжких хронічних захворювань у обвинуваченого, представлених документально захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , до апеляційної інстанції , не є підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 положень ст.ст.69 та 75 КК України.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та прокуроране можуть бути задоволені, а покарання, його вид і строк у відношенні обвинуваченого визначено судом першої інстанції правильно, воно є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому підстав для зміни визначеної судом міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Відмовити у задоволенні апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції.
Вирок Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 лютого 2015 року відносно ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.121 ч.2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді апеляційного суду

Дніпропетровської області

ОСОБА_2 ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ОСОБА_3