У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2012 року м. Одеса

Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси Жуковський С.О., при секретарі Чумак О.С., за участю прокурора Кацюби К.С., захисника ОСОБА_1, затриманого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора Малиновського району м. Одеси про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) у відношенні: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, РМ, Республіка ОСОБА_4, з освітою 9 класів, не працюючого, зареєстрованого за адресою: РМ, АДРЕСА_1. Раніше судимого: судом м.Тараклія 26.12.2006р. за ч.2 ст.195 КК РМ до 3 років позбавлення волі з відбуванням покарання в ПУ для неповнолітніх; 29.12.2006р. за ч.2 п.п. b,cст..186 КК РМ до 6 місяців позбавлення волі з відбуванням покарання в ПУ для неповнолітніх, -

В С Т А Н О В И В:

З клопотання вбачається, що 27.05.2011 року приблизно о 12 годині 30 хвилин ОСОБА_3 маючи намір на викрадення матеріальних цінностей іншої особи, одягнув маску, проник у домоволодіння гр.ОСОБА_5 яке розташоване за адресою: м.Тараклія, вул.Димитрова 19. У даному домоволодінні знаходився ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, скористувавшись похилим віком та безпорадним станом останньої ОСОБА_3 заклеїв їй рота, а також обмотав їй руки та ноги скотчем. Залишив її звязаною, почав шукати у домі гроші, дорогоцінності та зброю. Через деякий час, почувши, що ворота будинку відчиняються, вбіг із дому, не довів свій злочинний намір до кінця, з обставин які не залежать від його волі.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у скоєнні злочину, передбаченого ст.27, ч.2 ст.187 п.п. с,d,e КК РМ.

30.06.2011 р. прокурором прокуратури Тараклійського району винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 у якості обвинуваченого.

30.06.2011р. прокурором прокуратури Тараклійського району винесено постанову про оголошення ОСОБА_3 у розшук.

09.08.2011 р. судом м.Тараклія видано ордер на попередній арешт ОСОБА_3 строком на 30 діб.

19.11.2012р. ОСОБА_3 затриманий співробітниками Шевченківського ОМ Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області в порядку ст.106, 461 КПК України (у ред. 1969 р).

21.11.2012 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси до ОСОБА_3 застосований тимчасовий арешт.

До Генеральної прокуратурою України надійшов запит Генеральної прокуратури Республіки ОСОБА_4 про видачу ОСОБА_3 для притягнення до кримінальної відповідальності. Згідно отриманого запиту встановлено, що ОСОБА_3 ухиляється від органів слідства, у звязку із чим оголошен у міжнародний розшук та відносно якого обрано запобіжний захід тримання під вартою. У своєму запиті Генеральна прокуратура Республіки ОСОБА_4 гарантує, що відносно ОСОБА_3 будуть дотримані норми ст.66 договору Про правову допомогу та правових відносин з цивільних, сімейних та кримінальних справах від 25.02.1993р.

У своєму клопотанні прокурор просить застосувати до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі (екстрадиційний арешт), мотивуючи клопотання тим, що він скоїв злочин на території ОСОБА_4 і підлягає екстрадиції.

Затриманий ОСОБА_3 висказав думку, щодо вказаного клопотання та просив суд відпустити його під особисте зобовязання.

Захисник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1 (ордер від 28.12.2012 року в справі) в судовому засіданні клопотання не підтримала. Просила суд відпустити ОСОБА_3 під особисте зобовязання.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, за зазначеними підставами.

Вивчивши матеріали клопотання, вислухавши думку прокурора, захисника та затриманого ОСОБА_3, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Слідчий суддя при винесенні ухвали враховує положення ч. 2 ст. 29 Конституції України, згідно з якою, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Частиною 1 статті 61 Конвенції Про правову допомогу і правові відношення в цивільних, сімейних і кримінальних справах/м. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року/ передбачається, що особа яка потребує видачі, за клопотанням може бути взята під варту і до отримання вимоги про видачу.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 541 КПК України, екстрадиційний арешт це застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою з метою забезпечення її видачі (екстрадиції).

Частиною 1 статті 584 КПК України, передбачається, що після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

З матеріалів наданих судді для розгляду вбачається, що ОСОБА_3 розшукується прокуратурою ОСОБА_4 за скоєння злочину, оскільки у розпорядженні прокуратури є дані, які свідчать про наявність ознак, вчиненого злочину саме ОСОБА_3

Суддею також встановлено, що матеріали екстрадиційного арешту містять усі необхідні документи, для задоволення вказаної подання, а саме: клопотання про видачу або перевозку особи, яка знаходиться в розшуку для притягнення до кримінальної відповідальності; документи, що засвідчують особу ОСОБА_3 (копія паспорту та інш.); виписки з ОСОБА_7 ОСОБА_4 та ін. документи.

При застосуванні екстрадиційного арешту, суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно ОСОБА_3

Згідно ч. ч. 10, 11 ст. 584 КПК України, екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців. У межах цього терміну слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого особа перебуває під вартою, за клопотанням прокурора не рідше одного разу на два місяці перевіряє наявність підстав для подальшого тримання особи під вартою або її звільнення.

Вказані вимоги Закону, дають судді підстави для застосування екстрадиційного арешту без відповідно строку, оскільки прокурор зобовязаний не рідше одного разу на два місяці звернутись до суду з відповідним поданням щодо наявності підстав для подальшого тримання особи під вартою. Окрім того, сама затримана особа має право звернутись з відповідною скаргою не частіше одного разу на місяць з тих самих підстав.

Враховуючи викладені вимоги закону, з урахуванням викладених обставин суддя обґрунтовано вважає, що є всі обєктивні підстави для застосування екстрадиційного арешту до ОСОБА_3 до вирішення питання про видачу особи(екстрадиції) і його фактичну передачу.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 16 Європейської Конвенції Про видачу правопорушниківвід 13.12.1957 року, ст. ст. 56, 60, 61 Конвенції Про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах/ г. Мінськ, Республіка Білорусь, 22.01.1993 року /, а також ст. ст. 541, 584 КПК України, Слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Малиновського району м. Одеси задовольнити.

Застосувати екстрадиційний арешт відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та його фактичної передачі, але не більше строку встановленого ч. 7 ст. 463 КПК України.

Конвоювати та тримати ОСОБА_3 у ОСІ УДДВП в Одеській області.

Виконання ухвали доручити співробітникам Малиновського РВ ОМУ УМВС України в Одеській області.

Копію ухвали направити в Одеський слідчий ізолятор.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку особою, щодо якої застосовано екстрадиційний арешт, її захисником чи законним представником, прокурором.

Слідчий суддя: /підпис/

Згідно з оригіналом

Суддя:

Секретар: