Справа № 646/7226/14-к
№ провадження 1-кп/646/467/2014
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.10.2014 року
м. Харків

Червонозаводський районний суд міста
Харкова у складі:

головуючого - судді Білінської О.В.,

за участю секретаря судового засідання
- Жура О.В.,

прокурора - Попова Н.М., Куриленко Д.В.,
Мельничук О.А.,

обвинуваченого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Червонозаводського
районного суду м. Харкова кримінальне
провадження № 0000286 від 02 червня 2014
року відносно ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Балаклія Харківської
області, українця, громадянина України,
з неповною середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, в силу ст.89
КК України не судимого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1,

який обвинувачується у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.1 ст.358 КК України, ч.4
ст.358 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у травні 2014 року, знаходячись
біля ст. Андріївка Південної Залізниці
знайшов посвідчення учасника війни,
видане установою, яка має право
видавати такі документи, а саме, видане
відділом соціального захисту
населення Дергачівської районної
державної адміністрації 21.11.1998 року
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2, де була вклеєна
фотокартка власника посвідчення, на
якій був відтиск частини печатки
держаного органу, що видав посвідчення,
з того часу зберігав при собі. ОСОБА_1,
знаючи про те, що посвідчення учасника
війни надає право безкоштовного
проїзду в приміських електропоїздах,
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.05.1993 року № 354, маючи
корисливий умисел, направлений на
безкоштовний проїзд в приміських
електропоїздах, вклеїв до посвідчення
своє фото та домалював на його поверхні
відбиток печатки. Таким чином, діючи
корисно, з прямим наміром, підробив
документ, який видається установою, що
має право видавати такий документ, з
метою його використання, в якому,
згідно висновку
судово-криміналістичної експертизи №
146 від 04.06.2014 року, первісний зміст
посвідчення учасника війни НОМЕР_1 на
ім'я ОСОБА_2 було змінено шляхом
переклеювання фотографії з імітацією
на її поверхні відбитка штампу та
печатки способом малювання.

Крім того, 02.06.2014 року близько 14-10
години, ОСОБА_1, діючи незаконно, з
корисливих мотивів, знаходячись на ст.
Харків-Левада Південної залізниці, з
метою несплати за проїзд в приміському
електропоїзді, пред'явив документ, що
надає право на безкоштовний проїзд,
згідно Постанови Кабінету Міністрів
України від 17.05.1993 року № 354,
посвідчення учасника війни, видане
відділом соціального захисту
населення Дергачівської районної
державної адміністрації 21.11.1998 року
НОМЕР_1 на ім'я ОСОБА_2 з явними ознаками
підробки, де під час проходження
турнікетного контролю, був виявлений
працівниками міліції. Під час
складання протоколу огляду місця події
СОГ, ОСОБА_1 добровільно видав
зазначене посвідчення учасника війни,
у якому, згідно висновку
судово-криміналістичної експертизи №
146 від 04.06.2014 року, первісний зміст
пенсійного посвідчення НОМЕР_1 на ім'я
ОСОБА_2 було змінено шляхом
переклеювання фотографії з імітацією
на її поверхні відбитка штампу та
печатки способом малювання.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованих йому злочинів, вчинених
за вищевикладених обставин, визнав
повністю, щиросердно розкаявся у
скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_1
в повному обсязі визнав свою вину у
вчиненні інкримінованих органом
досудового розслідування злочинів при
обставинах, визнаних судом
встановленими та викладених у вироку,
беручи до уваги, що інші учасники
судового розгляду також не оспорювали
фактичні обставини справи, і судом
встановлено, що учасники судового
розгляду, в тому числі обвинувачений,
прокурор правильно розуміють зміст цих
обставин та відсутні сумніви щодо
добровільності та істинності їх
позиції, роз'яснивши їм положення ст.349
КПК України про те, що в такому випадку
вони будуть позбавлені права
оспорювати фактичні обставини справи в
апеляційному порядку, вислухавши думку
учасників судового розгляду, які не
заперечували проти розгляду
кримінальної справи в порядку,
передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, суд
визнав недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних
обставин справи, які ніким не
оспорюються, та розглядає справу
відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вина ОСОБА_1 у вчиненні злочинів при
обставинах, визнаних судом
встановленими та викладених у вироку,
доведена у повному обсязі, його дії суд
кваліфікує за ч.1 ст.358 КК України, тобто
підроблення посвідчення, яке видається
установою, яка має право видавати такі
документи, і яке надає права або
звільняє від обов'язків, з метою
використання його підроблювачем; ч.4
ст.358 КК України, тобто використання
завідомо підробленого документа.

На підставі ст.66 КК України, суд визнає
обставиною, що пом'якшує покарання
обвинуваченого ОСОБА_1 - щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання
обвинуваченого ОСОБА_1, передбачених п.6
ч.1 ст.67 КК України, судом не
встановлено.

Судом вивчено дані, що характеризують
особу обвинуваченого ОСОБА_1, який за
місцем проживання характеризується
негативно, неодружений, не працює, в
силу ст.89 КК України не судимий, на
обліку у лікаря-нарколога та
лікаря-психіатра не перебуває.

При призначенні покарання суд виходить
із положень статті 65 КК України, а саме,
з принципів законності,
справедливості, індивідуалізації, а
також достатності покарання для
виправлення обвинуваченого та
попередження нових злочинів, враховує
характер та ступінь тяжкості вчинених
злочинів, обставину, що пом'якшує
покарання, особу обвинуваченого, його
відношення до скоєного і вважає, що
виправлення ОСОБА_1 та попередження
скоєння ним нових злочинів можливо без
ізоляції від суспільства в умовах
здійснення за ним нагляду з
обов'язковим залученням до праці.

Керуючись положеннями ч.1 ст.70 КК
України, суд призначає остаточне
покарання ОСОБА_1 за сукупністю
злочинів, передбачених ч.1 ст.358 КК
України, ч.4 ст.358 КК України, шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим.

Питання про долю речових доказів суд
вирішує відповідно до вимог ч.9 ст.100 КПК
України.

Процесуальні витрати, передбачені ст.124
КПК України, підлягають стягненню з
обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,

у х в а л и в:

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.358 КК
України, ч.4 ст.358 КК України, і
призначити йому покарання:

за ч.1 ст.358 КК України у виді 1 (одного)
року 3 (трьох) місяців обмеження волі,

за ч.4 ст.358 КК України у виді 1 (одного)
року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у
виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців
обмеження волі.

Строк покарання обчислювати з дня
прибуття і постановки ОСОБА_1 на облік у
виправному центрі.

Захід забезпечення кримінального
провадження до набрання вироком
законної сили відносно ОСОБА_1 не
обирати.

Речовий доказ - посвідчення учасника
війни серії НОМЕР_1, видане 21.11.1998 року
відділом соціального захисту
населення Дергачівської районної
державної адміністрації на ім'я ОСОБА_2
- залишити у матеріалах кримінального
провадження.

Процесуальні витрати на
залучення експерта при проведенні
криміналістичної експертизи у розмірі
491 (чотириста дев'яносто одна) гривні 92
копійки стягнути з ОСОБА_1 на користь
держави.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок суду, якщо його не скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку
суду. Копія вироку негайно після
його проголошення вручається
обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений в судову
палату з кримінальних справ
апеляційного суду Харківської області
через Червонозаводський районний суд
м.Харкова протягом 30 днів з дня його
проголошення, а засудженим в той же
строк з дня отримання копії вироку.

Суддя

О.В.Білінська