гСправа № 187/1141/14-к Провадження №1-кп/0187/52/15
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 червня 2015 року Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в смт. Петриківка у відкритому судовому засіданні в залі суду угоду про примирення від 13 травня 2015 року укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальній справі №187/1141/14-к (кримінальне провадження № 0000728) за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; місце народження смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області; місце проживання АДРЕСА_1 ; місце реєстрації АДРЕСА_2 ; громадянка України; освіта середня; не одруженої; не працюючої; раніше судимої 13.03.2013 року Петриківським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна;

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, -

за участі сторін кримінального провадження прокурора ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_4 ,

Встановив:

Повторно 03.07.2013 14:00 годині, перебуваючи в приміщенні службового кабінету 316, який розташований в адміністративній будівлі Петриківської районної державної адміністрації розташованої по вул. Леніна 69, смт. Петриківка Петриківського району Дніпропетровської області, на ґрунті раптово виниклого умислу, направленого на заволодіння чужим майном, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи на досягнення свого злочинного результату, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів підійшла до столу, що знаходиться в приміщенні даного кабінету звідки, таємно викрала чуже майно, що належить ОСОБА_3 , а саме, жіночий гаманець вартістю 100 грн. в якому знаходились грошові кошти в сумі 100 гривень та дві пластикові картки банку «РайффайзенБанкАваль» № НОМЕР_1 на якій грошових коштів не було та № НОМЕР_2 з якою за допомогою банкомату банку «РайффайзенБанкАваль» провела операцію по зняттю готівки грошових коштів в сумі 300 грн.. З викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдала потерпілій ОСОБА_3 матеріальних збитків на загальну суму 500 гривень.

Дії обвинуваченого кваліфіковані органом досудового розслідування за ст. 185 ч.2 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

13.05.2015 року між потерпілою та обвинуваченою укладено угоду про примирення.

Згідно угоди про примирення обставини вчинення кримінального правопорушення сторонами не заперечуються. Сторони угоди погодили покарання ОСОБА_4 за вказане кримінальне правопорушення у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним за вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014 року, остаточно призначити покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Шкоду в розмірі 300 грн. обвинувачена відшкодувала, з цивільним позов потерпіла не зверталася.

У судовому засіданні обвинувачена провину визнала повністю, просить суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання. Пояснила, що наслідки укладення та затвердження угоди передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, їй зрозумілі, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілій роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України, які йому зрозумілі. Потерпіла підтвердила факт укладення угоди про примирення. Просила суд затвердити угоду про примирення, укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування примусу, насильства, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Захисник не заперечував проти затвердження угоди, перешкоди в затвердженні угоди відсутні.

Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, про примирення суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468, 469 КПК України, у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнала себе винною, відповідно до ст. 12 КК України є середньої тяжкості.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє права визначені ч.5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані судом до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

За таких обставин, суд переконавшись, що сторони примирилися і укладення угоди є добровільним, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим виконані повністю, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, існують фактичні підстави для визнання винуватості, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення від 13.05.2015 року та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання.

Міра запобіжного заходу в даній справі не обиралася.

Керуючись ст.ст. 314, 376, 468-470, 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення від 13 травня 2015 року укладену між потерпілою ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальній справі №187/1141/14-к (кримінальне провадження № 0000728).

ОСОБА_4 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 185 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 Кримінального кодексу України шляхом поглинення менш сурового покарання більш суровим, призначеним вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 13 березня 2014 року, остаточно призначити ОСОБА_4 основне покарання у виді 7 (семи) років 1 (одного) місяця позбавлення волі з поміщенням до кримінально-виконавчої установи закритого типу та додаткове покарання у виді конфіскації всього майна, яке є власністю засудженої.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 30 жовтня 2013 року, тимчасово залишивши ОСОБА_4 у Дніпропетровському слідчому ізоляторі Управління Держаної пенітенціарної служби України у Дніпропетровській області до набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк покарання відбутий термін покарання з 25 жовтня 2010 року по 27 грудня 2011 року (1 (один) рік 2 (два) місяці 2 (два) дні).

Речовий доказ по справі пластикову картку "РайфайзенБанкАваль" повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим (підозрюваним) може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) потерпілим, його представником, законним представником, виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 Кримінального процесуального кодексу України;

3) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального кодексу України угода не може бути укладена.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення. Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності, встановленої законом.

Роз`яснити обвинуваченому право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1