Справа № 1/0908/279/2011
Провадження № 11/0990/143/2012
Категорія ч.2 ст.190 КК України
Головуючий у 1 інстанції Кардаш Олександра Іванівна
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: Ткачук Н.В.,

суддів: Гандзюка В.П., Томенчука Б.М.,

з участю прокурора Бахура В.В.,

засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4,

захисника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2011 року,-

в с т а н о в и л а :

Цим вироком ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженка с. Сівка-Калуська Калуського району, Івано-Франківської області, жителька с. Голинь Калуського району, Івано-Франківської області, українка, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружена, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працює лаборантом Калуського факультету Тернопільського національного економічного університету, згідно ст. 89 КК України раніше не судима, гр. України, -

засуджена за ч.1 ст.367 КК України до штрафу в розмірі 2000 грн. з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в установах всіх форм власності строком на два роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_2 звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженка с. Чертіж Жидачівського району, Львівської області, жителька АДРЕСА_1, українка, ІНФОРМАЦІЯ_4, вдова, пенсіонерка, згідно ст. 89 КК України раніше не судима, гр. України, -

засуджена за ч.1 ст.366 КК України до штрафу в розмірі 850 грн. з позбавленням права займати посади, повязані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків в установах всіх форм власності строком на два роки.

На підставі ст. 49 КК України ОСОБА_3 звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_6, житель ІНФОРМАЦІЯ_7 а, Івано-Франківської області, українець, ІНФОРМАЦІЯ_2, одружений, пенсіонер, раніше не судимий, гр. України,-

засуджений за ч.2 ст. 190 КК України до штрафу в розмірі 1700 грн., за ч. 3 ст. 358 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено покарання в розмірі 2000 грн. штрафу.

На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_4 від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 в користь ПФУ в м. Калуші та Калуському районі 35 186, 20 грн. незаконно виплаченої пенсії.

Запобіжний захід засудженим, підписку про невиїзд до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

За вироком суду ОСОБА_2, працюючи на посаді головного спеціаліста з виплати пенсії управління ПФУ в м. Калуші, будучи службовою особою, в березні 2003 року, при проведенні зустрічної перевірки документів про стаж роботи та заробітну плату, які дають право на пенсію на пільгових умовах, всупереч вимогам посадової інструкції не перевірила достовірність поданих документів підтвердила достовірність неправдивих відомостей з трудової книжки ОСОБА_4 про роботу у ВАТ «Калушхімремонт» шляхом складання відповідного Акту зустрічної перевірки, в результаті чого було незаконно призначено ОСОБА_4 пільгову пенсію по Списку № 1 та заподіяно шкоду Пенсійному фонду України на зальну суму 39113,65 грн. Тобто, вчинила службову недбалість, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам

ОСОБА_3 будучи службовою особою, в період часу з 03.12.2001 року по 26.03.2007 року працюючи на посаді старшого інспектора з кадрів ВАТ «Калушхімремонт», внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості про роботу ОСОБА_4 на ВАТ «Калушхімремонт» в період з 1994 по 2001 років на посаді слюсаря-ремонтника, після чого йому було призначено пільгову пенсію по Списку №1.

ОСОБА_4 в 2003 році, маючи намір незаконно отримати пенсійне забезпечення, діючи умисно, використав завідомо підроблений документ та протягом березня 2003 року по травень 2009 року шляхом обману отримав кошти Пенсійного фонду України на загальну суму 39113,65 грн.

В своїй апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції , вважає, що вирок Калуського міськрайонного суду від 26.12.2011 року щодо ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню у звязку з неправильним застосуванням кримінального закону, істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок мякості. Вказує, що неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення вимог кримінально процесуального закону виразилось у необґрунтованій перекваліфікації дій ОСОБА_2 із ч.3 ст.191, ч.1 ст. 366 КК України на ч.1 ст. 367 КК України, дій ОСОБА_3 із ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 191, ч.1 ст.366 КК України на ч.1 ст. 366 КК України, дій ОСОБА_4 із ч. 2,4 ст. 27, ч. 3 ст. 191, ч. 3 ст. 358 КК України на ч. 2 ст. 190, ч.3 ст.366 КК України. Вважає, що таке рішення було прийняте судом всупереч вимог ст. 334 КПК України, без належного дослідження та оцінки зібраних доказів в їх сукупності. Зазначає, що судом була змінена кваліфікація з тяжкого злочину на злочин невеликої тяжкості, та відповідно засудженим призначено надто мяке покарання, яке не відповідає тяжкості фактично скоєних ними злочинів. Також не відбуте за попереднім вироком покарання в строк остаточного покарання не зараховане. Просить вирок Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2011 року скасувати з підстав неправильного застосування кримінального закону, істотного порушення вимог кримінально-процесуального законодавства та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особам засуджених внаслідок мякості та постановити новий вирок, яким призначити покарання відповідно до позиції прокурора в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану апеляцію, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду про перекваліфікацію дій ОСОБА_2 зі ст. ст. 191 ч.3, 366 ч.1 КК України на ч.1 ст. 367 КК України, ОСОБА_3 з ст.27 ч.2, ст. ст.191 ч.3, 366 ч.1 на ст. 366 ч.1 КК України та ОСОБА_4 з ст. 27 ч.2,4, ст. ст.191 ч.3, 358 ч.3 на ст. ст. 190 ч.2, 358 ч.3 КК України ґрунтуються на доказах, які були належно досліджені та оцінені судом і є правильними, оскільки у справі не встановлено доказів, які б підтверджували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мали умисел на привласнення та розтрату майна за попередньою змовою групою осіб.

На досудовому слідстві та в судовому засіданні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували попередню домовленість між ними про незаконне отримання пенсійних виплат. Їх доводи у цій частині не спростовані і доказів про те, що така домовленість між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 була у справі не здобуто.

Висновок суду про неналежне виконання ОСОБА_2 своїх службових обовязків є обґрунтованим і кваліфікація її дій за ч.1 ст. 367 КК України, а ОСОБА_3 за ст. 366 ч.1 КК України є правильною. Так як ОСОБА_3 будучи службовою особою внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості.

Доводи апеляції прокурора таких висновків суду не спростовують. Посилання прокурора, в апеляції на пояснення ОСОБА_4 /т. 1 а.с. 69/ як на доказ, не можуть бути прийняті судом і служити доказом вини ОСОБА_3 по обвинуваченню її за ст. 27 ч.2, ст. 191 ч.3 КК України.

Також перевірені і визнані необґрунтованими доводи апеляції прокурора про те, що призначене ОСОБА_2 покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину внаслідок мякості.

Як вбачається з матеріалів справи всі підсудні позитивно характеризуються, ОСОБА_2 має на утриманні двох неповнолітніх дітей, ОСОБА_3 пенсійного віку, ОСОБА_7 пенсіонер, раніше не судимий.

При цьому, суд без застосування ст. 69 КК України призначив кожному із засуджених покарання в межах санкцій статей, за якими вони були визнані винними, з врахуванням конкретної суспільної небезпечності кожного злочину та даних про особи винних, адекватне та справедливе покарання. Жодних підстав рахувати такі покарання надто мякими, як про це апелює прокурор, немає.

Суд не порушив вимог закону щодо загальних засад призначення покарання та обґрунтовано звільнив ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від покарання у звязку із закінченням строків давності, відповідно до вимог ст.ст. 49, 74 КК України.

На час розгляду справи в апеляційному суді відсутні підстави для призначення покарання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, тому колегія суддів вважає необґрунтованими у цій частині доводи апеляції прокурора і не вбачає підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Твердження прокурора про неправильне призначення судом покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів є обґрунтованим.

За змістом ч. 2 ст.70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю злочинів визначається в межах, встановлених санкцією статті /санкцією частини статті/ Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання.

Суд призначив ОСОБА_4 покарання за ст. 190 ч.2 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн., що є максимальним розміром штрафу, встановленого у санкції зазначеної статті.

При призначенні покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів суд застосував принцип часткового складання призначених покарань і призначив покарання, яке перевищує його максимальний розмір, тому вирок щодо ОСОБА_4 підлягає зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 365.366, 367 КПК України , колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково, а вирок Калуського міськрайонного суду від 26 грудня 2011 року щодо ОСОБА_4 змінити.

Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст. 190 ч.2 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., а за ст.358 ч.3 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі ч.1 ст. 70 КПК України ОСОБА_4 за сукупністю злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

В решті вирок залишити без зміни.

Головуюча: Н.В. Ткачук

Судді: В.П.Гандзюк

ОСОБА_8

Згідно з оригіналом:

Суддя: Н.В.Ткачук