Справа №1-71/2007
ВИРОК

ім'ям України

31 липня
2007 року смт. Куликівка

Місцевий
Куликівський районний суд у складі:

головуючого
- судді Войтеха О.І.

при
секретарі - Гуртовій Я.М.

з участю
прокурора - Степанової Ю.С.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села Салтикова Дівиця Куликівського
району Чернігівської області,
українця, громадянина
України, освіта базова загальна
середня, розлученого, який має неповнолітню дитину-ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
непрацюючого,
військовозобов'язаного,
позапартійного, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1, який 26.07.2005 року
притягувався до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 309 КК України. Кримінальна справа
закрита відповідно п.4 ст. 6 КПК України
на підставі п"б" ст. 1 Закону
України "Про амністію" від 31.05.2005 року. Раніше засуджуваного 13
березня 2007 року Куликівським районним судом за ч.1 ст. 164 КК України, із застосуванням ст. 69
КК України, до 240 годин громадських
робіт, покарання не відбуте, судимість не погашена,

у скоєнні
злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний
ОСОБА_1, будучи засудженим за вироком
місцевого Куликівського районного суду від 13.03.2007 року до покарання у
вигляді 240 годин громадських робіт і попередженим про кримінальну
відповідальність за ухилення від відбування покарання у вигляді громадських
робіт, умисно ухилявся від відбуття
призначеного йому покарання, а саме:
незважаючи на неодноразові виклики та попередження, в квітні 2007 року жодного разу не з'явився
до місця роботи - Салтиково-Дівицької сільської ради, де повинен був відбувати громадські роботи, в послідуючому бажання працювати на
громадських роботах не виявив, і в
травні відпрацював лише 40 годин, а в
червні лише 12 годин громадських робіт. Всього на момент судового розгляду ним
відпрацьовано 56 годин громадських робіт.

Своїми
умисними діями, які виразились в
ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, підсудний ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 389 КК України.

Будучи
допитаним в судовому засіданні,
підсудний ОСОБА_1 винність в
інкримінованому йому злочині визнав частково,
і показав, що вироком
Куликівського районного суду від 13.03.2007 року його було засуджено за скоєння
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, до 240 годин громадських робіт. Згідно направлення
Куликівської КВІ для відбування призначеного судом покарання він був
направлений до сільського голови С. Дівицької сільської ради. Той ознайомив
його з переліком об'єктів на яких він повинен відпрацьовувати громадські роботи,
але на неодноразові
виклики до сільського
голови для

відпрацьовування
громадських робіт він не з'являвся,
оскільки був ображений на нього з особистих мотивів, а також тому,
що голова пропонував йому виконувати принизливі роботи у вигляді
збирання сміття. Про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування
громадських робіт та про порядок і умови відбування покарання він знав, оскільки з цим його ознайомили в Куликівський
KBІ під розписку. Вину визнає частково, оскільки вважає, що сільський голова і КВІ не забезпечили його
роботою, яка відповідає його фаховій
підготовці, а також не забезпечували
знаряддями для виконання роботи,
призначали робочі часи зранку і він не міг прибути до визначеного місця
роботи із-за відсутності велосипеда.

Окрім
часткового визнання своєї вини підсудним,
його винність у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується
показами свідків та іншими матеріалами кримінальної справи.

Свідок
ОСОБА_3 показала, що вона працює ст. інспектором Куликівської
Кримінально-виконавчої інспекції і є її керівником. На виконання інспекції надійшов вирок
Куликівського районного суду від 13 березня 2007 року, яким підсудному призначено покарання у
вигляді 240 годин громадських робіт. Підсудний ухилявся від явки до інспекції і
відбуття покарання. Після доставки його приводом, підсудному було визначене місце відбування
покарання, оформлені всі відповідні документи
для відбуття покарання. Незважаючи на створені умови відбуття покарання, підсудний від відбування покарання
ухиляється, ніде не працює і бажання
працювати не виявляє. Розпоряджень С. Дівицького сільського голови з цих питань
не виконує. Сільський голова заявляє, що
в нього вичерпані засоби впливу на засудженого.

Свідок
ОСОБА_4 показала, що вона працює інспектором Куликівської
Кримінально-виконавчої інспекції і виконує вирок Куликівського районного суду
від 13 березня 2007 року, яким
підсудному призначено покарання у вигляді 240 годин громадських робіт.
Підсудний ухилявся від явки до інспекції і відбуття покарання. Після доставки
його приводом, підсудному було визначене
місце відбування покарання, оформлені
всі відповідні документи для відбуття покарання. Незважаючи на створені умови
відбуття покарання, підсудний від
відбування покарання ухиляється, ніде не
працює і бажання працювати не виявляє. Розпоряджень С. Дівицького сільського
голови з цих питань не виконує. Сільський голова заявляє, що в нього вичерпані засоби впливу на
засудженого.

Із
протоколу допиту свідка ОСОБА_5 вбачається,
що Куликівською кримінально-виконавчою інспекцією підсудний був
направлений до Салтиково-Дівицької сільської ради для відбуття покарання у
вигляді 240 годин громадських робіт,
визначеного вироком Куликівського районного суду від 13.03.2007 року.
ОСОБА_1 було визначене місце відбування
покарання, оформлені всі відповідні
документи для відбуття покарання. Незважаючи на створені умови відбуття
покарання, підсудний від відбування
покарання ухиляється, ніде не працює і
бажання працювати не виявляє. Розпоряджень С. Дівицького сільського голови з
цих питань не виконує. Без поважних причин на роботу не зявляється. В квітні не
працював зовсім, в травні відпрацював 40
годин, в червні лише 12 годин. Засоби
впливу на нього вичерпані (а.с. 52, 90).

Із копії
вироку від 13.03.2007 року вбачається,
що ОСОБА_1 засуджений за вчинення
злочину, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, до 240 годин громадських робіт (а.с. 42-43).

Із копій
матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_1
вбачається, що Куликівська КВІ
провела необхідне оформлення для відбуття ним покарання у вигляді громадських
робіт, але, незважаючи на створені умови відбуття
покарання, підсудний від відбування
покарання ухиляється, ніде не працює і
бажання працювати не виявляє. Розпоряджень С. Дівицького сільського голови з
цих питань

не виконує. Без
поважних причин на
роботу не з'являється. В квітні не працював зовсім, в травні відпрацював 40 годин, в червні лише 12 годин, в липні всього 4 години. Всього
відпрацьовано 56 годин. Засоби впливу на нього вичерпані (а.с. 7-41).

Згідно
повідомлення Куликівської ЦРЛ ОСОБА_1
захворюваннями не страждає і є працездатним (а.с. 67, 71).

Заслухавши
підсудного і свідків - представників Куликівської КВІ, та дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що винність підсудного ОСОБА_1 у скоєнні злочину доведена повністю.

Умисні
дії підсудного ОСОБА_1 , які виразились
ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, необхідно кваліфікувати, як злочин,
передбачений ч.2 ст. 389 КК
України.

Його
заперечення, що для відбуття покарання
йому не створені належні умови, не
заслуговують на увагу, як такі, що направлені на ухилення від притягнення до
кримінальної відповідальності. В ході судового слідства встановлено, що Куликівською КВІ проведено необхідне
оформлення для відбуття підсудним покарання у вигляді громадських робіт і
створені належні умови для відбуття покарання. Неприязне ставлення підсудного
до сільського голови, а також
відсутність у нього велосипеду для поїздок до місця роботи, не є підставою для ухилення від відбування
покарання. Не зобовязана КВІ надавати засудженому роботу тільки за фаховою
підготовкою. Навпаки, ст. 56 КК України
передбачає, що вид робіт визначають
органи місцевого самоврядування, а не
особа, яка відбуває покарання.

При
призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність обставин, що його характеризує, особу підсудного, його не зайнятість суспільно-корисною
працею, наявність невідбутого покарання
за вироком Куликівського районного суду від 13.03.2007 року, відсутність обставин, що пом'якшують покарання; обставину, що обтяжує покарання у вигляді рецидиву
злочину, і доходить висновку, що підсудному необхідно призначити покарання
у вигляді арешту.

Покарання
ОСОБА_1 за сукупністю вироків необхідно
призначити за правилами ст. 71 та ст. 72 КК України, застосувавши принцип часткового складення
призначених покарань.

Запобіжний
захід підсудному до вступу вироку в законну силу необхідно залишити попередній
у вигляді підписки про невиїзд.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 321, 323 та 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
визнати винним у скоєнні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 389 КК
України, і за цей злочин призначити
покарання у вигляді трьох місяців арешту. Керуючись ч.1 ст. 70 і
ст. 72 КК України, та
застосувавши принцип часткового складення призначених покарань, за сукупністю вироків, до покарання,
призначеного за новим вироком,
приєднати 15 днів арешту (120 годин громадських робіт) невідбутого
покарання за попереднім вироком місцевого Куликівського районного суду від
13.03.2007 року, і остаточно призначити
покарання у вигляді трьох місяців 15 днів арешту.

Запобіжний
захід засудженому до вступу вироку в законну силу обрати у вигляді підписки про
невиїзд.

На вирок
суду до апеляційного суду Чернігівської області може бути подана апеляція
протягом 15 діб з моменту його проголошення.