УХВАЛА
про розгляд клопотання
В С Т А Н О В И В:
В ході досудового розслідування, він 26.03.2015 року звернувся до слідчої ОСОБА_4 із клопотанням , в якому просив залучити експерта, який би надав висновок про те, що без жорсткого диска, працездатність компютера , обмін, ведення та виведення відтвореної інформації , що на ньому зберігається, неможливе.
Проте, 26 березня 2015 року слідча винесла постанову про відмову в задоволенні клопотання.
Скаржник вважає, що такі дії слідчої ОСОБА_4 порушують вимоги ст. 9 КПК України щодо неупередженості, повноти та всебічності розгляду обставин кримінального правопорушення, ст. 22 КПК України щодо рівноправності збирання документів, доказів, клопотань та скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав передбачених КПК України.
Покликаючись на ст. ст. 307 КПК України, скаржник просить слідчого суддю прийняти скаргу до провадження , а постанову слідчого СВ Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_4 від 26 березня 2015 року про відмову у задоволенні клопотання №1857 від 26.03.2015 року скасувати, задоволивши його скаргу та зобов`язати слідчого долучити вказані речові докази до матеріалів справи.
Як вбачається із матеріалів скарги, вони не вповній мірі відповідають вимогам ст. 303 304 КПК України, оскільки стосуютья дій слідчої, що відповідно не є обовязковими, а сама скарга не відноситься до скарг, визначених ст. 303 КПК Укрїни.
Скаржник, як і його адвокат в судовому засіданні доводи скарги підтримали та пояснили, що ними не вчинялися дії, які передбачені ст.ст. 243, 244 КПК України.
Прокурор та слідча в судовому засіданні постанову вважають законною, стверджують, що в матеріалах кримінального провадження зібрані всі необхідні документи та докази, передбачені с. 9,22, 91 КПК України, що до вчинення дій , які сатвить перед слідством підозрюваний, то такі відповідно до ст. 242 КПК України не є обовязковими у даному кримінальномк провадженні та можуть бути вирішені строною самостійно.
Дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, заслухавши пояснення сторни захисту та обвинувачення, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Так, згідно ч. 4 ст. 55 Конституції України, кожен має право будь якими не заборпоненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і пртиправних посягань. Таке право скаржнику було забезпечено, шляхом надання безоплатної правової допомоги, а законодавуцем закріплені рівні процесуальні права сторін на доказування та спростування вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні грунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом.
Відмовляючи скаржнику у задоволенні клопотання , слідча керувалася вимогами ст. 110 та 220 КПК України, клопотання рорзглянула вчасно та прийняла процесуальне рішення.
Приймаючи рішення про правомірність оскаржуваної постанови, як слідчий судлдя, вважаю, що обставини на які вказує скаржник та його адвокат не є порушенням з боку слідчого вимог ст.ст. 9, 22, 242 КПК України, а крім того, відповідно до ст. 242 КПК України, експертиза у даному випадку не є обовязковою.
Також, 09 квітня 2015 року слічим суддею розглянуто клопотання слідчої про встановлення ОСОБА_6 строку на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а останньому також розяснено порядок подачі доказів, на які він покликається, безпосередньо до суду при вирішення питань, передбачаених ст. ст. 314 і 315 КПК Українни.
В судовому засіданні також встановлено, що ні сам скаржник, ні його адвокат із заявою в порядку, передбаченому ст. 243,244 КПК України, до слідчого судді не заверталися.
За таких обставин, прийняте слідчим рішення, вважаю правомірним та таким, що не порушує процесуальні права підозрюваного.
Таке своє рішення мотивую тим, що з урахуванням прийнятого слідчим та прокурором рішення про завершення кримінального провадження, що є їх правом і обовязком, останні в даному випадку, як сторона провадження, самостійно визначають обєм матеріалу, як на їх думку, достатнього для обвинувачення.
Так, слідчим у відповідності до вимог п.1 ч.1 ст. 91 КПК України досліджено такі обставини, як наявність чи відсутність події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини ), що й відображено в матеріалах кримінального провадження, а оскаржувана постанова відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства та не підлягає до скасування з підстав , які зазначені у скарзі.
Вирішуючи дану скаргу, виходжу також з вимог п. 18 ст. 3 КПК України, згідно якої до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченого цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав , свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, а також вимог ст. 1, 2,7 -12, ч. ч. 2, 3 ст. 17, 23, 24,26, 27, 28 КПК України,
Враховую також зміст норм національного законодавства України, і зокрема ст. 29, 55,59,62,64,68 Конституції України, щодо захисту прав людини та ч. 1 ст. 5 та ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» щодо права людини на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
На підставі викладеного, керуючись п. 18 ст. 3, ст. 305 -307, ст. 318 КПК України, -
У Х В А Л И В:
Ухвала є остаточною і окремому оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_7