У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Коновалова В.М.

суддів

Скотаря А.М. і Кузьменко О.Т.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 25 січня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1

Вироком Ірпінського міського суду
Київської області від 22 червня 2005 р.

ОСОБА_1,
судимості не має, засуджено за ч.1
ст.186 КК України на 3 роки позбавлення волі; ч.2 ст.186 КК України - на 4 роки
позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено покарання у виді
- 4 років і 6 місяців позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 23 листопада 2005 р.
апеляції засудженого ОСОБА_1 і прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом першої інстанції, першого частково, а другого повністю задоволено, вирок
змінено, виключено засудження ОСОБА_1 за ч.1 ст.186 КК України, що потягло
пом'якшення покарання до 4 років
позбавлення волі.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він у м. Ірпінь Київської області
19.09. 2004 р. відкрито викрав майно ОСОБА_2 вартістю 625 грн., а 23.11.2004 р.
повторно із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя й здоров'я
потерпілої відкрито викрав майно ОСОБА_4. вартістю 1 222 грн.

За змістом касаційної скарги засуджений ОСОБА_1, посилаючись на
безпідставність засудження, просить судові рішення скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд. Окрім цього, засуджений указує про
порушення на досудовому слідстві права на захист.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, та,
обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що необхідно відмовити у
задоволенні касаційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у відкритому викраденні
майна потерпілих ОСОБА_2 і ОСОБА_4., учиненому повторно й із застосуванням насильства, яке не є
небезпечним для життя й здоров'я потерпілої ОСОБА_4., відповідають фактичним обставинам справи,
підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, яким суд дав
належну оцінку, і є обґрунтованими.

Так, потерпіла ОСОБА_2., як під час досудового слідства так і в суді
показала, що 19.09.2004 р. у м. Ірпінь Київської області у той момент коли вона
нахилилася до коляски дитини, до неї підбіг невідомий чоловік і зірвав із шиї
мобільний телефон та втік. З цього приводу вона звернулася до міліції й під час
перегляду наданого працівниками міліції фотоальбому впізнала в особі нападника
ОСОБА_1 (а.с.77, 89-90, 218-221).

Такі показання потерпілої ОСОБА_2 підтверджуються показаннями: свідка -
очевидця ОСОБА_3 , яка пояснила, що 19.09.2004 р. у її присутності невідомий чоловік підбіг до її знайомої
ОСОБА_2 і зірвав мобільний телефон, який висів на шиї останньої. Під час
досудового слідства по зазначеній кримінальній справі їй було пред'явлено для
впізнання декількох осіб, серед, яких вона впізнала особу нападника - ОСОБА_1,
однак злякалася його погроз і тому невпевнено вказала на нього. У подальшому,
коли їй стало відомо, що зазначена особа утримується під вартою, вона перестала
його боятись і підтвердила, що саме ОСОБА_1 учинив злочин (а.с.107, 222-225).

Потерпіла ОСОБА_4. показала, що 23.11.2004 р. у м. Ірпінь Київської області
на неї вчинив напад невідомий, який викрутив руку й зірвав із плеча сумку та втік
із нею. В особі нападника вона впізнала ОСОБА_1 (а.с.21-24, 231 - 236).

Ці показання потерпілих та свідка узгоджуються також із показаннями свідків
ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та даними, що містяться в протоколах слідчих дій.

Оцінивши зазначені вище та інші докази,
в тому числі показання свідка ОСОБА_6., суд обґрунтовано засудив ОСОБА_1 за ч.2 ст.186 КК України, а тому підстав для скасування
судових рішень і направлення справи на
новий судовий розгляд немає.

Посилання ОСОБА_1 в касаційній скарзі на те, що органи досудового слідства
порушили його права на захист, не ґрунтуються на матеріалах справи.

З них вбачається, що ОСОБА_1, будучи обізнаним про свої права (у тому числі й про
право мати захисника та побачення з ним до першого допиту) на досудовому слідстві
добровільно відмовлявся від участі захисника по справі, про що власноручно
записав у відповідних процесуальних документах (а.с.36-37, 49-50, 79-80,
123-124).

Отже, провівши досудове слідство без участі захисника, органи досудового
слідства не порушили право ОСОБА_1 на захист.

Призначене засудженому ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст.65 КК
України.

З огляду на викладене, передбачені законом підстави для призначення справи
до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

відмовити у задоволенні касаційної скарги засудженого ОСОБА_1.

Судді:

КОНОВАЛОВ В.М. СКОТАРЬ
А.М. КУЗЬМЕНКО О.Т.