АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/490/2357/12 Справа № 402/406/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Бровченко Л.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апелляційного суду Дніпропетровскої області у складі:

головуючого: Бровченко Л.В.

суддів: Коваленко В.Д., Дрибаса Л.І.

за участю прокурора: Кальник О.Н.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали по апеляції засудженого ОСОБА_2 на ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 03 жовтня 2012 року.

Установила:

В апеляційну інстанцію до розгляду справи по суті поступила апеляція засудженного ОСОБА_3 на ухвалу суду від 03 жовтня 2012 року про задоволення клопотання прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом 1-ї інстанції, про поновлення пропущеного сроку на подачу апеляції на вирок суду від 17 травня 2012 року. Апеляцію прокурора, на вирок Апостолівського районного суду від 17 травня 2012 року щодо ОСОБА_2 засудженного за ч.3 ст.185, ч.1 ст.263 КК України, суд прийняв до розгляду.

В своій ухвалі про поновлення сроку на оскарження вироку, суд вказав, що срок на апеляційне оскарження прокурор пропустив з поважних причин.

В апеляції засудженний ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, як незаконну. Суд, в порушення вимог ст.353 КПК України, про день і час розгляду клопотання його не повідомив, в мотивувальній частині ухвали не вказав поважних причин пропуску сроку на апеляційне оскарження. Просив визнати апеляцію прокурора не підлягаючою розгляду.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважає, що апеляцію засудженого необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, пояснення засудженого ОСОБА_2, який просив скасувати ухвалу про поновлення сроку на апеляційне оскарження вироку, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду щодо винності ОСОБА_2В.у скоєнні злочинів, за які він засуджений,обґрунтовані сукупністю добутих та ретельно досліджених судом доказів, яким суд дав належну оцінку, кваліфікація його дій є правильною.

Винність ОСОБА_2 у носінні, зберіганні, придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, а також таємному викраденні чужого майна, скоєного повторно, з проникненням до іншого приміщення відповідає фактичним обставинам справи, повністю підтверджується сукупністю добутих та ретельно перевірених судом доказів.Кваліфікація скоєного, засудженим не оспорюється.

Установлення засудженого щодо, того, що судове слідство проведено неповно, односторонньо є необґрунтованим, оскільки аналізом протоколу судовогозасідання встановлено, що суд об'єктивно, повно всесторонньо розглянув матеріали кримінальної справи,дослідив всі доводи засудженого, в тому числі аналогічні наведеним в апеляції. Як вбачається з матеріалів справи 22 листопада 2011 року о 06.00 год. пішов на риболовлю та знаходився поблизу "Рибхозу", там є дренажний канал. А коли почав копати хробаків, то викопав 18 патронів калібру 5,6мм. Також він пояснював, що 27 грудня 2011 року проник на територію приватної дачноїділянки, звідки вкрав дві драбини, шість металевих труб довжиною по 4 м. кожна.

Думка засудженого щодо того, що судом не доведено прямого умислуу скоєному, що виразився у незаконному зберіганні патронів та крадіжки майна ОСОБА_4 є необгрунтованим, оскільки в в ході досудового слідства ОСОБА_2 послідовно вказував, що знайшов боєприпаси, зберігав їх, розумів протиправність своїх дій та повністю визнавав себе винним як у навмисному зберіганні так і у крадіжці чужого майна. А тому довід засудженого у цій частині є необґрунтованим.

Колегією ретельно перевірені доводи в апеляціях прокурора та засудженого відносно сорозмірності призначеного судом ОСОБА_2 покарання.

У відповідності з вимогами ст.65 КК України, при призначенні засудженому міри покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують його відповідальність. Особі, що вчинило злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Довід в апеляції прокурора щодо не відшкодування засудженим збитку потерпілим є надуманим, оскільки перевіркою матеріалів справи виявлено, що збиток по справі відшкодований в повному обсязі та яких-небудь претензій у потерпілої ОСОБА_4 до засудженого не має.

Як вбачається з вироку, суду при призначенні покарання були відомі всі дані щодо особи засудженого, у тому числі и ті, на які робиться посилання в апеляціях.

При цьому суд об'єктивно врахував всі обставини справи, тяжкість скоєного злочину, те що засуджений за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.

Підстав для зміни вироку в частині застосування до засудженого положень норм ст.75 КК Українита звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком з мотивів, викладених в апеляції засудженого колегія суддів не вбачає.

Однак суд, не врахував даних про особу засудженого, який раніше неодноразово судимий, а саме те, що у ОСОБА_2 є невідбута частина покарання за попереднім вироком та не приєднав невідбуту частину покарання, що суперечить ст.71 КК України згідно з якою, в разі якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання, скоїв новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з вироку суд не виконав вищевказаної норми закону, а тому колегія суддів вважає, що засудженому ОСОБА_2 необхідно призначити більш суворе покарання шляхом приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком до вже існуючої.

Виходячи з вищевикладеного, яких-небудь підстав для задоволення апеляції засудженого не вбачається.

У відповідності зі ст.66 КК України пом'якшуючими вину обставинами суд правильно визнав повне розкаяння у скоєному, відшкодування потерпілим спричиненого збитку.

У відповідності зі ст.67 КК України у якості обтяжуючих покарання обставин суд правильно врахував рецидив злочинів.

Призначаючи ОСОБА_3 покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі колегія суддів вважає, що воно буде справедливим та достатнім для виправлення засудженого, та попередження скоєння ним злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України,-

ОПРЕДЕЛИЛА:

Апеляцію прокурора - задовольнити частково;

Апеляцію засужденного ОСОБА_2 - залишити без задоволення;

Вирок Апостолівського районого суду Дніпропетровської області від 17 травня 2012 року у відношенні ОСОБА_2 - змінити, приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком, та остаточно призначити покарання у вигляді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

У решті вирок суду залишити без змін.

Судді: