Справа № 152/402/15-к
Провадження1-кп/152/27/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000077 від 18.02.2015 року по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Вінниця, жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з вищою освітою, одруженої, працюючої вчителем Федорівської НВК, раніше не судимої, не депутата,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України;
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої, не депутата,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , будучи відповідно головою та секретарем дільничної виборчої комісії № 051387 с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного округу №15 13 листопада 2012 року, за попередньою змовою між собою, перебуваючи в м. Шаргороді Вінницької області в приміщенні УПФУ у Шаргородському районі, де знаходилась окружна виборча комісія №15, маючи намір на заволодіння чужим майном, шляхом обману працівників окружної виборчої комісії, в порушення вимог п. 2 розділу 11 Порядку нарахування та виплати одноразової грошової винагороди членам окружних і дільничних виборчих комісій з виборів народних депутатів України, затвердженого Постановою ЦВК за № 108 від 12.07.2012 року, без проведення засідання ДВК незаконно, умисно, із корисливих спонукань, з метою заволодіння державними коштами, виготовили офіційний документ постанову дільничної виборчої комісії № 051387 окружної виборчої комісії з виборів народних депутатів України одномандатного округу № 15 від 13 листопада 2012 року "Про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди", в яку ОСОБА_4 внесла завідомо неправдиві відомості про те, що відбулося засідання комісії, яка постановила: за активний особистий внесок та участь у проведенні виборчої кампанії з виборів народних депутатів України виплатити одноразову грошову винагороду голові комісії ОСОБА_3 , заступнику голови комісії ОСОБА_6 та секретарю комісії ОСОБА_4 в сумі 2568,60 грн., надали документу статус офіційності, а саме: підписали його як голова і секретар комісії. Голова комісії ОСОБА_3 завірила постанову печаткою ДВК №051387 та надала підроблену постанову окружній комісії, усвідомлюючи те, що у вказаній постанові містяться завідомо неправдиві відомості і умисно використала завідомо підроблений документ. Після чого на особистий рахунок ОСОБА_3 надійшли кошти в сумі 2568,60 грн., які ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 поділили між собою і в подальшому розпорядилися на власний розсуд. Таким чином, діями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заподіяно державі збитки на загальну суму 2568,60 грн.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 винуватими себе у пред`явленому обвинуваченні визнали у повному обсязі, не заперечували факту вчинення кримінальних правопорушень при вище наведених обставинах, розкаялися у скоєному.

Суду показали, що 13 листопада 2012 року, під час проведення виборів народних депутатів України, ОСОБА_3 будучи головою, а ОСОБА_4 секретарем дільничної виборчої комісії с. Федорівка Шаргородського району Вінницької області № 051387, в м. Шаргороді в приміщенні УПФУ у Шаргородському районі, де знаходилась окружна виборча комісія №15, без проведення засідання ДВК незаконно виготовили постанову про нарахування та виплату одноразової грошової винагороди собі та заступнику голови комісії ОСОБА_6 , яку підписали кожна за себе, завірили печаткою ДВК, а ОСОБА_3 надала підроблену постанову окружній комісії. Рішення про розподіл одноразової винагороди між ними та заступником голови комісії прийняли самостійно, хоча знали про необхідність вирішення такого питання на засіданні ДВК. В подальшому на особистий рахунок ОСОБА_3 надійшли кошти в сумі 2568,60 грн., які вони поділили між собою і використали для власних потреб. В березні 2015 року кошти, якими вони заволоділи шляхом шахрайства та кошти, які отримав в результаті їх незаконних дій ОСОБА_6 повернуті ними до Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, чи правильно обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження у суду немає. Суд також роз`яснив обвинуваченим, що у такому разі вони позбавляються права оскаржувати ці обставини кримінального провадження в апеляційному порядку.

Таким чином, суд визнав доведеним, що умисні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які полягають у підроблені офіційного документу, який видається та посвідчується іншою особою, котра має право видавати такий документ і який надає права, з метою використання його підроблювачем, використанні підробленого документа, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість її доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 та ч.2 ст. 190 КК України.

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_4 , які полягають у підроблені офіційного документу, який видається та посвідчується іншою особою, котра має право видавати такий документ і який надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому за попередньою змовою групою осіб органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість її доведена і вона повинна нести кримінальну відповідальність за ч.3 ст.358, ч.2 ст. 190 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставини їх вчинення, особи винних, поведінку до вчинення кримінальних правопорушень і після їх вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаялася у скоєному, сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, збитки заподіяні державі відшкодувала повністю, позитивно характеризується за місцем постійного проживання та роботи, має на утриманні неповнолітню дитину (а.п.57 61, 68). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_3 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 суд не вбачає.

Обвинувачена ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, розкаялася у скоєному, сприяла розкриттю кримінальних правопорушень, збитки заподіяні державі відшкодувала повністю, позитивно характеризується за місцем постійного проживання (а.п.64 -68). Ці обставини суд враховує як пом`якшуючі покарання обвинуваченої ОСОБА_4 .

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 суд не вбачає.

З урахуванням цих обставин, даних про особи винних суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливе в умовах застосування покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Прокурор ОСОБА_5 в судових дебатах просив застосувати до засудженої ОСОБА_3 . Закон України "Про амністію у 2014 році", звільнивши її від відбування покарання посилаючись на те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення середньої тяжкості, на день набрання чинності цим Законом має дитину, якій не виповнилося 18 років.

Обвинувачена ОСОБА_3 не заперечує про застосування щодо неї амністії, про що подала суду письмову заяву (а.п.69 ).
Відповідно до п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році", особи, не позбавленні батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджені за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_3 . Закон України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року, який набрав чинності 19.04.2014 року та звільнити засуджену від відбування покарання, оскільки ОСОБА_3 вчинила умисні кримінальні правопорушення середньої тяжкості, на день набрання чинності цим Законом має неповнолітню дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження її доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 серії НОМЕР_1 , виданим Федорівською сільською радою Шаргородського району Вінницької області 01.04.1998 року (а.п.61), тому вона підпадає під дію ст.1 п. "в" Закону України "Про амністію у 2014 році" від 08.04.2014 року.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 та ОСОБА_4 органом досудового розслідування не обирався, відсутні підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Таким чином, на підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368,370, 374 КПК суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190; ч.3 ст. 358; ч.4 ст.358 КК України і призначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців; за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на два роки; за ч.4 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком один рік.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на два роки.

ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання звільнити на підставі п. "в" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році".

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190; ч.3 ст. 358 КК України і призначити покарання за ч.2 ст. 190 КК України у виді обмеження волі строком на один рік; за ч.3 ст.358 КК України у виді обмеження волі строком на один рік шість місяців.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на один рік і шість місяців.

Згідно зі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо вона протягом іспитового строку в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п.2,3 ст.76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_4 обов`язки протягом встановленого судом іспитового строку в один рік не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок вступає в законну силу після закінчення строку на подання апеляційної скарги, встановленого п.1 ч.2 ст.395 КПК України, якщо апеляційну скаргу на нього не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1