Ухвала іменем україни Колегія суддів
судової палати у кримінальних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:головуючогоОрлянської
В.І., суддів:Кравченка С.І., Суржка А.В.,
за участю прокурораДрогобицької О.М.,
виправданого захисників
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, розглянула у
відкритому судовому засіданні 05 червня
2014 року в м. Києві кримінальну справу за
касаційною скаргою прокурора м. Києва
на вирок Печерського районного суду м.
Києва від 22 липня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва від 13
листопада 2013 року щодо виправданих
ОСОБА_7, ОСОБА_8 Зазначеним
вирокомОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1,громадянку
України, раніше не судиму, виправдано
за ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК
України за відсутністю в її діях
складу злочину.ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_2,громадянина України,
раніше не судимого, виправдано за ч. 2
ст. 367 КК України за відсутністю в його
діях складу злочину. Вироком суду
вирішено питання щодо речових доказів
та судових витрат по справі. Органом
досудового слідства ОСОБА_7
обвинувачувалася в тому, що вона будучи
одним із засновників та генеральним
директором ТОВ «Євростандарт»,
зареєстрованого 07 лютого 2000 року
Московською районною державною
адміністрацією м. Києва за адресою:
АДРЕСА_1 та будучи службовою особою,
наділеною організаційно-розпорядчими
та адміністративно-господарськими
обов'язками юридичної особи приватного
права, з метою одержання неправомірної
вигоди для себе як одноособового
засновника, власника та керівника ТОВ
«Євростандарт», використовуючи
всупереч інтересам юридичної особи
приватного права свої повноваження,
вчинила зловживання ними, тобто умисне,
з метою одержання неправомірної вигоди
для себе використання всупереч
інтересам юридичної особи приватного
права незалежно від організаційно -
правової форми службовою особою такої
юридичної особи своїх повноважень, а
також вчинила складання та видачу
завідомо неправдивого документу, що
спричинило тяжкі наслідки,
використання завідомо підробленого
документа. Крім того, органами
досудового слідства обвинувачувався
генеральний директор ЗАТ «Президент -
Готель» Київський» ОСОБА_4, у службовій
недбалості, зловживанні своїми
службовими повноваженнями, внаслідок
чого спричинено вказаному готелю
матеріальних збитків на загальну суму 2
077 362, 94 грн. за наступних обставин. Так, 15
грудня 2005 року, між ТОВ «Євростандарт»
в особі генерального директора ОСОБА_7
та ЗАТ «Президент-Готель» Київський» в
особі голови правління - генерального
директора ОСОБА_4 укладено договір № 132
на придбання торгово-технологічного
обладнання, інвентарю, меблів та
аксесуарів для готельного комплексу
«Президент-Готель» Київський»,
початковою загальною вартістю в
розмірі не більше 30 000 000 грн. На
виконання умов вказаного договору в
період 2005-2008 років між ОСОБА_4 та
ОСОБА_7, як службовими особами
вищевказаних суб'єктів господарювання,
укладено ряд додаткових угод до
договору № 132. Надалі, у період грудня
2008 року - березня 2009 року в м. Києві
ОСОБА_7, з метою одержання
неправомірної вигоди для себе як
одноособового засновника, власника та
керівника ТОВ «Євростандарт»
використовуючи всупереч інтересам
юридичної особи приватного права свої
повноваження, заподіяла матеріальної
шкоди ЗАТ «Президент-Готель»
Київський» на загальну суму 2 077 362,94 грн.
шляхом укладання додаткової угоди № 30
від 22.12.2008 року до договору № 132 від
15.12.2005 року та доповнень до неї, у яких
передбачила безпідставне збільшення
ціни товарно-матеріальних цінностей, з
урахуванням зміни офіційного курсу
іноземної валюти, проведеної після їх
отримання, оплати та введення в
експлуатацію.На виконання свого
злочинного умислу, діючи умисно та
всупереч інтересам ТОВ «Євростандарт»,
з метою одержання для себе та ТОВ
«Євростандарт» неправомірної вигоди у
вигляді грошових коштів ЗАТ
«Президент-Готель» Київський» без
законних на те підстав, ОСОБА_7
допустила порушення: п. 3.1. установчого
договору ТОВ «Євростандарт», п. п. 3.1, 3.2
договору від 15.12.2005 року № 132, якими не
передбачено зміни вартості
постановленого обладнання після
підписання договору, ст. 632, п. п. 1, 2 ст. 533
Цивільного кодексу України, п. 1
Постанови Кабінету Міністрів України
від 18.12.1998 року № 1998, п. 16 «Положення
(стандарту) бухгалтерського обліку 7
«Основні засоби» затвердженого
Наказом Міністерства фінансів України
від 27.04.2000 року № 92. З метою реалізації
свого злочинного наміру, ОСОБА_7 у
грудні 2008 року передала на підпис
підготовлену нею додаткову угоду № 30
до ЗАТ «Президент-Готель» Київський»
за адресою: м. Київ,
вул. Госпітальна, 12. В той же час, у
грудні 2008 року ОСОБА_4, працюючи на
посаді генерального директора ЗАТ
«Президент-Готель» Київський»,
перебуваючи за місцем своєї роботи за
адресою: м. Києві, вул. Госпітальна, буд.
12, будучи службовою особою та
неналежно виконуючи покладені на нього
обов'язки, визначені контрактом № 07/3-2-50
від 17 травня 2008 року зокрема, щодо
здійснення оперативного керівництва
поточною діяльністю товариства,
забезпечення його високоприбуткової
діяльності, ефективне використання і
збереження майна; п. 2 «Положення про
генерального директора ЗАТ
«Президент-Готель» Київський»,
затвердженого розпорядженням
керівника ДУС від 27 травня 2008 року № 153,
згідно з яким на ОСОБА_4 покладалося
забезпечення організації прибуткової
діяльності товариства, виконання
фінансового плану та ефективного
використання майна; п. 7.5.3. статуту ЗАТ
«Президент-Готель» Київський»,
відповідно до якого до компетенції
генерального директора належить
організація ефективного витрачання
коштів очолюваного ним товариства, а
також порушуючи п. п. 3.1., 3.2. договору №
132; ст. 632, п. п. 1, 2 ст. 533 Цивільного
кодексу України, п. 1 Постанови Кабінету
Міністрів України від 18.12.1998
року № 1998, п. 16 «Положення (стандарту)
бухгалтерського обліку 7 «Основні
засоби» затвердженого Наказом
Міністерства фінансів України від
27.04.2000 року № 92, не перевіривши
відповідність поданої додаткової
угоди, вимогам чинного законодавства,
не будучи обізнаним про
кримінально-карані прагнення ОСОБА_7,
підписав зазначену додаткову угоду.
Неналежно виконуючи свої службові
обов'язки через несумлінне ставлення
до них, передав вказані документи до
бухгалтерії товариства для проведення
оплати.Як наслідок, у період з 04 лютого
2009 року по 04 грудня 2010 року на підставі
підписаних ОСОБА_4 вказаних документів,
ЗАТ «Президент-Готель» Київський»
перерахувало гроші по переоцінці
поставленого обладнання в сумі 2 077 362, 94
грн. ТОВ «Євростандарт», якими ОСОБА_7 у
подальшому розпорядилася на власний
розсуд. В результаті таких дій, ЗАТ
«Президент-Готель» Київський»
заподіяно матеріальних збитків на
загальну суму 2 077 362, 94 грн., що у двісті
п'ятдесят і більше разів перевищує
неоподаткований мінімум доходів
громадян та потягли за собою тяжкі
наслідки, у зв'язку з чим, за
твердженням органу досудового
слідства, ОСОБА_7 вчинила злочин,
передбачений ч. 2 ст. 364-1 КК України, а
ОСОБА_4 - злочин, передбачений ч. 2 ст. 367
КК України. Крім того, згідно
пред'явленого обвинувачення, ОСОБА_7 на
початку 2009 року, будучи службовою
особою ТОВ «Євростандарт», перебуваючи
в офісному приміщенні товариства за
адресою: м. Київ, бульвар Дружби
Народів, буд. 26/1, кв. 13, з метою прикриття
своєї злочинної діяльності та
унеможливлення виявлення її
кримінально-караних дій, які полягали в
одержанні неправомірної вигоди для
себе як одноособового засновника,
власника та керівника ТОВ
«Євростандарт», з використанням свого
робочого комп'ютера склала та
роздрукувала завідомо неправдивий
офіційний документ - примірник
договору від 15.12.2005 року № 132, внісши до
нього неправдиві відомості, які
суттєво змінювали умови договору, а
саме: - «1.4 Продавець та Покупець, при
визначенні вартості обладнання та умов
його оплати, враховують, що обладнання,
яке постачається за цим Договором,
іноземного виробництва і оплачується
Продавцем у іноземній валюті за
рахунок коштів, отриманих від
Покупця»;- «2.3. Фактична вартість
Договору визначається як сукупна
вартість поставленого обладнання (або
виконаних робіт) Продавцем Покупцеві,
яка підлягає оплаті згідно умов
Договору з урахуванням усіх Додаткових
угод та Доповнень»; - «3.3. у випадку
суттєвої зміни офіційного курсу
іноземної валюти (євро) в період
виконання оплат, який встановлюється
Національним банком України (далі -
офіційний курс євро), порівняно з датою
укладання Додаткових угод до Договору,
Продавець та Покупець переоцінюють
вартість кожної поставленої одиниці
обладнання (або виконаних робі), яка
підлягає оплаті (але не була своєчасно
оплачена), та збільшують її на
коефіцієнт індексації К (далі -
індексація). Формула обчислення
Індексації, умови переоцінки
обладнання (або виконаних робіт), умови
та терміни оплати індексованої
вартості обладнання з вирахуванням
попередньо внесених авансових
платежів визначаються в Додатковій
Угоді до Договору. Сторони домовились,
що суттєвими вважаються зміни
офіційного курсу євро більше ніж 10
відсотків».ОСОБА_7, реалізуючи свої
злочинні наміри щодо складання
завідомо неправдивого офіційного
документу та діючи з метою надання йому
належного вигляду, підписала складений
нею примірник договору № 132 від
15.12.2005 року та, засвідчивши його
печаткою ТОВ «Євростандарт» не
ставлячи до відома генерального
директора ЗАТ «Президент-Готель»
Київський» ОСОБА_4, передала його для
підписання до ЗАТ «Президент-Готель»
Київський». У свою чергу ОСОБА_4, не
будучи обізнаним про злочинні наміри
ОСОБА_7, на початку 2009 року у м. Києві
підписав даний документ та повернув
його ОСОБА_7 Складений ОСОБА_7 завідомо
неправдивий офіційний документ, який
має юридичне значення, за зовнішнім
виглядом оформлений правильно, за
формою та реквізитами відповідав
оригіналу договору № 132, однак до нього
умисно внесено останньою відомості,
які за своїм змістом повністю не
відповідають дійсності та відсутні в
оригіналі договору № 132, укладеному
15.12.2005 року між ЗАТ «Президент-Готель»
Київський» та ТОВ «Євростандарт».
Таким чином, ОСОБА_7, являючись
службовою особою ТОВ «Євростандарт»,
за викладених обставин вчинила
складання, видачу службовою особою
завідомо неправдивих, офіційних
документів, що спричинило тяжкі
наслідки, тобто злочин, передбачений ч.
2 ст. 366 КК України. Окрім того, ОСОБА_7 у
грудні 2010 року під час проведення
Контрольно-ревізійним управлінням
Державного управління справами (далі
КРУ ДУС) перевірки ЗАТ
«Президент-Готель» Київський» з питань
дотримання вимог законодавства при
укладенні договорів та проведення
взаєморозрахунків з ТОВ
«Євростандарт» за період з грудня 2005
року по жовтень 2010 року, використала
завідомо підроблений документ -
примірник договору № 132 від 15.12.2005 року,
надавши його КРУ ДУС на підтвердження
наявності договірних відносин між ЗАТ
«Президент-Готель «Київський» та ТОВ
«Євростандарт», проведення грошових
розрахунків між зазначеними суб'єктами
господарської діяльності, який
передбачав безпідставне збільшення
ціни товарно-матеріальних цінностей
після їх отримання, оплати та введення
в експлуатацію, чим вчинила злочин,
передбачений ч. 4 ст. 358 КК України
використання завідомо підробленого
документа. Ухвалою Апеляційного суду
м. Києва від 13 листопада 2013 року вирок
Печерського районного суду м. Києва від
22 липня 2013 року змінено: виключено з
його мотивувальної частини посилання
суду на недоведеність вини ОСОБА_7 та
ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм
злочинів. У решті вирок суду залишений
без зміни. У касаційній скарзі
прокурор, посилаючись на істотне
порушення кримінально-процесуального
закону та неправильне застосування
кримінального закону, просить судові
рішення скасувати, а справу направити
на новий судовий розгляд. Прокурор
стверджує, що вирок суду не відповідає
вимогам ст. 327, ч. 7 ст. 334 КПК України,
оскільки у ньому не було належним чином
проаналізовано та оцінено всі
розглянуті у ході судового слідства
докази на підтвердження винуватості
виправданих. Вказує, що суд вийшов за
межі наданих йому повноважень,
оскільки вказуючи у вироку на
знецінення валюти, не посилається на
докази, які б це підтверджували, чим
порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 369 КПК України;
судом необґрунтовано враховано
висновки повторної судово -
економічної експертизи
від 29.03.2013 року та не звернуто увагу
щодо шостого питання, постановленого
на вирішення експертизи, а саме, чи
заподіяні збитки ЗАТ «Президент
готель» Київській»; не прийнято до
уваги висновки Акту КРУ № 05-21/216 від
21.12.2010 року; у висновку експертів від
29.03.2013 року № 914/915/13-45 не вказано, що
експертиза повторна, що свідчить про
те, що експерти не вважають її
повторною про що зазначають у своєму
висновку. Стверджує, що показання
ОСОБА_7, надані у суді першої та
апеляційної інстанцій, прямо вказують
на її вину у вчиненні злочинів
передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК
України. Крім того, посилається, що
судом апеляційної інстанції, під час
проведення часткового судового
слідства, на клопотання прокурора,
безпідставно було відмовлено у
проведенні повторної судово -
економічної експертизи. Зазначає, що
ухвала апеляційної інстанції не
відповідає вимогам ст. 377 КПК
України. На касаційну скаргу прокурора
надійшло заперечення від захисника
ОСОБА_5 в інтересах виправданої ОСОБА_7,
в якому він не погоджується з доводами
скарги державного обвинувача, вважає
судові рішення законними та
обґрунтованими і просить їх залишити
без зміни. Заслухавши доповідь судді,
думку прокурора на підтримку
касаційної скарги прокурора у повному
обсязі; виправданого ОСОБА_4,
захисників ОСОБА_5, ОСОБА_6, які
заперечували проти скарги прокурора та
просили судові рішення залишити без
зміни; перевіривши матеріали справи і
обговоривши наведені у касаційній
скарзі доводи, колегія суддів вважає,
що касаційна скарга не підлягає
задоволенню виходячи з
наступного.Відповідно до ч. 3 ст. 398 КПК
України, при вирішенні питань про
наявність підстав для зміни або
скасування судового рішення суд
касаційної інстанції має керуватися
статтями 370-372 КПК України. Відповідно
до змісту зазначеної норми закону
підставами для зміни або скасування
судових рішень в касаційному порядку є
лише істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону та
невідповідність призначеного
покарання ступеню тяжкості злочину та
особі засудженого. Як видно зі змісту
касаційної скарги прокурора, він, поміж
іншого, посилається на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, визначення яких дано у статті 369
КПК України, тоді як перевірка цих
обставин до повноважень касаційного
суду законом не віднесено, а тому
колегією суддів до уваги не беруться. З
огляду на положення ст. 323 КПК України в
основу вироку можуть бути покладені
достовірні докази, досліджені у
судовому засіданні. При постановленні
вироку суд колегіально чи суддя
одноособово за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності, керуючись законом, повинен
дати остаточну оцінку доказам з точки
зору їх достовірності, допустимості і
достатності для вирішення питань,
зазначених у ст. 324 КПК України. Згідно
з ч. 4 ст. 327 КПК України виправдувальний
вирок постановляється у випадках, коли
не встановлено події злочину, коли в
діянні підсудного немає складу
злочину, а також коли не доведено
участі підсудного у вчиненні злочину.
При цьому виправдувальний вирок в силу
ч. 1 вказаної статті повинен бути
мотивований судом. Відповідно до ч. 4
ст. 334 КПК України мотивувальна частина
виправдувального вироку повинна
містити формулювання обвинувачення,
яке пред'явлене підсудному і визнане
судом недоведеним, а також підстави для
виправдання підсудного із зазначенням
мотивів, з яких суд відкидає докази
обвинувачення. Не допускається
включення у вирок формулювань, які
ставлять під сумнів невинність
виправданого. За змістом цієї норми
закону при постановленні вироку суду
належить дати аналіз усіх зібраних у
справі доказів, тобто фактичних даних,
які містяться в показаннях свідків,
потерпілих, підсудних, у висновку
експерта й інших джерелах доказів, а
також, керуючись законом, дати
остаточну оцінку доказам з точки
зору їх допустимості, достовірності
і достатності, яка має ґрунтуватись на
всебічному, повному і об'єктивному
розгляді всіх обставин справи в їх
сукупності. Висновки суду щодо оцінки
доказів належить викласти у вироку в
точних і категоричних судженнях, які
виключали б сумніви з приводу
достовірності того чи іншого доказу.
Прийняття одних і відхилення інших
доказів судом повинно бути мотивоване.
За встановлених фактичних обставин
справи, виходячи із закріпленого в ст. 63
Конституції України принципу
презумпції невинуватості та вимог
ст. 323, 327 КПК 1960 року про те, що вирок
суду повинен бути законним і
обґрунтованим, обвинувальний вирок не
може ґрунтуватися на припущеннях, а усі
сумніви щодо доведеності вини особи
тлумачаться на її користь, на думку
колегії суддів, суди першої та
апеляційної інстанцій чітко виконали
вказані вимоги законів, прийняли
обґрунтовані рішення про відсутність
складу злочинів, які були
інкриміновані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 органом
досудового слідства. Як убачається з
матеріалів справи, цей висновок
зроблений судами на підставі доказів,
які з дотриманням вимог
кримінально-процесуального закону,
були досліджені і перевірені під час
розгляду справи та їм дана належна
оцінка в їх сукупності.Зокрема, на
досудовому та судовому слідстві ОСОБА_7
та ОСОБА_4 не визнавали своєї вини та
заперечили факт заподіяння збитків
внаслідок укладення додаткової угоди
№ 30 від 22.12. 2008 року. А як вбачається з
показань свідків, наданих у судовому
засіданні ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, кожний окремо, зазначили, що
станом на кінець 2008 року ЗАТ «Президент
Готель» Київський» за договором № 132
мав суттєву заборгованість перед ТОВ
«Євростандарт» за поставлене
обладнання (більш ніж чотири мільйони
гривень), у цей же період унаслідок
фінансово-економічної кризи суттєво
знецінилась гривня і ці обставини
спонукали до прийняття
фінансово-економічних рішень з метою
уникнення припинення виконання
договору, що могли негативно вплинути
на стан обох підприємств. Після
обговорення кількох різних варіантів
урегулювання фінансових проблем 22.12.2008
року була укладена додаткова угода № 30,
в якій були визначені умови переоцінки
вартості поставленого, але не
оплаченого товару, з коригуванням його
вартості з огляду на суттєве
знецінення гривні, але в межах
загальної суми договору № 132. У
подальшому працівниками бухгалтерій
проведені взаємозвірки поставленого
та неоплаченого товару, складені акти,
а протягом 2009-2010 років заборгованість
за цими актами погашена. Під час
укладення додаткової угоди зауважень з
боку службових осіб ЗАТ
«Президент-Готель» Київський» не
надходило. Крім того, головний
бухгалтер - заступник голови правління
з фінансових питань ЗАТ «Президент
Готель» Київський» ОСОБА_11 та перший
заступник голови правління ОСОБА_10 у
своїх показаннях підтвердили, що вони
вивчали проект додаткової угоди у
межах своєї компетенції і погодили її
зміст, який відповідав законодавству
України, що повністю узгоджується з
показаннями ОСОБА_4 З матеріалів
справи також вбачається, що за
висновками двох судово - економічних
експертиз № 2631/11-19 від 12.07.2011 року та №
6990/11-19 від 14.10.2011 року, внаслідок
укладання та виконання додаткової
угоди № 30 від 22.12.2008 року,
переоцінено товари вже оплачені ЗАТ
«Президент Готель» на день переоцінки,
посилаючись на те, що на дату
переоцінки була відсутня
заборгованість ЗАТ «Президент Готель»
перед ТОВ «Євростандарт» за
поставлений товар. Таке твердження
суперечило дослідженим судом доказам,
зокрема, показанням свідків ОСОБА_11,
ОСОБА_13, ОСОБА_12, ОСОБА_14 та акту КРУ №
5-21/216 від 21.12.2010 року, згідно якого
станом на 31.12.2008 року на балансі ЗАТ
«Президент Готель» обліковувалась
кредиторська заборгованість перед ТОВ
«Євростандарт» в сумі 4, 5 млн. грн. У
зв'язку із суперечністю висновків
вказаних вище судово - економічних
експертиз, щодо суми завданих збитків,
під час судового слідства постановою
суду було обґрунтовано призначено
проведення повторної судово -
економічної експертизи. З висновків
даної експертизи № 914/915/13-45 від
29.03.2013 року (т. 34 а.с. 147-167) вбачається, що
розрахунки за отримане обладнання по
видаткових накладних № 283
від 28.10.2008 року, № 261 від 11.09.2008 року, № 262
від 11.09.2008 року покупцем - ЗАТ
«Президент-Готель «Київський»
здійснено не за конкретне найменування
обладнання, як зазначено в акті
ревізії, а відповідно до загальної
вартості обладнання, перелік якого
наведений у додаткових угодах.
Переоцінка вартості поставленого, але
не оплаченого у повному розмірі
обладнання, не перевищує суму
заборгованості ЗАТ «Президент - Готель
«Київський» перед ТОВ «Євростандарт»
за договором № 132 від 15.12.2005 року.
Підставою для проведення сторонами ТОВ
«Євростандарт» та ЗАТ «Президент -
Готель «Київський» переоцінки
вартості обладнання, отриманого
покупцем - ЗАТ «Президент Готель»
«Київський» за додатковими угодами №
№ 20, 22 та 23, є наявність заборгованості
ЗАТ «Президент-Готель «Київський»
перед ТОВ «Євростандарт» станом на
22.12.2008 року за поставлене обладнання та
суттєва зміна курсу іноземної валюти в
період виконання оплат порівняно з
датою укладення додаткових угод, що
відповідає умові п.3.3 договору № 132 від
15.12.2005 року та додаткової угоди № 30 від
22.12.2008 року. Також у висновку зазначено,
що висновки ревізії Контрольного
ревізійного Управління № 05-21/216 від
21.12.2010 року, викладені на сторінках 23, 24,
25 Акту, відносно переоцінки оплаченого
товару в сумі 327 000 грн., а також висновки
ревізії Контрольного ревізійного
Управління № 05-21/216 від 21.12.2010 року про
те, що внаслідок укладання та виконання
додаткової угоди № 30 від 22.12.2008 року до
договору № 132 від 15.12.2005 року,
доповнень № 1 від 04.02.2009 року, № 2
від 24.02.2009 року і № 3 від
10.03.2009 року між ЗАТ «Президент Готель»
і ТОВ «Євростандарт», ЗАТ
«Президент - Готель» завдані збитки у
сумі індексації - 2 077 362, 94 грн.,
документально не підтверджуються.
Таким чином, колегія суддів
погоджується з думкою судів, що саме
висновки цієї експертизи є науково
обґрунтованими, узгоджуються з
показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_10,
ОСОБА_15, ОСОБА_12, ОСОБА_13 та документами
фінансово-господарської звітності
обох підприємств, а тому не викликають
сумнівів у їх достовірності, а тому
обґрунтовано покладено судом в основу
вироку, з чим погодилася і апеляційна
інстанція. За таких обставин доводи
прокурора про необґрунтоване
врахування цього висновку не
заслуговують на увагу. Такі ж
обґрунтування, щодо законності
укладеної додаткової угоди № 30 від
22.12.2008 року містяться у висновках
Незалежного інституту судових
експертиз (т. 34 а.с. 76-93) та науково -
експертному висновку Інституту
держави і права ім. Корецького В.М. (т. 34
а.с. 61-75), які визнані судом допустимими
доказами, з чим погоджується і
касаційна інстанція. Отже, з матеріалів
справи не вбачається беззаперечних та
переконливих належних доказів на
підтвердження завдання збитків діями
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, внаслідок укладання
та виконання додаткової угоди № 30 від
22.12.2008 року до договору № 132
від 15.12.2005 року, доповнень № 1 від
04.02.2009 року, № 2 від
24.02.2009 року і № 3 від 10.03.2009 року між ЗАТ
«Президент Готель «Київський» та ТОВ
«Євростандарт» і в ході судового
розгляду у передбачений законом
спосіб, не здобуто. Крім того, вказана
додаткова угода з доповненнями ніким
не оскаржена і не скасована. Цивільний
позов по справі не заявлений. З огляду
на викладене, колегія суддів вважає, що
районний суд на законних підставах
виправдав ОСОБА_7 у зв'язку відсутністю
в її діях складу злочину, передбаченого
ч. 2 ст. 364-1 України та відповідно ОСОБА_4
за відсутністю в його діях складу
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК
України. Крім того, згідно висновку
судової експертизи комп'ютерної
техніки та програмних продуктів №
5867/11-17 від 17.04.2012 року, на жорсткому
диску системного блоку комп'ютера,
вилученого 09.06.2011 року у приміщенні
офісу ТОВ «Євростандарт», містяться
різні за змістом електронні версії
договору № 132 від 15.12.2005 року,
укладеного між ЗАТ «Президент-Готель»
та ТОВ «Євростандарт» на постачання
технологічного обладнання, меблів та
аксесуарів для готельного комплексу
«Президент-Готель», а також електронні
версії додаткової угоди № 30 від 22.12.2008
року до договору № 132, доповнення № 1, 2, 3
до неї. ОСОБА_7 зазначених обставин в
судовому засіданні не оспорювала,
стверджувала, що складання тексту
договору № 132 з внесеними до нього
поправками із тексту додаткової угоди
№ 30 сталося випадково, а не навмисно,
обґрунтувала цю помилку. У грудні 2010
року при проведенні ревізорами КРУ
зустрічної звірки господарських
відносин ТОВ «Євростандарт» та ЗАТ
«Президент-Готель», вона надавала
ревізорам фінансово-господарські
документи товариства, серед яких
знаходився не тільки примірник
договору № 132 від 15.12.2005 року, що містив
положення додаткової угоди № 30 від
22.12.2008 року про можливості проведення
переоцінки вартості неоплачених
товарів, поставлених ТОВ
«Євростандарт» на адресу готелю, а
також саму додаткову угоду № 30 з
додатками до неї.

Ці показання підсудної ОСОБА_7 нічим не
спростовані, узгоджуються з іншими
матеріалами справи, в яких відсутні
докази про намір ОСОБА_7 приховати від
будь-кого порядок укладання та
виконання додаткової угоди з
додатками. Наведене спростовує
твердження органу досудового слідства
про наявність в неї умислу приховати
існування додаткової угоди.

Окрім того, додаткова угода № 30 від
22.12.2008 року з додатками нікчемною і
недійсною в судовому порядку не
визнана та є складовою частиною
договору № 132 від 15.12.2005 року.

А тому обґрунтованими є висновки суду
про відсутність в діях ОСОБА_7 ознак
службового підроблення та
використання завідомо підробленого
документа, що їй інкриміновано за ч. 2
ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки
запропоновані органами досудового
слідства джерела доказів, у тому числі,
показання свідків, висновки експертиз,
як окремо так і в цілому, не
спростовують тверджень ОСОБА_7 про
відсутність умислу на вчинення і цих
злочинів.

Посилання прокурора про те, що судом
безпідставно не взято до уваги
висновки Акту КРУ № 05-21/216 від 21.12.2010
року, не заслуговують на увагу,
оскільки вказаний акт позапланової
ревізії фінансово - господарської
діяльності ЗАТ «Президент-Готель»
повністю спростовується висновком
судово - економічної експертизи №
914/915/13-45 від 29.03.2013 року, яка була
призначена судом.

Таким чином, суд першої інстанції,
відповідно до вимог
кримінально-процесуального закону в
судовому засіданні з достатньою
повнотою об'єктивно перевірив усі
зібрані на досудовому слідстві докази,
на підставі яких було пред'явлено
обвинувачення у вчиненні злочинів
ОСОБА_7 та ОСОБА_4, і, давши їм належну
вмотивовану оцінку, обґрунтовано
дійшов висновку про відсутність в діях
ОСОБА_7 складу злочинів, передбачених ч.
2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України та
ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч.
2 ст. 367 КК України, з урахуванням змін
внесених апеляційним судом, а тому на
законних підставах виправдав останніх,
з чим погоджується і колегія суддів.

Таким чином, доводи прокурора в
касаційній скарзі про порушення судом
вимог статей 323, 327 КПК 1960 року під час
розгляду справи, які вплинули на
правильність висновків суду є
необґрунтованими, не відповідають
матеріалам справи та не можуть бути
задоволені.

У касаційній скарзі прокурора не
зазначено передбачені у ст. 370 КПК
України обставини, які б свідчили про
істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону, що
перешкодили б суду постановити
законний та обґрунтований вирок. Не
наведено у касаційній скарзі і доказів,
які спростовували б висновки суду щодо
невинуватості ОСОБА_7, ОСОБА_4 та
незаконності вироку, і давали підстави
для його скасування.

Апеляційний суд, провівши часткове
судове слідство, належним чином
перевірив та надав відповіді на всі
доводи прокурора, викладені ним в
апеляції, які за своїм змістом є
аналогічні доводам касаційної скарги
та прийняв правильне рішення про
часткове її задоволення, виключивши з
мотивувальної частини вироку
посилання суду на недоведеність вини
ОСОБА_7 та ОСОБА_4 у вчиненні
інкримінованих правопорушень, а в
решті обґрунтовано залишив
виправдувальний вирок без зміни.
Ухвала апеляційного суду належним
чином мотивована та відповідає вимогам
ст. 377 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 75 КПК
України, повторна експертиза може бути
призначена, коли висновок експерта
буде визнано необґрунтованим чи таким,
що суперечить іншим матеріалам справи
або інакше, викликає сумніви в його
правильності.

У зв'язку з суперечністю висновків двох
судово - економічних експертиз № 2631/11-19
від 12.07.2011 року та № 6990/11-19
від 14.10.2011 року, судом була
призначена експертиза, яка підтвердила
про відсутність збитків у сумі
індексації - 2 077 362, 94 грн.

Крім того, згідно матеріалів справи у
суді апеляційної інстанції була
допитана експерт ОСОБА_16, яка
підтвердила наданий нею висновок
повторної експертизи № 914/915/13-45 від
29.03.2013 року та який узгоджується з
іншими матеріалами справи.

А оскільки, у колегії суддів не було
будь - яких сумнівів щодо
обґрунтованості цього висновку
експерта (№ 914/915/13-45 від 29.03.2013 року), а в
клопотанні прокурора не містилось
достатніх підстав для проведення
повторної експертизи, тому суд на
законних засадах відмовив у
задоволенні цього клопотання, з чим
погоджується і касаційна інстанція.

Доводи прокурора про те, що суд вийшов
за межі наданих йому повноважень,
оскільки вказуючи у вироку на
знецінення валюти не послався на
докази, які б це підтверджували, чим
порушив вимоги п. 1 ч. 1 ст. 369 КПК України,
є неспроможними, оскільки, як правильно
визнала апеляційна інстанція, дана
обставина є загальновідомою і не
підлягає доказуванню та не дає підстав
вважати це істотним порушенням вимог
кримінально - процесуального закону у
розумінні положень ст.370 КПК України.

Під час перевірки матеріалів справи
встановлено, що суди першої та
апеляційної інстанцій істотних
порушень кримінального та
кримінально-процесуального
законодавства, які б тягнули безумовне
скасування постановлених щодо ОСОБА_7
та ОСОБА_4 судових рішень, не допустили.

Оскільки передбачені ч. 1 ст. 398 КПК
України підстави для скасування
судових рішень щодо виправданих
ОСОБА_7, ОСОБА_4 відсутні, колегія суддів
вважає, що в задоволенні касаційної
скарги слід відмовити.

Керуючись статтями 394-396 КПК України 1960
року, п.п. 11, 15 розділу ХІ «Перехідні
положення» КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу прокурора м. Києва
залишити без задоволення.

Залишити без зміни вирок Печерського
районного суду м. Києва від 22
липня 2013 року, з урахуванням змін
внесених 13.11.2013 року ухвалою
апеляційного суду, та ухвалу
Апеляційного суду м. Києва
від 13 листопада 2013 року щодо
виправданих ОСОБА_7 за відсутністю в її
діях складу злочинів, передбачених ч. 2
ст. 364-1, ч. 2 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК
України, та ОСОБА_4 за відсутністю в
його діях складу злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

С у д д і:

В.І.Орлянська С.І.Кравченко А.В.Суржок