Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

28 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000957 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на ухвалу підготовчого судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою повернуто прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , 1981 року народження, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції послався на те, що відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва від 12 березня 2015 року, відмовляючи в задоволенні подання голови Солом`янського районного суду м. Києва про направлення зазначеного кримінального провадження за територіальною підсудністю до іншого суду, суд апеляційної інстанції виходив з огляду на викладенні в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення, пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення, відсутність даних про місце знаходження ПАТ «Українська охоронна страхова компанія» та не встановлення місця, з якого було здійснено несанкціоноване втручання в роботу електронно-обчислювальних систем ПАТ.

Виходячи з зазначених вказівок суду апеляційної інстанції та змісту обвинувального акту, суд першої інстанції дійшов висновку, що, всупереч вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, прокурор не вказує місце (із зазначенням адреси) вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, хоча дана обставина повинна бути встановлена та зазначена в обвинувальному акті, оскільки підлягає обов`язковому доказуванню відповідно до вимог ч. 1 ст. 91 цього Кодексу.

Також суд послався на те, що згідно обвинувальному акту ОСОБА_7 при вчиненні інкримінованого йому злочину діяв за попередньою змовою з гр. ОСОБА_8 , разом з тим правова кваліфікація дій даної особи з посиланням на статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відсутні.

Крім цього, як зазначає суд у своїй ухвалі, в обвинувальному акті не обґрунтована необхідність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 КК України при наявності в змісті обвинувального акту кваліфікуючої ознаки «за попередньою змовою з іншими невстановленими особами».

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року в кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги прокурор посилається на те, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню, оскільки винесена з порушенням вимог КПК України.

Зокрема, як зазначається у скарзі, обвинувальний акт може бути повернуто прокурору лише у разі його невідповідності вимогам закону.

Між тим, на думку прокурора, незважаючи на наведені в ухвалі суду першої інстанції порушення, обвинувальний акт складений щодо ОСОБА_7 відповідає вимогам закону, оскільки він містить в собі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Крім цього, прокурор вважає хибним твердження суду щодо відсутності в обвинувальному акті правової кваліфікації дій, вчинених ОСОБА_8 та формулювання обвинувачення останнього, оскільки ці відомості стосуються виключно ОСОБА_7 , а також безпідставним твердження суду щодо необґрунтованості необхідності кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 5 ст. 27 КК України, оскільки, відповідно до вимог ст. 314 КПК України, дане питання не може вирішуватися судом під час підготовчого судового засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просив її задовольнити; пояснення захисника, який залишив вирішення скарги на розсуд суду; вивчивши матеріали кримінального провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга прокурора підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідності до вимог, передбачених п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Обвинувальний акт, як це передбачено ст. 291 КПК України, складається і підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Частиною другою цієї ж норми КПК передбачено, які відомості повинен містити в собі обвинувальний акт. Зокрема, поряд з іншими даними, в ньому повинні бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Як вбачається з обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000957 щодо ОСОБА_7 за фактом пособництва у заволодінні чужим майном шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, що вчинене в особливо великих розмірах, його було складено слідчим, затверджено прокурором та направлено до Солом`янського районного суду м. Києва, разом з реєстром матеріалів досудового розслідування, а також розпискою підозрюваного про отримання копій обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.
Зазначений процесуальний документ, за своїм змістом, містить в собі всі необхідні відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, у тому числі виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію та формулювання обвинувачення, а тому суд першої інстанції не мав достатніх правових підстав для повернення обвинувального акта прокурору через його невідповідність вимогам закону.
Посилання в ухвалі суду на те, що, в порушення вимог зазначеної вище статті, а також незважаючи на вказівки Апеляційного суду м. Києва, які наведені в його ухвалі від 12.03.2015 року, в обвинувальному акті не вказане місце (із зазначенням адреси) вчинення ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, слід визнати безпідставним, оскільки воно не ґрунтується на законі та не відповідає змісту та суті рішення суду апеляційної інстанції з огляду на те, що сам по собі факт не встановлення конкретного місця вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, в тому числі ст. 291 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а ухвала суду апеляційної інстанції про відмову в задоволенні подання про направлення зазначеного кримінального провадження за територіальною підсудністю до іншого суду ґрунтувалась на вимогах ч. 1 ст. 32 КПК України про те, що якщо місце кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Твердження суду про відсутність в обвинувальному акті правової кваліфікації та формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_8 , який схилив ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі прокурора, є хибним та не може служити підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки обвинувальний акт було складено тільки щодо ОСОБА_7 , а відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.
Обґрунтованими слід визнати також і доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності посилання, при визначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_7 , на ч. 5 ст. 27 КК України, оскільки правильність правової кваліфікації кримінального правопорушення, відповідно до вимог закону, не є предметом підготовчого судового засідання.
За таких обставин, ухвала підготовчого судового засідання про повернення обвинувального акта прокурору не може бути визнана законною та обґрунтованою.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що ухвалу підготовчого судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000957 щодо ОСОБА_7 необхідно скасувати, оскільки вона постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону, а матеріали зазначеного кримінального провадження повернути до суду першої інстанції для призначення нового розгляду зі стадії підготовчого судового засідання.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Ухвалу підготовчого судового засідання Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2015 року, відповідно до якої обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000957 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України повернуто прокурору скасувати та призначити за матеріалами зазначеного кримінального провадження новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/894/2015

Категорія: ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України

Головуючий у 1-й інстанції суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1