справа № 462/8900/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
представника потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Зубра Пустомитівського району Львівської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, військовозобов`язаного, який зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,
ОСОБА_5 14.09.2014 року близько 14.30 год. в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К» по вул.Городоцькій, 302 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, таємно викрав із торгового залу терморегулятор програмований «Millitemp CDFR-003», вартістю 1089,89 грн., який в подальшому заховав та не оплативши товар вийшов із приміщення гіпермаркету.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), тобто злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України.
ОСОБА_5 21.09.2014 року близько 13.40 год. в приміщенні гіпермаркету «Епіцентр К» по вул.Городоцькій, 302 у м.Львові, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, повторно, умисно, з корисливих мотивів, таємно викрав із торгового залу крем для ніг «Herbal Cosmetics», вартістю 15,31 грн., крем для рук «Dove», вартістю 24,23 грн., сковорідку «Fusion Risoli», діаметром 28 см., вартістю 1221 грн., які в подальшому заховав та не оплативши за товар вийшов із приміщення гіпермаркету, чим заподіяв ТОВ «Епіцентр К» матеріальну шкоду на загальну суму 2350,43 грн.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) повторно, тобто злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК України.
19.02.2015 року між представником потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за ініціативою останнього, на підставі ст.ст. 468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.
Згідно з укладеною угодою, обвинувачений ОСОБА_5 та представник ТОВ «Епіцентр К» дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.185 КК України, ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке має понести ОСОБА_5 , а саме: за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт на строк сто годин та за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік, на підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено покарання у виді обмеження волі на строк один рік. При цьому, передбачено застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнення його від відбування узгодженого покарання з іспитовим строком один рік.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав угоду про примирення, при цьому, повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та пояснив, що він повністю розуміє свої права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним, вид покарання, а також наслідки невиконання даної угоди.
Представник потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_4 в суді просив затвердити угоду про примирення, зазначив, що завдана ТОВ «Епіцентр К» шкода ОСОБА_5 відшкодована повністю, а також підтвердив, що йому зрозумілі наслідки затвердження угоди.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, яка укладена між представником потерпілого і обвинуваченим, оскільки така угода відповідає вимогам КПК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між представником потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.
Згідно з ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів, невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 , ч.2 ст.185 КК України, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185 , ч.2 ст.185 КК України, визнає повністю.
Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про примирення. Також, згідно вимог ч.4 ст.474 КПК України, з`ясовано, що представнику потерпілого зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України, та що він просить затвердити угоду.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена сторонами, визначена у межах санкцій ч.1 ст.185 КК України та ч.2 ст.185 КК України, призначення покарання за сукупністю злочинів відповідає вимогам ст.70 КК України, а звільнення від відбування покарання з випробуванням - ст.75 КК України. Підстав для відмови у затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про можливість затвердження угоди про примирення, укладеної між представником потерпілого ТОВ «Епіцентр К» - ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 , призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання, яке є достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню ним нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення передбачених ч.2 ст.50 КК України цілей покарання.
На підставі ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України із обвинуваченого ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на проведення НДЕКЦ ГУ МВС України у Львівській області дактилоскопічної експертизи документів № 4/1201 від 31.10.2014 року в розмірі 392 грн. (матеріали кримінального провадження, арк.40), оскільки проведення вказаної експертизи було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.
Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України, суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 394, 468, 469, 471, 474, 475 КПК України, суд -
засудив:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у виді громадських робіт строком сто годин;
- за ч.2 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк один рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання із випробуванням протягом іспитового строку тривалістю один рік.
· крем для ніг «Herbal Cosmetics», крем для рук «Dove», сковорідку «Fusion Risoli», діаметром 28 см., які передано на зберігання представнику потерпілого (матеріали кримінального провадження арк.73), повернути потерпілому ТОВ «Епіцентр К», як власнику;
· інформаційний носій (CD-диск), на якому зафіксовано відеозаписи з камер відеоспостереження ТЦ «Метро» за 14.09.2014 року та від 21.09.2014 року (матеріали кримінального провадження, арк.132), залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 392 грн.
Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова, з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1