1-кп/134/43/2015
Справа № 134/611/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 липня 2015 року Крижопільський районний суд Вінницької області

у складі:головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт Крижопіль кримінальне провадження № 0000099 від 20.03.2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя міста Ямпіль Вінницької області, громадянина України, освіта неповна середня, не одружений, не працює, згідно ст.89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.213 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 20 березня 2015 року близько 9 години, не будучи зареєстрованим як суб`єкт підприємницької діяльності та не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, одержання якого передбачено законодавством, порушуючи законодавство про обіг металобрухту, здійснив прийом 580 кг брухту чорного металу у жителів села Вільшанка Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по ціні 1 гривня 80 коп. за один кілограм з подальшим наміром збути його за вищою ціною в прийомному пункті металобрухту.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченому ст.213 ч.1 КК України, тобто здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації та без спеціального дозволу(ліцензії).

26 березня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Крижопільського району ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000099, та обвинуваченим у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 в порядку, передбаченому статтями 468,469 та 472 КПК України в приміщенні прокуратури Крижопільського району Вінницької області укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з вказаною угодою ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої та пред`явленої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ст.213 ч.1 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ст.213 ч.1 КК України у виді 140 годин громадських робіт. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`ясненні обвинуваченому.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд виходить з такого. Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 ст.469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Відповідно до положень ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між обвинуваченим та прокурором може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України віднесений до злочину невеликої тяжкості, без потерпілих.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє, що: він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а він має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладання та затвердження даної угоди передбачені ст.473 КПК України, зокрема про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч.5 ст.474 КПК України.

Вислухавши сторони кримінального провадження, оцінюючи викладені обставини кримінального провадження у їх сукупності, суд доходить висновку про те, що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Крім цього, умови угоди не суперечать вимогам Кримінально-процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, зокрема вимогам статей 63,75,76 КК України, та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості, при цьому обвинувачений ОСОБА_4 погоджується на призначення узгодженого покарання.

Суд бере до уваги, що відповідно до положень ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію в часі. Згідно з частиною четвертою цієї статті, якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, який скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Як зазначалося вище, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинних дій, які мали місце 20 березня 2015 року.

Законом України від 12 лютого 2015 року « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляції)», який набрав чинності з 05 квітня 2015 року, змінено статтю 213 КК України. Частина перша статті 213 КК України, що діяла на момент вчинення кримінального правопорушення, передбачала основне покарання у виді громадських робіт.

Враховуючи те, що кримінальне провадження розглядається районним судом після набрання законної сили положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляції) та, беручи до уваги, що умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому ОСОБА_4 роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, встановлені ст.476 КПК України, суд доходить висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_4 і призначення останньому узгодженої сторонами виду та міри покарання.

Речові докази у кримінальному провадженні: кантер в корпусі синього кольору, який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів підлягає поверненню власнику, металобрухт загальною вагою 580 кг, який залишений на зберігання ТОВ «Сокіл» конфіскувати в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 314, 370,373,374,468,469, 472-476 КПК України, суд

З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

Затвердити угоду від 26 березня 2015 року у кримінальному провадженні №0000099 про визнання винуватості, укладену між старшим прокурором прокуратури Крижопільського району Вінницької області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 призначити покарання у виді 140 годин громадських робіт.

Речові докази:

-кантер в корпусі синього кольору , який знаходиться в кімнаті зберігання речових доказів підлягає поверненню власнику;

- металобрухт загальною вагою 580 кг, який залишений на зберігання ТОВ «Сокіл» конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: