Провадження 1-кп/127/98/15
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 січня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області:
в складі: головуючого судді: ОСОБА_1 ,
при секретарі: ОСОБА_2 ,
за участю прокурора: ОСОБА_3 ,
захисника: ОСОБА_4 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені 29 червня 2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004677 відносно:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину при наступних обставинах. Так, ОСОБА_7 28.06.2014 року приблизно о 17 год. 30 хв., перебуваючи біля магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: м.Вінниця вул. Київська 45, підійшов до ОСОБА_8 та наніс йому один удар правою рукою в обличчя, а саме в ліве око, внаслідок чого спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, який відповідно до висновку судово-медичного експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 1044 від 01.07.2014 року відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 повідомив, що він разом з двома товаришами 28.06.2014 року приблизно о 17 годині перебував біля магазину «Українські товари» по вул. Київській в м.Вінниці та пив каву. В ході розмови, вони побачили малознайомого їм ОСОБА_5 , який раптово підійшов до них та безпідставно наніс потерпілому удар кулаком в ліву частину обличчя. В подальшому, висловлюючись в адресу ОСОБА_6 нецензурною лайкою, пішов в невідомому напрямку. Крім того ОСОБА_6 повідомив, що він викликав міліцію, зафіксував подію та ушкодження, яке йому було нанесено.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони обвинувачення свідок ОСОБА_9 суду повідомив, що 28.06.2014 року приблизно о 17 год. він разом з потерпілим та ще одним товаришем перебув біля магазину «Українські товари» та пив каву. Раптом до них підійшов ОСОБА_5 та не промовляючи ні слова, вдарив ОСОБА_6 в обличчя та, виражаючись нецензурною лайкою, пішов. Вони пішли всі у двір, а потім розійшлись по домівкам. ОСОБА_6 , перебуваючи в квартирі викликав карету «швидкої допомоги», оскільки від удару обличчя почало набрякати. Крім того сідок повідомив, що ОСОБА_5 вони раніше не знали, а лише бачили його біля магазину декілька разів та в його адресу ніяких висловлювань не було.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.09.2014 року та фото таблиці до нього за участю потерпілого ОСОБА_6 вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 в присутності понятих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вказав на місце де перебував він з товаришами та продемонстрував як ОСОБА_5 наніс йому тілесні ушкодження.

В ході проведення слідчого експерименту, свідок ОСОБА_9 вказав на місце, де вони пили каву та продемонстрував, як чоловік на ім`я ОСОБА_12 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 , що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 23.09.2014 року та фото таблицями до нього.
В ході проведення слідчого експерименту, ОСОБА_13 вказав на місце, де він стояв разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_9 та продемонстрував, як чоловік на ім`я ОСОБА_12 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме один удар кулаком правої руки в район лівої щоки, що підтверджується протоколом слідчого експерименту від 23.09.2014 року та фото таблицями до нього.
Відповідно до висновку судово-медичного експерта Вінницького обласного бюро судово-медичної експертизи № 1044 від 01.07.2014 року у ОСОБА_6 мало місце тілесне ушкодження у виді синця на обличчі, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, виник від дії тупого твердого предмету (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний у постанові про призначення експертизи 28.06.2014 року.

Після дослідження вказаних доказів, прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Захисник ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотання та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру.

З доказів за клопотанням встановлено, що судом рішення про визнання ОСОБА_5 недієздатним чи обмежено дієздатним не приймалось, опікун чи піклувальник ОСОБА_5 не призначався.

Підстав для залучення законного представника ОСОБА_5 , передбачених ст. 44 КПК України не встановлено, оскільки ОСОБА_5 не визнаний недієздатним чи обмежено дієздатним.

Заслухавши думку прокурора, захисника, потерпілого, показання свідка, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов наступних висновків.

Згідно п. 1, 2 ч. 1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд має з`ясувати чи мало місце суспільно небезпечне діяння чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння.

Досліджені в судовому засіданні докази, а саме показання потерпілого, свідка, протоколи слідчих експериментів з ними та висновок судово-медичної експертизи суд приймає до уваги, як належні та допустимі і такі, що у взаємозв`язку та узгодженості підтверджують вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння.

При прийняті зазначеного рішення суд виходить з того, що потерпілий в судовому засіданні вказав на особу ОСОБА_5 , який наніс йому удар, зазначив на обставини вказаного. Вказані показання потерпілого повністю узгоджуються з показаннями свідка у справі, який також зазначив, що ОСОБА_5 умисно наніс удар рукою в обличчя потерпілого. Такі показання потерпілого та свідка є послідовними, оскільки відповідають протоколами слідчого експерименту за їх участю. Також, суд приймає до уваги, що вказані показання потерпілого та свідка повністю узгоджуються з висновком експерта № 1044 від 01.07.2014 року, яким встановлено наявність в потерпілого синця на обличчі, механізм та час утворення вказаного тілесного ушкодження.

Сукупність зазначених доказів у справі, свідчать про їх достатність для надання кримінально-правової оцінки суспільно небезпечного діяння, вчиненого ОСОБА_5 , оскільки ним вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

При вирішенні питання чи вчинив ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд виходить з того, що відповідно до ч.2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Висновком стаціонарної судово-психолого-психіатричної експертизи № 104 від 08.12.2014 року відносно ОСОБА_5 підтверджено, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 страждав на хронічне психічне захворювання у вигляді шизофренії, параноїдної форми; в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в теперішній час ОСОБА_5 страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії, параноїдної форми; в теперішній час ОСОБА_5 не може усвідомлювати свої дії та керувати ними; ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Вказаний висновок експертизи, яким підтверджено наявність в ОСОБА_5 в момент вчинення суспільно небезпечного діяння медичного критерію неосудності (хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії, параноїчної форми) та дані про те, що ОСОБА_5 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, свідчать, що ОСОБА_5 не підлягає кримінальній відповідальності, оскільки під час вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України перебував в стані неосудності.

Згідно ч. 2 ст. 19 КК України до особи, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 94 КК України під час визначення виду примусових заходів медичного характеру суд враховує характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступень небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Довідкою КЗ ВОНД «Соціотерапія» № 2056 від 31.07.2014 року підтверджується, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючий: АДРЕСА_1 на диспансерному наркологічному обліку в установі не перебуває.

З характеристики № 469 від 07.07.2014 року на ОСОБА_5 за місцем його проживання вбачається, що проживає за адресою АДРЕСА_1 з народження по теперішній час з батьком. В квартальний комітет скарг на нього не надходило. Сусідами характеризується негативно.

Згідно довідки КЗ «ВОПНЛ ім. акад. О.І.Ющенка» №2-5264 від 07.08.2014 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 15.03.2012 року по 02.04.2012 року з діагнозом «Гострий поліморфний психотичний розлад із симптомами шизофренії». Перебуває ОСОБА_5 під консультативним спостереженням.

З вимоги ІЦ УМВС України у Вінницькій області від 09.07.2014 року відносно ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 вбачається, що останній раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, примусові заходи медичного характеру до нього за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину не застосовувались.
Відповідно до ч. 4 ст. 503 КПК України примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними.

Статтею 92 КК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Вказане свідчить, що метою примусових заходів медичного характеру будь-якого виду є обов`язкове лікування, яке при всіх видах зазначених заходів є однаковим. Таким чином, вид примусових заходів пов`язаний лише з досягненням їх другої мети - запобігання вчиненню особою суспільно небезпечних діянь.

Судом при визначенні виду примусових заходів медичного характеру, враховано ступінь суспільної небезпеки діяння вчиненого ОСОБА_5 , що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, об`єкт посягання здоров`я особи та висновок експерта, яким встановлено, що ОСОБА_5 потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування в психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Таким чином, врахувавши характер та ступінь тяжкості захворювання ОСОБА_5 , тяжкість вчиненого ним діяння, ступень небезпечності психічного хворого для інших осіб, суд вважає, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним режимом нагляду, оскільки умови такого нагляду виключають можливість вчинення ОСОБА_5 нового суспільно небезпечного діяння.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 92,93,94 КК України, ст. ст. 506, 507, 512, 513 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Застосувати до ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 примусові заходи медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним режимом нагляду.

Ухвала може бути оскаржена протягом 30 діб з моменту її проголошення до Апеляційного суду Вінницької області.

Суддя: