Справа № 1 -339/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2007 року Лубенський
міськрайонний суд Полтавської області

В складі: головуючої судді - Чередникової B.C.

при секретарі - Мирній Т.Ф.

З участю: прокурора Загребельного О.В.

потерпілого - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубни справу по
обвинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.н., уроженця с Оріхівка Лубенського району Полтавської області, жителя АДРЕСА_1 українця, громадянина України, освіта середня,
одруженого, має на утриманні малолітню дитину, не працюючого, раніше не
судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.08.2007 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_2. знаходячись в
стані алкогольного сп'яніння, зупинив ОСОБА_1., який
рухався на велосипеді, по дорозі, що веде до с. Новооріхівка, Лубенського району, Полтавської області. Під час розмови між
ними виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_3.
кулаком наніс ОСОБА_1два удари в обличчя. ОСОБА_1., покинувши велосипед, почав тікати, а ОСОБА_3. наздогнав його і знову
наніс декілька ударів кулаком в обличчя. Коли
ОСОБА_1., захищаючись від ударів ОСОБА_3., присів, останній наніс удар носком ноги в область голови, в результаті чого удар
прийшовся по безіменному пальцю правої руки,
якою ОСОБА_1. закривав голову. Після цього ОСОБА_3. наніс ще один удар коліном
в область лівого ока ОСОБА_1. В результаті побиття ОСОБА_2 ОСОБА_1, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді
ЧМТ, струсу головного мозку, закритого перелому основної фаланги
4-го пальця правої кисті зі зміщенням, обширних синців обличчя, правого та лівого плечового суглоба, забитої рани лівої брови та
нижньої губи які, згідно висновку судово-медичної
експертизи відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що
спричинило тривалий розлад здоров'я.

Підсудний ОСОБА_3. вину свою визнав повністю і пояснив, що між ним та
ОСОБА_1. існували давні неприязні зтосунки,
на грунті яких між ними 28.08.2007 року виник конфлікті, в ході якого він наніс потерпілому тілесні ушкодження. Із
ступенем тяжкості тілесних ушкоджень згодний.

Згідно ст. 299 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, судом не
досліджувались інші докази вини підсудного
стосовно фактичних обставин справи та розміру цивільного
позову, які ніким не оспорюються.

Підсудний має нести кримінальну відповідальність за ст. 122 ч.1 КК України
як за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке
не є небезпечним для життя і не потягло за
собою наслідків передбачених у ст. 121 КК України, зважуючи, що він на грунті неприязнених стосунків
із потерпілим умисно наніс останньому тілесні
ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечним для життя і не потягло за собою
наслідків передбачених у ст. 121 КК України.

Призначаючи підсудному покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, який є злочином середньої тяжкості,
особу винного, який характеризується за місцем проживання посередньо, раніше не судимий, не працює, має на утриманні
малолітню дитину, в скоєному злочині щиросердно
розкаявся, сприяв розкриттю злочину - дані обставини суд визнає як такі,
що пом'якшують покарання.

2

Обставиною, що обтяжує покарання - суд визнає скоєння
злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи
як тяжкість злочину, так і особу засуджуємого, пом'якшуючі та обтяжуючі
обставини, суд приходе до висновку про можливість призначення покарання в межах
санкції статті 122 ч.1 КК України у вигляді позбавлення волі з застосуванням
ст. 75 КК України та звільнити засудженого від відбування покарання з
випробовуванням з іспитовим строком, оскільки його виправлення можливе без
відбування покарання.

Запобіжний захід залишити попередній - підписку про
невиїзд.

Потерпілим
ОСОБА_1. заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в
розмірі 95 грн. 79 коп., які він поніс під час лікування на придбання
медикаментів та моральної шкоди в розмірі 5000 грн., обґрунтовуючи свій позов
тим, що переніс моральні страждання від неправомірних дій підсудного, який
заподіяв йому тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, він хворів на
дифузний токсичний зоб 3 ступеня, в зв'язку з чим не можна перевтомлюватися та
хвилюватися, але він переніс ці хвилювання, що погано позначилися на його
здоров'ї, крім того він був позбавлений можливості працювати, що також
позначилося на його фінансовому становищі.

Потерпілий та
прокурор підтримали цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної
шкоди, підсудний ОСОБА_2. позов визнав повністю.

Суд вважає, що
позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підялгає повному
задоволенню, зважуючи, що позов обгрунтований, підтриманий потерпілим і
прокурором, визнаний підсудним.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2визнати винним
за ст. 122 ч. 1 КК України і призначити покарання 2 (два) роки позбавлення
волі.

На підставі ст.
75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3.
від відбування призначеного покарання з випробовуванням з іспитовим строком
на 2 (два) рік.

Відповідно до
ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_3.
не виїзжати за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про зміну місця
проживання та роботи; періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід
засудженому ОСОБА_3. до набрання вироком чинності, залишити підписку про
невиїзд.

Цивільний позов
ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди задовольнити повністю, стягнути з засудженого ОСОБА_2на користь
ОСОБА_1 95 гривень (дев'яносто п'ять) 79
копійок відшкодування матеріальної шкоди та 5000( п'ять тисяч) грн. моральної
шкоди.

На вирок може
бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області через Лубенський
міськрайонний суд протягом п'ятнадцяти діб після проголошення вироку.