Справа № 1-51/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.11 року Рахівський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого - судді Бліщ О.Б.

при секретарі - Вербещук В.А.

з участю прокурора - Ісак М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Рахів справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого (проживає у фактичному шлюбі), маючого на утриманні 1 н/л дитину, непрацюючого, раніше не судимого, громадянина України, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, 17 січня 2011 року, близько 20.00 години, в приміщенні кафе-бару ПП «ОСОБА_2Й.», розташованого по вул. Центральній №129 в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області, грубо порушуючи громадський порядок, став чіплятися та ображати різними нецензурними словами відвідувача кафе-бару ОСОБА_3, після чого почав стукати кулаком по столику та штовхати його, розбивши дві порожні пляшки від пива ємністю 0,5 л., два бокали для пива ємністю 0,5 л. та два стакани ємністю 50 гр., які були на столику, чим спричинив власнику кафе-бару ОСОБА_2 матеріальну шкоду на загальну суму 120 гривень. На зауваження продавця кафе-бару припинити хуліганські дії не реагував та почав наносити ОСОБА_3 удари, після чого, витягнув потерпілого ОСОБА_3 на вулицю де продовжив наносити удари ногами та руками по всьому тілу, чим спричинив потерпілому ОСОБА_3 легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синця з садном правої пара орбітальної ділянки, забою верхньої та нижньої губи, ЗЧМТ, струсу головного мозку. Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_1 кафе-бар припинив роботу на одну годину.

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 вину свою в скоєнні злочину визнав повністю та показав суду, що 17 січня 2011 року, близько 19 год.30 хв., разом з ОСОБА_4 зайшов в бар до ПП «Мінянчик» в с. Чорна Тиса, де замовили по 50 грам горілки та по пиву, після чого сіли за столик. Після, в бар зайшли ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які підсіли за їхній столик. В процесі розмови між ним та ОСОБА_3 виникла суперечка, в процесі якої ОСОБА_3 вдарив його в плече, а він у відповідь наніс два удари в обличчя ОСОБА_3. Побачивши це, бармени вигнали їх з бару. На подвір'ї він продовжив наносити ОСОБА_3 удари, після чого залишив його та пішов додому. Під час бійки в барі було пошкоджено посуд, який знаходився на столику, якого він перевернув. У вчиненому щиро розкаюється, просить його не карати суворо. Шкоду завдану злочином потерпілим він відшкодував.

Потерпілий ОСОБА_2, будучи допитаний в ході досудового слідства ствердив, що він являється приватним підприємцем та є власником кафе-бару, розташованого по вул. Центральній №2129 в с. Чорна Тиса, Рахівського району, Закарпатської області. 17 січня 2011 року, близько 20.40 год., його покликала в бар працівниця бару ОСОБА_6, яка повідомила, що в барі відбувається бійка. Зайшовши в бар, він побачив розбиті пляшки від пива, два бокали та стакани, які прибирала офіціант бару. На підлозі була кров. Робота бару була припинена через це на одну годину (а.с.9).

У своїй заяві, поданій до суду 22.02.2011 року, ствердив, що жодних матеріальних претензій до підсудного не має.

Потерпілий ОСОБА_3 ствердив, що 17.01.2011 року в приміщенні бару, належного ПП ОСОБА_2 до нього безпричинно став чіплятися ОСОБА_1, який був напідпитку. Він став згадувати йому старі образи, пов'язані з виконання ним службових обов'язків. Став розмахувати руками та висловлюватися нецензурною лайкою. Вдарив його кулаком в обличчя. Працівники бару робили ОСОБА_1 зауваження, однак він не реагував, натомість взяв в руки бокал, вдарив ним по столу, від чого зі столу попадав інший посуд, який розбився. Після цього працівники вигнали їх з приміщення бару та закрили вхідні двері. Коли вони вийшли на подвір'я, ОСОБА_1 продовжив наносити йому удари руками та ногами по всьому тілу, внаслідок чого він впав на землю. Залишивши його лежачого на землі, ОСОБА_1 пішов геть, а він піднявся, постукав у вхідні двері бару, попросив віддати йому рюкзак, якого він залишив в барі, після чого пішов додому (а.с.5).

У своїй заяві, поданій до суду 22.02.2011 року, ствердив, що жодних матеріальних претензій до підсудного не має.

Суд, на підставі ст.299 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, тобто без дослідження показів свідків, зазначених у списку обвинувального висновку, про що не заперечують учасники судового розгляду, при цьому підсудному роз'яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Окрім повного визнання вини підсудним ОСОБА_1, вина його у вчиненні злочину доведена перевіреними в ході судового слідства матеріалами справи:

· Заявою ОСОБА_3, згідно якої, 17.01.2011 року, потерпілий звернувся до Рахівського РВУМВС України в З/о з заявою про вчинення щодо нього злочину гр-ном ОСОБА_1С ( а.с.4);

· Актом судово-медичного освідчення №39від 19.01.2011 року, згідно якого у ОСОБА_3 виявлено легкі тілесні пошкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді синця з садном правої пара орбітальної ділянки, забою верхньої та нижньої губи, ЗЧМТ, струсу головного мозку (а.с.8);

· Довідкою про вартість розбитого посуду в барі, належному ПП ОСОБА_2 (а.с.16).

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч. 1 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Цивільного позову не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Речових доказів у справі немає.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує як пом'якшуючі покарання обставини те, що він раніше не судимий, вину свою визнав повністю, щиросердечно розкаявся у скоєному, активно сприяв розкриттю злочину, має на утриманні неповнолітню дитину.

Обтяжуючою обставиною у відношенні підсудного ОСОБА_1 суд враховує те, що злочин ним було скоєно в стані алкогольного сп'яніння.

Приймаючи до уваги конкретні обставини даної справи, суд вважає що у відношенні підсудного слід обрати покарання у виді обмеження волі, що прямо передбачено санкцією ч. 1 ст.296 КК України, однак, беручи до уваги особу винного, його щире розкаяння, ступінь суспільної небезпеки скоєного ним діяння, думку потерпілих, які просили не позбавляти підсудного волі, суд вважає, що виправлення підсудного можливе без відбування покарання, а тому на підставі ст.75 КК України він підлягає звільненню від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст.296 ч. 1 КК України та призначити покарання - 2 (два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування покарання за цим вироком, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов'язання, передбачене ст. 76 КК України: періодично з'являтися в орган кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути внесена апеляція в судову палату з кримінальних справ апеляційного суду Закарпатської області, через Рахівський районний суд, протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя: Бліщ О.Б.