У Х В А Л А
19 червня 2015 року
Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
представників неповнолітніх потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 15 березня 2014 року приблизно о 18 год. вибіг із кімнати АДРЕСА_2 , а саме з місця свого проживання, де відпочивав після робочого дня, до коридору першого поверху вказаного гуртожитку, щоб зробити зауваження дітям, які стукали м`ячем в двері його кімнати № НОМЕР_1 та заважали йому відпочивати. При цьому ОСОБА_4 став голосно кричати на дітей, грубо порушуючи громадський порядок, де на той момент перебувала малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 і намагався її зловити, схопивши за талію. Під час того як ОСОБА_4 вибігав з кімнати і намагався зловити малолітню ОСОБА_9 у нього розкрився халат, в який він був одягнений без нижньої білизни після прийняття душу і малолітня ОСОБА_9 побачила його статевий орган.
Крім того, 15 березня 2014 року приблизно о 18 год. 20 хв., ОСОБА_4 , повторно вибіг із кімнати АДРЕСА_2 , а саме з місця свого проживання, де відпочивав після робочого дня, до коридору першого поверху вказаного гуртожитку, щоб знову зробити зауваження дітям, які стукали м`ячем в двері його кімнати № НОМЕР_1 та заважали йому відпочивати. При цьому ОСОБА_4 став голосно кричати на дітей, грубо порушуючи громадський порядок, де на той момент перебували малолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і намагався їх зловити. Під час того як ОСОБА_4 вибігав з кімнати і намагався зловити малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у нього розкрився халат, в який він був одягнений без нижньої білизни після прийняття душу і малолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_11 побачили його статевий орган.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочині за ч.2 ст. 156 КК України не визнав та показав суду, що 15.03.2014 року приблизно о 18 год. у нього мало місце непорозуміння з дітьми в гуртожитку де він проживає. Так, він перебуваючи в своїй кімнаті АДРЕСА_2 відпочивав перед відрядженням, а на коридорі гралися діти сусідів, зокрема ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , вони шуміли, веселилися та стукали м`яча, при цьому неодноразово в двері його кімнати. Він робив декілька разів їм зауваження, але діти не реагували і продовжували шумно гратися. Він був в душі, а коли повернувся діти продовжували голосно кричати. Після чергового удару м`ячем по дверях його кімнати, він вирішив насваритися на дітей спонукаючи їх до тиші, і відкривши двері став на них кричати і хотів зловити. Спиною до нього ближче за інших дітей знаходилась сусідська дівчинка - ОСОБА_9 . Він був в халаті без нижньої білизни і намагався схопити її за пояс та шльопнути по сідниці щоб насварити та продовжував підвищивши голос сваритися на дітей, однак в нього це не вийшло, так як діти всі порозбігалися. В момент коли він хотів схопити ОСОБА_9 в нього від різкого руху розкрився халат і можливо ОСОБА_9 побачила його статевий орган. Після цього діти знову продовжували стукати м`ячем в двері, він вискочив з кімнати щоб їх зловити і налякати, і можливо в нього від різкого руху знову розкрився халат і ОСОБА_10 і ОСОБА_11 могли побачити його частково оголеним і можливо його статевий орган. Зазначає, що не мав на меті зробити будь-яку шкоду та доводити до сліз будь-кого із дітей, а лише хотів спокійно відпочити перед відрядженням, тому сварився, кричав та спонукав дітей до тиші. Також зазначив, що жодних дій, які спрямовані на задоволення статевої пристрасті чи на збудження у малолітніх осіб статевого інстинкту він не вчиняв і на меті такого не мав. Розкаюється в тому, що голосно кричав на дітей, злякав ОСОБА_9 коли її зловив та хотів шльопнути по сідниці та можливо довів до сліз, та що кричав на ОСОБА_12 і ОСОБА_11 та можливо злякав їх коли хотів зловити, оскільки не мав права так чинити з дітьми. Також розкаюється в тому, що малолітні ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 можливо побачили його статевий орган в той момент коли він їх хотів зловити і розкривався халат. Під час судового засідання просив вибачення в представника потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_12 ОСОБА_7 і представника потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_8 . Крім того, зазначив, що ОСОБА_6 яка являється законним представником потерпілої ОСОБА_9 , ОСОБА_7 який являється законним представником потерпілого ОСОБА_10 та ОСОБА_8 який являється законним представником потерпілої ОСОБА_11 будь-яких претензій морального і матеріального характеруз приводу його хуліганських дій по відношенню до їх дітей до нього не мають та конфлікт між ними врегульований.
Допитана в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 показала, що ввечері 15.03.2014 року її дочка ОСОБА_9 забігла додому заплакана, а перед цим вона з ОСОБА_13 і хлопчиком ОСОБА_14 грались на коридорі 1-го поверху гуртожитку по АДРЕСА_3 де вони проживають в кімнаті АДРЕСА_4 . Десь близько 19 год. дочку з її слів привів дядько ОСОБА_15 . Дочка розповіла, що сусід ОСОБА_16 кричав до неї і інших дітей, хотів її зловити, а вона побачила у сусіда ОСОБА_16 після душа статевий орган, і його рука попала їй з талії до трусів. Дочка була в штанах чи колготах. Вона не впевнена, що ОСОБА_4 свідомо хотів доторкнутись до інтимних органів її дочки, до її оголених частин тіла. Вона вірить що це було не свідомо і вона вірить ОСОБА_4 . Коли допитували 03.04.2014 року, то слідчі писали з власної ініціативи про «статеві органи», вона була не уважна коли читала і підписувала протокол. Категорично заперечила щодо допиту в судовому засіданні своєї дочки - ОСОБА_9 . З приводу хуліганських дій ОСОБА_4 , які мали місце 15.03.2014 року по відношенню до її дочки ОСОБА_9 претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 не має та в майбутньому мати не буде. Конфлікт з ОСОБА_4 вичерпано. ( а.с. 40, 150 ).
Допитаний в судовому засіданні представник потерпілої ОСОБА_11 ОСОБА_8 показав, що від своєї дружини дізнався що 15.03.2014 року ввечері його дочка ОСОБА_11 з ОСОБА_14 і ОСОБА_17 гралися на 1-му поверсі гуртожитку за місцем проживання. Дружина, яка на даний час померла, нічого конкретно не говорила, казала, що ОСОБА_18 виходив з своєї кімнати і щось говорив. Дружина не говорила, що ОСОБА_16 оголював статевий член. Дитя його після цього знервоване не було. Дочку зразу опитували на опорному пункті і вона розказувала що гралась з дітьми на 1-му поверсі. Він не пам`ятає, щоб дочка говорила слідчому, що ОСОБА_16 оголював «член». Дочка говорила, що ОСОБА_19 плакала, бо ОСОБА_16 їй щось говорив. Він в міліцію з заявою не звертався, а його викликав сам дільничий. Його дочка нервувала, бо її викликали в міліцію. Ніякого розбещення щодо його дочки з боку ОСОБА_4 не було. Категорично заперечив щодо допиту в судовому засіданні своєї дочки - ОСОБА_11 . Повідомив, що в зв`язку з хуліганськими діями ОСОБА_4 , які мали місце 15.03.2014 року по відношенню до його дочки ОСОБА_11 претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 не має та в майбутньому мати не буде. Конфлікт з ОСОБА_4 вичерпано. ( а.с.42).
Допитаний в судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_7 показав, що від свого сина ОСОБА_20 дізнався що 15.03.2014 року ввечері його син з ОСОБА_21 і ОСОБА_17 гралися на 1-му поверсі гуртожитку за місцем проживання. Син розповів, що коли гралися хтось виходив і накричав на них. При допиті син говорив що щось бачив, але що бачив ясно не сказав. Син не казав, що бачив статевий орган. Будь-якої шкоди його сину не заподіяно. Він категорично проти допиту сина в суді, тому що син більш злякався як його допитували в міліції, ніж самого інциденту з ОСОБА_16 . Слідча ОСОБА_22 нав`язувала йому, що треба писати заяву в міліцію, а він не збирався це робити з власної волі. Ніякого розбещення щодо його сина з боку ОСОБА_16 не було. Діями ОСОБА_16 його сину нічого не заподіяно. Повідомив, що в зв`язку з хуліганськими діями ОСОБА_4 , які мали місце 15.03.2014 року по відношенню до його сина ОСОБА_10 претензій матеріального і морального характеру до ОСОБА_4 не має та в майбутньому мати не буде. Конфлікт з ОСОБА_4 вичерпано. ( а.с.21).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показала, що 15.03.2014 року між її чоловіком ОСОБА_4 та ОСОБА_24 , який є батьком малолітньої ОСОБА_9 приблизно о 19 год. була сутичка. Її позвала мама ОСОБА_9 і в присутності дитини говорила, що її чоловік чіпав її дочку в область талії, про що її дочка погоджувалась. Вона говорила з ОСОБА_21 і запитувала, чи її чоловік чіпав ОСОБА_9 , на що та відповіла що не бачила. Їй відомо, що чоловік кричав на дітей, бо вони завжди кричать біля їх дверей, б`ють м`ячем і вона постійно робить їм зауваження. ОСОБА_25 при ній своїми словами не розповідала і не показувала, як чіпав її ОСОБА_4 , була налякана. На наступний день вона говорила з ОСОБА_21 і ОСОБА_14 , і вони їй нічого не розповідали, що чоловік їм щось показував, а сказали тільки, що кричав на них. В той вечір чоловік був в тверезому стані. На протязі проживання в гуртожитку у неї були конфлікти з ОСОБА_26 з приводу кімнати в гуртожитку, на яку вона претендувала, про що знали сусіди і комендант. Зазначила, що ОСОБА_9 своєрідна дитина, оскільки часто на кухні підслуховує чужі розмови.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 показав, що в березні 2014 року у вечірній час був вдома і його дочка ОСОБА_28 сказала, що дівчинку ОСОБА_9 налякав якийсь дядько і вона боїться йти додому. Він провів ОСОБА_19 до її кімнати на 1-му поверсі, з нею не спілкувався і від неї нічого не чув. Його дочка не бачила, щоб ОСОБА_16 щось показував ОСОБА_9 . Він не виключає, що слідчий йому сам вказав про статевий орган.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що 15.03.2014 року йому подзвонила дружина і розповіла, що ОСОБА_16 на коридорі зловив його дочку ОСОБА_29 , накричав на неї і поліз в їй в труси. Він пішов до ОСОБА_16 розбиратись, але той заперечував що чіпав ОСОБА_29 і сказав, що діти кричали, заважали йому відпочивати і він робив дітям зауваження, а дочки не чіпав. Після тої події дочка була в стресовому стані.
Органами досудового слідства дії ОСОБА_4 були кваліфіковані за ч.2 ст. 156 КК України, як розбещення малолітніх.
Згідно обвинувального акту органами досудового слідства ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 15 березня 2014 року приблизно о 18 год. він маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті та отримання власного сексуального задоволення, шляхом вчинення розпусних дій, а саме мацання сідниць малолітньої та оголення свого статевого органу перед останньою, вийшов із квартири АДРЕСА_2 , а саме з місця свого проживання, до коридору першого поверху вказаного будинку, де на той момент перебувала малолітня ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Так, ОСОБА_4 , виконуючи свій злочинний умисел та достовірно знаючи про малолітство ОСОБА_9 , шляхом мацання, здійснив непристойні дотики до її сідниць та в подальшому оголив перед останньою свій статевий орган, чим заподіяв фізичне та моральне розбещення малолітньої.
Крім того, 15 березня 2014 року приблизно о 18 год. 20 хв., ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, маючи умисел на задоволення своєї статевої пристрасті та отримання власного сексуального задоволення, шляхом вчинення розпусних дій, а саме оголення свого статевого органу перед малолітніми, відчинив двері своєї квартири, що за адресою: АДРЕСА_1 , перед якими в той момент перебували малолітні ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Так, ОСОБА_4 , виконуючи свій злочинний умисел, достовірно знаючи про малолітство вказаних осіб, знаходячись в коридорі власної квартири, через відчинені двері, оголив перед ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , свій статевий орган, чим заподіяв їх моральне розбещення.
Кваліфікація органами досудового слідства дій ОСОБА_4 за ч.2 ст. 156 КК України, на думку суду, є помилковою, оскільки органом досудового слідства не здобуто належних та допустимих доказів, достатніх для кваліфікації дій ОСОБА_4 , як розбещення малолітніх.
Правову позицію щодо кваліфікації кримінального правопорушення за статтею 156 КК України надав Пленум Верховного Суду України своєю Постановою №5 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості особи», зокрема в п. 17 зазначив, що розпусні дії, відповідальність за які передбачено статтею 156 КК ( 2341-14 ), повинні мати сексуальний характер і можуть бути у виді фізичних дій або інтелектуального розбещення. Такі дії спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.
Під фізичними розпусними діями слід розуміти оголення статевих органів винної чи потерпілої особи, непристойні доторкання до статевих органів, які викликають статеві збудження, навчання статевим збоченням, імітація статевого акту, схиляння або примушування потерпілих до вчинення певних сексуальних дій між собою, вчинення статевих зносин, акту онанізму у присутності потерпілої особи тощо. Інтелектуальними розпусними діями є, зокрема, ознайомлення потерпілої особи із порнографічними зображеннями, відеофільмами, цинічні розмови з нею на сексуальні теми тощо.
Тобто, винна особа, яка скоює ці дії свідомо розуміє і бажає цього. З суб`єктивної сторони розбещення неповнолітніх скоюється підсудним тільки з прямим умислом, тобто підсудний усвідомлює, що здійснює розпусні дії щодо неповнолітньої особи та бажає їх вчинення.
Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, заслухавши пояснення ОСОБА_4 , його захисника, законних представників потерпілих та свідків, суд вважає, що дії ОСОБА_4 не свідчать про його умисел на розбещення малолітніх ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , його злочинні дії продовжувалися протягом короткого часу і за своїм змістом підпадають під ознаки хуліганства скоєного з винятковим цинізмом.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 , знаходячись в коридорі на 1-му поверсі гуртожитку, що по вулиці Відінська, 37 в м. Рівне, грубо порушуючи громадський порядок, норми моральності, намагаючись спонукати дітей до тиші, голосно кричав на них та намагався схопити малолітню ОСОБА_9 за пояс щоб насварити, та намагався схопити малолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_11 будучи одягненим в халат без нижньої білизни з оголеним статевим органом. Такі дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом, що виразився в появі ОСОБА_4 перед малолітніми особами в оголеному стані.
Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення за ч.2 ст.156 КК України, наполягаючи на тому, що ОСОБА_4 маючи умисел на задоволення статевої пристрасті та отримання власного статевого задоволення вчинив розпусні дії щодо малолітніх, а саме вчинив такі дії як мацання сідниць малолітньої ОСОБА_19 , та оголення свого статевого органу перед малолітніми ОСОБА_19 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 .
Однак представник потерпілого ОСОБА_10 ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомив, що особисто сам ніякою інформацією про те що до його сина ОСОБА_32 були вчинені якісь дії ОСОБА_16 не володіє, в міліцію сам не звертався. Також повідомив що його викликали на допит в міліцію вже через довгий час після події, разом із сином, син нічого сам не розповідав, а йому свідчення фактично надиктував слідчий. Вважає що розбещення його сина не було. Фактично претензій до ОСОБА_16 з приводу його хуліганських дій, що мали місце 15.03.2014 року не має, і не буде мати в майбутньому, про що від нього в матеріалах справи знаходиться відповідна розписка. Повідомив суду, що вважає, що його з сином просто використали в міліції у якихось не зрозумілих цілях.
Представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 також повідомив суду про те що 15.03.2014 року його дочка граючись на коридорі в гуртожитку чула що хтось обідив ОСОБА_19 , внаслідок чого остання була налякана та плакала, про оголення статевих органів, та задоволення сексуальної пристрасті суду нічого не повідомив. Зазначив, що в міліцію сам не звертався а його з дочкою викликали на допит в міліцію вже через певний час після події. Вважає що розбещення його дочки не було. Також повідомив що в ході допиту працівники міліції формулювали обставини не зі слів ОСОБА_31 , а так як вважали за потрібне самі. В матеріалах справи від ОСОБА_8 наявна заява про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_4 з приводу його хуліганських дій, що мали місце 15.03.2014 року.
Представник потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_6 повідомила, зі слів доньки, яка була схвильована, налякана та в емоційно збудженому стані, не в категоричній формі, про те, що можливо мали місце дії в ході яких ОСОБА_16 оголював статевий орган перед її донькою, але також в суд надала письмову заяву про те, що з приводу цих хуліганських дій ОСОБА_4 конфлікт між ними врегульований і претензій морального і матеріального характеру до останнього вона будь-яких не має та не буде мати в майбутньому.
ОСОБА_33 повідомив суду, що 15.03.2014 року, мав місце інцидент в гуртожитку де він проживає разом із своєю дружиною, суть якого була в тому, що він перебуваючи в своїй кімнаті, готувався до відрядження, а на коридорі гралися діти сусідів, зокрема ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 та інші, вони шуміли веселилися та стукали м`яча, при цьому неодноразово в двері ОСОБА_37 . Останній робив декілька разів зауваження але діти просто не реагували і продовжували гратися як і раніше. Після чергового удару м`ячем по дверях ОСОБА_16 , останній вийшов щоб насваритися на дітей, і відкривши двері побачив як спиною до нього стояла ОСОБА_34 . Зі слів ОСОБА_16 , він підвисив голос та намагався схопити її за пояс та насварити, однак в нього це просто не вийшло, а діти всі порозбігалися. Про те чи налякав і наскільки сильно налякав ОСОБА_38 . ОСОБА_19 він не усвідомлював. Повідомив що не мав на меті зробити будь-яку шкоду та доводити до сліз когось із дітей, а лише хотів спокійно заснути після важкого робочого дня. Розкаюється в тому що злякав ОСОБА_19 та довів до сліз, оскільки не мав права так чинити з дитиною. В суді просив вибачення в представників потерпілих ОСОБА_19 , ОСОБА_32 та ОСОБА_31 .
Інші свідки, допитані в судовому засіданні, які не були очевидцями події, повідомили лише загальну інформацію і характеристику ОСОБА_39 як сусіда та мешканця гуртожитку.
Свідок ОСОБА_27 , який привів потерпілу ОСОБА_19 до кімнати батьків, в судовому засіданні повідомив, що його донька прийшла додому і повідомила, що на коридорі плаче ОСОБА_9 , бо її налякав якийсь дядько. Більше донька нічого не бачила, і щоб хтось оголювався в тому числі. Повідомив що відводив ОСОБА_9 додому, бо вона плакала але нічого не розповідала.
З викладеного вбачається, що жодних доказів, які вказували би на умисні дії ОСОБА_4 , які органом досудового слідства були кваліфіковані за ч.2 ст.156 КК України, а саме що ОСОБА_4 вчинив розпусні дії щодо малолітніх і мав умисел на задоволення статевої пристрасті та отримання власного статевого задоволення в ході судового розгляду здобуто не було.
Судовою практикою Верховного Суду України у справах проти статевої свободи та статевої недоторканості встановлено, що розпусні дії повинні мати сексуальний характер у вигляді фізичних дій, або інтелектуального розбещення. І у випадку встановлення таких дій (фізичних дій, чи інтелектуального розбещення) з метою правильної кваліфікації необхідною умовою є встановлення, що вищевказані дії були спрямовані на задоволення винною особою статевої пристрасті, або на збудження у неповнолітньої особи статевого інстинкту.
В зв`язку із вищевикладеним, оскільки в ході судового розгляду сторона обвинувачення не представила належних і допустимих доказів і не довела наявність умислу ОСОБА_4 на задоволення статевої пристрасті, або на збудження у малолітньої особи статевого інстинкту, відсутні підстави кваліфікувати дії ОСОБА_4 , що мали місце 15.03.2014 року за ч.2 ст. 156 КК України.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 р. «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при визначені його громадських прав має право на справедливий розгляд справи незалежним і неупередженим судом.
Виходячи з вищевикладеного, дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується винятковим цинізмом та визнає його винним у вчиненні даного злочину.
Свій висновок суд мотивує тим, що сукупністю доказів по справі встановлено, що ОСОБА_4 своїми діями грубо порушив громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувався винятковим цинізмом, які виразилися в тому, що він декілька разів голосно кричав на малолітніх дітей які гралися в коридорі загального користування гуртожитку, який є громадським місцем, сильно налякав їх і намагався зловити та при цьому проявив безсоромність, яка виразилась в появі ОСОБА_4 перед малолітніми особами в халаті без нижньої білизни, внаслідок чого малолітні побачили його в оголеному стані.
В судовому засіданні ОСОБА_4 визнав свою вину у вчиненні хуліганських дій, які підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, щиро розкаявся у вчиненому, попросив вибачення у представників потерпілих і подав обґрунтоване письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України оскільки внаслідок зміни обстановки він перестав бути суспільно небезпечною особою.
Захисник обвинуваченого в судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_4 з викладених в ньому підстав.
В судовому засіданні прокурор заперечив щодо задоволення вказаного клопотання, вважає що дії ОСОБА_4 підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України.
Представник потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_7 та представник потерпілої ОСОБА_11 - ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримали клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття провадження по справі та просять його задоволити.
Представник потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності і закриття провадження по справі, не вказавши при цьому причин, з яких вона заперечує щодо задоволення вказаного клопотання.
Відповідно до ст.48 КК України, роз`яснень, даних в п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки (ст.48 КК) можливе у разі, коли особа вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості. Також зазначено, що особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.
Санкція ч. 1 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді штрафу від п`ятисот до тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.
Злочином невеликої тяжкості, згідно з вимогами ст. 12 КК України, є злочин, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років або інше, більш м`яке покарання за винятком основного покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
Суд, враховуючи вищевикладене, а також думку учасників процесу щодо заявленого клопотання, беручи до уваги що ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся у скоєному, сприяв судовому слідству, з вимогами про відшкодування матеріальних та моральних збитків потерпілі до нього не звертались і не мають до нього будь-яких претензій матеріального і морального характеру, в судовому засіданні розкаявся та просив вибачення у представників потерпілих за вчинене, що свідчить про його примирення з потерпілими. ОСОБА_4 позитивно характеризується за місцем проживання і за місцем роботи, одружений, з часу вчинення злочину 15.03.2014 року і по даний час не притягувався до будь-якої відповідальності, що свідчить про те що він твердо став на шлях виправлення. Крім того ОСОБА_4 змінив місце проживання, конфліктів не провокує. Все вищевикладене свідчить про те, що на час розгляду справи в суді ОСОБА_4 зазнав таких змін, що унеможливлюють вчинення ним нового злочину.
За таких обставин суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України на підставі ст. 48 КК України у зв`язку із зміною обстановки, оскільки на час розгляду справи в суді ОСОБА_4 перестав бути суспільно небезпечною особою.
Керуючись ст. ст. 12, 44, 48 КК України, ст.ст. 286, 288, 369-372, 376, 392-395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Рівненського
міського суду ОСОБА_1