У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого-судді

Кравченка К.Т.,

суддів

Канигіної Г.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Дрогобицької О.М.

та захисника

ОСОБА_3

розглянула у судовому засіданні 26 липня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у суді першої
інстанції на вирок Апеляційного суду Кіровоградської області від 23 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1та ОСОБА_2

Цим вироком засуджені:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

уродженка міста Прип'яті Київської області,

мешканка м. Світловодськ

Кіровоградської області, судимості не має,

за ч. 4
ст. 187 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що
є її особистою власністю;

за п. 6
ч. 2 ст. 115 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, на 8 років 6
місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є її особистою
власністю.

На підставі ст. 70 КК України
за сукупністю злочинів ОСОБА_1 призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, що є особистою власністю засудженої;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,

уродженець і мешканець м. Світловодськ

Кіровоградської області, раніше судимий:

18 грудня 2000 року Світловодським міським судом

Кіровоградської області за ч. 2 ст. 140 КК України 1961
р.

на 1 рік позбавлення волі з відстрочкою

виконання вироку на 2 роки;

4 червня 2002 року
тим же судом за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 187,

ст. 69, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення
волі.

Звільнений 8 травня
2006 року за відбуттям покарання,

за ст.
198 КК України на 3 місяці арешту.

Постановлено стягнути з
ОСОБА_11459 грн. 38 коп. судових витрат у доход держави.

ОСОБА_1 вчинила розбій,
поєднаний із насильством, що є небезпечним для життя, із заподіянням тяжких
тілесних ушкоджень, що потягли смерть потерпілого, із проникненням у
приміщення, а також умисне вбивство з корисливих мотивів.

ОСОБА_2 скоїв заздалегідь не
обіцяне отримання, зберігання та збут майна, одержаного злочинним шляхом за
відсутності ознак легалізації доходів, одержаних злочинним шляхом.

Як визнав суд, злочини
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вчинено за таких обставин.

ОСОБА_1 працюючи продавцем у
салоні-магазині «ІНФОРМАЦІЯ_3», розташованому на АДРЕСА_1 достовірно знала, що у
приміщенні магазину зберігаються комп'ютерна техніка та інше майно. Восени 2005
року, звільнившись з роботи за власним бажанням, вирішила вчинити крадіжку
майна із проникненням у магазин. З цією метою вона 7 вересня 2006 року у
вечірній час взяла у свого знайомого ОСОБА_4 монтировку.

8 вересня 2007 року,
приблизно о 2 годині, ОСОБА_1, маючи при собі монтировку, з метою крадіжки
чужого майна, проникла через вікно у приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_3».
Помітивши, що охоронець ОСОБА_5, 1934 року народження, який у той час чергував,
спить на стільцях, з метою вільного і безперешкодного заволодіння майном,
напала на ОСОБА_5 Застосовуючи насильство, що є небезпечним для життя
потерпілого, ОСОБА_1 завдала потерпілому удар монтировкою по голові. Помітивши,
що ОСОБА_5 не втратив свідомість, з метою позбавлення його життя ОСОБА_1
завдала монтировкою ще, не менше шести ударів по голові та правій руці,
внаслідок чого потерпілий втратив свідомість і упав на підлогу. Потім вона
зв'язала потерпілому руки системним кабелем, прив'язавши його до столу.

Обшукавши магазин, ОСОБА_1
заволоділа комп'ютерною технікою, та грошима у сумі 150 грн., спричинивши
ОСОБА_6матеріальну шкоду на загальну суму 4820 грн., мобільним телефоном
ОСОБА_7 вартістю 260 грн., мобільним телефоном, скетч-картками, інтернет
картками та грошима у сумі 180 грн., заподіявши ОСОБА_8 збитки на суму 1207
грн. Всього ОСОБА_1 заволоділа майном і грошима на 6287 грн. і зникла з місця
злочину.

Внаслідок розбійного нападу
ОСОБА_5 були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження від яких він помер на місці
вчинення злочину.

У вечірній час 8 вересня 2006
року ОСОБА_1, за місцем свого проживання на АДРЕСА_2 розповіла своєму
співмешканцю ОСОБА_2 про вчинений нею розбійний напад, а 10 вересня передала
йому викрадені мобільні телефони та 11 інтернет-карток на суму 1027 грн.

ОСОБА_2, заздалегідь не
обіцяно отримав від ОСОБА_1викрадене майно, та достовірно знаючи, що вказані
речі отримані злочинним шляхом, зберігав їх при собі, а 10 вересня виїхав до
міста Кременчука Полтавської області. Приблизно о 16 години в магазині
«ІНФОРМАЦІЯ_4» на АДРЕСА_3, збув мобільний телефон «Soni Ericsson T-610» ОСОБА_9 за 200 грн.

12 вересня 2006 року, вдень,
ОСОБА_2, отримані від ОСОБА_1інтернет-картки (11 шт.), заховав у підвальному
приміщенні недобудованої споруди на вул. Конько у м. Світловодськ. Того ж дня
ОСОБА_2 за місцем свого проживання збув своєму знайомому ОСОБА_4мобільний
телефон «Nokia-6100», який також йому передала ОСОБА_1 після нападу на
магазин.

У касаційному поданні прокурор,
який брав участь у розгляді справи в апеляційному суді, просить вирок щодо обох
засуджених скасувати за м'якістю призначеного їм покарання, а справу направити
на новий судовий розгляд. Прокурор також вважає, що суд без достатніх підстав
застосував до
ОСОБА_1ст. 69 КК України.

Заслухавши доповідача,
захисника ОСОБА_3, прокурора підтримавшого подання, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи прокурора, колегія суддів вважає, що подання
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Висновок суду, щодо
винуватості ОСОБА_1та ОСОБА_2 у вчиненні ними злочинів, за обставин
встановлених судом, стверджений низкою доказів, яким суд дав правильну оцінку і
у поданні прокурором не оспорюється. Не оспорені висновки суду і обома засудженими.

Зокрема, суд підставно
послався на показання засуджених, які повністю визнали себе винними і пояснили
за яких обставин ОСОБА_1 вчинила розбійний напад і умисне вбивство, а ОСОБА_2 -
заздалегідь не обіцяне придбання, зберігання та збут майна, одержаного ОСОБА_1
внаслідок розбійного нападу та вбивства охоронця магазину.

ОСОБА_1 повідомила такі
деталі та обставини злочинів, які були відомі лише їй. Свої показання ОСОБА_1
підтвердила під час відтворення обстановки та обставин події, які узгоджуються
із її попередніми поясненнями і повністю відтворюють перебіг подій 8 вересня
2006 року.

ОСОБА_2 у своїх показаннях
повідомив за яких обставин ОСОБА_1 передала йому чуже майно і як, і коли він
його збув.

Суд також дав оцінку
показанням потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_8 ОСОБА_6та ОСОБА_7 про відомі їм
обставини розбійного нападу, вбивства ОСОБА_5 та заподіяння їм матеріальної
шкоди.

ОСОБА_8, ОСОБА_7та ОСОБА_6
повідомили яким саме майном заволоділа ОСОБА_1 під час нападу. ОСОБА_8 і
ОСОБА_7, як це убачається із відповідних протоколів, впізнали своє майно -
телефон «Nokia-6100» та «Soni Ericsson T-610».

З показань свідків ОСОБА_10
та ОСОБА_4 видно, що вони мешкали у ОСОБА_1ОСОБА_4 підтвердив, що на прохання
ОСОБА_1давав їй монтировку, а ОСОБА_10 повідомила, що 8 вересня 2006 року
вночі ОСОБА_1вдома не було.

Вони ж повідомили про речі,
що були викрадені з магазину і які вони допомагали перенести засудженій до
своїх знайомих, а 12 вересня ОСОБА_2 дав ОСОБА_4 телефон «Nokia», щоб він
його продав.

Після того, якОСОБА_1сховали у м. Кременчузі, вона
телефонувала ОСОБА_4 і просила забрати із її квартири монтировку, яку їй раніше
дав ОСОБА_10

Як ОСОБА_10, так і ОСОБА_4
підтвердили, що чули особисто від ОСОБА_1про те, що вона вбила охоронника
магазину.

З показань свідка ОСОБА_11
видно, що він відвозив ОСОБА_2 у м. Кременчук, де
винний здав у магазин «ІНФОРМАЦІЯ_4» телефон «Soni Ericsson».

Свідок ОСОБА_9 підтвердив, що
10 вересня 2006 року, приблизно о 16 годині, невідомий продав йому за 200 грн.
мобільний телефон «Soni Ericsson T-610»,
який у подальшому був вилучений у нього працівниками міліції.

Крім показань потерпілих і
свідків, об'єктивність яких сумнівів не викликає, суд поклав в основу вироку й
дані, що містяться у протоколах огляду місця події, АДРЕСА_4 та недобудови на
цій же вулиці, де були виявлені і вилучені частина викраденого, висновку
судово-трасологічної експертизи, акті інвентаризації та висновку товарознавчої
експертизи.

Суд також підставно послався
на висновки судово-медичних експертиз з яких видно, що всі тілесні ушкодження
виявлені на трупі ОСОБА_5, є прижиттєвими і за ступенем тяжкості відносяться до
категорії тяжких, небезпечних для життя у момент їх заподіяння.

За висновком експертизи
потерпілому було завдано не менше восьми ударів і в основному у голову. Смерть
ОСОБА_5 настала у проміжок між 1 і 3 годинами 8 вересня 2006 року.

Висновки експертиз і
показання ОСОБА_1про знаряддя злочину, кількість ударів та їх локалізацію узгоджуються
між собою і віддзеркалюють дійсний перебіг подій та вказують на спрямованість
умислу винної щодо заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та позбавлення життя
потерпілого.

Тому доводи ОСОБА_1про
небажання вбивати похилого віку
ОСОБА_5, були ретельно перевірені судом і обґрунтовано визнані
безпідставними.

Таким чином, суд, перевіривши зібрані у справі докази,
дійшов правильного висновку щодо доведеності винності ОСОБА_1та ОСОБА_2 у
вчинених ними злочинах і належним чином умотивував своє рішення, яке є
переконливим і законним.

Злочинні дії винних судом
кваліфіковані правильно.

Згідно із висновком
судово-психіатричної експертизи ОСОБА_1 є осудною особою.

Призначаючи ОСОБА_1
покарання, суд урахував характер та ступінь тяжкості злочинів вчинених винною.

Суд навів низку обставин, що,
на його думку, пом'якшують покарання, а сукупність перерахованих у вироку
обставин дали суду підстави призначити ОСОБА_1 покарання із застосуванням ст.
69 КК України. Своє рішення, з урахуванням того, що у справі не встановлено
обставин, що обтяжують покарання, суд належним чином умотивував і колегія
суддів знаходить його переконливим.

Доводи прокурора про
неправильне застосування судом кримінального закону щодо ОСОБА_1не можна
визнати обґрунтованим.

У той же час, колегія суддів не може погодитися із
рішенням суду про призначення ОСОБА_2 покарання, яке на думку колегії не
відповідає особі винного і тяжкості злочину вчиненого ним.

Суд у вироку вказав, що
ОСОБА_2 вчинив умисний злочин середньої тяжкості з корисливих мотивів.

Суд зазначив, що ОСОБА_2
неодноразово судимий, за місцем відбування покарання характеризувався
негативно, а за місцем проживання - посередньо, не має постійного місця роботи.

З місць позбавлення волі
ОСОБА_2 звільнився за відбуттям всього строку покарання і новий злочин вже
вчинив через 4 місяці після звільнення.

Одночасно, визнавши, що
ОСОБА_2 щиро розкаявся та відшкодував збитки, суд призначив винному 3 місяці
арешту.

Проте, приймаючи таке рішення
суд залишив поза увагою як вимоги закону, так і роз'яснення, що містяться у
Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами
кримінального покарання» № 7 від 24 жовтня 2003 року.

З огляду на наведене колегія
суддів знаходить за можливе задовольнити подання прокурора в частині
неправильного призначення покарання ОСОБА_2, оскільки, з урахуванням скоєного
ним та даних про особу ОСОБА_2, призначене йому покарання слід визнати
недостатнім для його виправлення і перевиховання.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи у суді
апеляційної інстанції, задовольнити частково.

Вирок Апеляційного суду
Кіровоградської області від 23 квітня 2007 року в частині засудження ОСОБА_2за
ст. 198 КК України скасувати, а справу щодо нього у цій частині направити на
новий судовий розгляд.

У решті цей вирок та в цілому
щодо ОСОБА_1залишити без зміни.

Судді:

Кравченко К.Т.
Канигіна Г.В.
Кузьменко О.Т.