КП № 278/2842/13-к

В И Р О К

Іменем України
17 квітня 2015 року м. Житомир

Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ОСОБА_3 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника потерпілого ОСОБА_11 ,
перекладача ОСОБА_12 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 22.04.2013 року за №0000515 по обвинуваченню:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гарабагли, Сальянського району, Республіки Азербайджан, азербайджанця, громадянина Республіки Азербайджан, одруженого, зареєстрованого приватним підприємцем, на утриманні має неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , має тимчасову посвідку на постійне проживання на території України, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

22 квітня 2013 року близько 10 години на другому поверсі кафе «Буфет», розташованого на території овочевого ринку «Малинський» по вул. Малинській, 4 в м. Житомирі, під час розпивання алкогольних напоїв, між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті особистих неприязних відносин, які раптово виникли внаслідок безпричинної образи ОСОБА_10 з боку потерпілого ОСОБА_13 , відбувся конфлікт. Під час даного конфлікту вказані особи вийшли з кафе на вулицю, де потерпілий ОСОБА_13 продовжував словами ображати обвинуваченого ОСОБА_10 . З метою запобігання подальшого розвитку цієї сварки у бійку між вказаним особами втрутився їх спільний знайомий ОСОБА_14 та відвів ОСОБА_13 в одну сторону, а брат обвинуваченого ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , відвів останнього у інший бік.

Після припинення вказаного конфлікту обвинувачений пішов до свого автомобіля марки «TOYOTA Camry», державний номер НОМЕР_1 , яке знаходилось на автостоянці ринку «Малинський», а ОСОБА_13 разом з ОСОБА_14 залишились на вулиці біля входу у кафе, що розташоване біля контрольно-пропускного пункту заїзду-виїзду на територію згаданого овочевого ринку. Приблизно через 20-30 хвилин, коли обвинувачений в напрямку КПП ринку проїжджав на своєму автомобілі повз згаданого кафе, то помітив ОСОБА_14 з потерпілим ОСОБА_13 . Останній, побачивши в автомобілі обвинуваченого, почав на його адресу голосно висловлювати образливі слова та фрази, супроводжуючи їх непристойними жестами рук.

На дії потерпілого ОСОБА_13 , обвинувачений зупинив автомобіль, взяв з боксу для зберігання дрібних речей та документів, що розташований на передній панелі вказаного автомобіля, ніж та вийшов з автомобіля і пішов на зустріч потерпілому. За декілька метрів від потерпілого, обвинувачений, демонстративно вийняв лівою рукою ніж з чохла. Побачивши це, ОСОБА_14 побіг на зустріч обвинуваченого та, утримуючи останнього за плечі, намагався його заспокоїти. В цей час, ОСОБА_13 також побачив ніж у лівій руці обвинуваченого та, з метою продовження конфлікту, побіг йому на зустріч. Не дивлячись на спроби ОСОБА_14 припинити сварку між обвинуваченим та потерпілим, останній вибіг з правого боку ОСОБА_14 на зустріч ОСОБА_10 та розпочав бійку. В ході бійки ОСОБА_10 , тримаючи лівою рукою ніж, наніс клинком цього ножа один удар ОСОБА_13 в праву підпахвинну ділянку, спричинивши потерпілому колото-різану рану з ушкодженням правої латеральної грудної артерії, волокон широкого м`язу спини, підлопаткової артерії та великого круглого м`язу, яка ускладнилась розвитком зовнішньої кровотечі та крововтрати, тобто заподіяв потерпілому тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_13 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив злочин передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_13 .

В судовому засіданні обвинувачений фактично визнав себе винним у вчиненні сформульованого вище судом обвинувачення за ч. 2 ст. 121 КК України та пояснив про те, що між ним та потерпілим ОСОБА_13 до цього часу не було будь-яких неприязних стосунків. Останнього він знав більше 15 років та був його другом. Вони завжди допомагали один одному при здійсненні ними підприємницької діяльності щодо реалізації на вказаному ринку овочів та фруктів. Дійсно у вищевказаний час, на другому поверсі кафе «Буфет» овочевого ринку «Малинський» в м. Житомирі, він разом з ОСОБА_14 , братом ОСОБА_15 та потерпілим ОСОБА_13 розпивали спиртні напої. Раптово, без будь-яких на те підстав, після вживання декількох стопок горілки, потерпілий почав його ображати, висловлюватись нецензурною лайкою про нього, його матір та дружину. Образи були дуже сильними, на що він також почав висловлюватись на адресу потерпілого брутальною лайкою. Внаслідок цього, потерпілий розбив скляну пляшку з-під «Кока-Коли», та уламком, який залишився в його руці погрожував розправою. Проте, завдяки ОСОБА_16 та брату, конфлікт було припинено. На зчинений галас з першого поверху прибігла офіціант та наказала їм залишити приміщення кафе. Вони всі скорилися та вийшли на вулицю. Однак, потерпілий не бажав уникнути конфлікту та продовжував непристойно висловлюватись на його адресу, ображаючи останнього та його рідних. На вказану поведінку потерпілого він дуже розлютився, був розгублений та не знав, що вдіяти на противагу. Але завдяки ОСОБА_17 та брату ОСОБА_18 цей конфлікт також вдалося припинити. Після чого він пішов до свого автомобіля, що знаходився на автостоянці біля ринку з протилежного боку, а потерпілий з ОСОБА_16 та його братом лишились біля кафе. Перебуваючи в схвильованому стані внаслідок цього конфлікту, він вирішив поїхати з ринку додому. Виїжджаючи з ринку повз згаданого кафе, він побачив ОСОБА_19 та ОСОБА_13 , який продовжував висловлювати на його адресу образливу, нецензурну лайку та показувати руками, що він втікає як трус та боїться потерпілого. Не стримавши свої почуття гніву та образи, він зупинив автомобіль, вийняв з «бардачка» автомобіля ніж розміром 8х3 см, який був у чохлі, та вийшов на зустріч потерпілому. Приблизно на відстані трьох метрів він перед собою, лівою рукою (оскільки він шульга), дістав ніж з чохла, щоб потерпілий злякався його і припинив ображати. Коли ОСОБА_16 побачив, як він вийняв ніж з футляру, то відразу побіг йому на зустріч і почав стримувати його за плечі, щоб він не заподіяв потерпілому удару. Потерпілий же ОСОБА_13 , навпаки, побачивши в його руці ніж кинувся йому на зустріч з метою розпочати бійку. Коли потерпілий підбіг до нього, то намагався правою рукою завдати йому удари в обличчя, а він, в свою чергу, лівою рукою, в якій був ніж, вдарив потерпілого. При цьому він не пам`ятає, куди саме прийшовся удар. Всі ці події відбувались миттєво, а він перебував наче уві сні. Він не хотів зарізати потерпілого, не бажав смерті останнього, а використовував ніж з метою налякати його, та, у випадку нападу потерпілого, захиститися від нього, тому особливо не цілився при ударі ножем, а махнув у відповідь на удар потерпілого правою рукою в його бік. Дотепер не може збагнути, як потерпілий міг померти від його удару ножем. Після того, як він побачив, що потерпілий опинився на землі він схаменувся, а коли ОСОБА_16 повідомив йому, що ОСОБА_13 поранений, він подумав, що потерпілий сам напоровся на ніж, коли хотів нанести йому правою рукою удар по обличчю. Він не міг чітко збагнути, що коїться. Не розуміючи своїх дій, він пішки пішов з ринку, викликав по телефону свою дружину ОСОБА_20 , яка забрала його додому. Приїхавши додому, йому зателефонував брат ОСОБА_18 і повідомив, що потерпілий ОСОБА_21 помер. Пізніше до нього приїхав брат, і вони поїхали в міліцію з повинною.

Покази обвинуваченого та обставини вчинення ним умисного заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження, від яких останній помер підтверджуються протоколом слідчого експерименту від 24.04.2013 року та оптичним носієм інформації диском DVD-R «PATRON» із відео та аудіо записом цього слідчого експерименту, за участю підозрюваного ОСОБА_10 , в ході якого останній розповів та на місці показав обставини за яких потерпілий розпочав з ним сварку, внаслідок якої він, з метою залякування потерпілого взяв ніж зі свого автомобіля та під час бійки з останнім, не бажаючи його смерті, наніс йому у праву пахву удар ножем (а.с. 80 - 88 т. 3).

Викладені у вироку обставини вчинення ОСОБА_10 злочину також підтверджується показами свідка ОСОБА_14 , який в суді пояснив, що, дійсно, у вказаний час 22.04.2013 року, в кафе «Буфет» між ОСОБА_22 та потерпілим ОСОБА_23 , під час розпивання спиртних напоїв, виникла сварка. Ініціатором даної сварки був потерпілий, який з незрозумілих підстав, нецензурною лайкою почав ображати обвинуваченого. Потім розбив скляну пляшку та її уламком погрожував ОСОБА_10 розправою. Але йому та брату обвинуваченого ОСОБА_18 , цей конфлікт вдалося погасити і вони вийшли на вулицю. На подвір`ї біля кафе потерпілий не припиняв сваритися з обвинуваченим та брутально лаявся на адресу останнього. Образа з боку потерпілого на адресу обвинуваченого була сильна, тому, з метою уникнення конфлікту, він відвів ОСОБА_13 від обвинуваченого, а ОСОБА_18 брата від потерпілого. Після чого ОСОБА_24 пішов до свого автомобіля. Для уникнення зустрічі потерпілого з обвинуваченим на ринку, ОСОБА_15 взяв у ОСОБА_23 ключі від його автомобіля та пішов за ним, щоб підігнати автомобіль до кафе, де перебував потерпілий. Він же залишився з потерпілим, який голосно кричав, що все одно покарає обвинуваченого. Через деякий час повз них проїжджав обвинувачений на своєму автомобілі. Потерпілий, побачивши його почав кричати та махати руками на його адресу. Внаслідок цього, обвинувачений вийшов з автомобіля та направився у їх бік. Приблизно за три метри до нього, ОСОБА_22 дістав з чохла невеликий ніж, який тримав у лівій руці. Побачивши ножа, він злякався та побіг на зустріч ОСОБА_25 та з метою уникнення бійки утримав останнього. Потерпілий також побіг на зустріч ОСОБА_22 , та намагався вдарити обвинуваченого по обличчю. Потерпілий якимось чином обійшов його з правого боку для нанесення удару обвинуваченому, а той, в свою чергу, наніс удар потерпілому. Стримуючи обвинуваченого та під тиском з боку потерпілого, який намагався вдарити обвинуваченого, вони всі впали біля забору. Коли він та ОСОБА_10 підвелися, то побачили пораненого Забіта, який лежав на землі та казав, що його підрізав ОСОБА_25 . У зв`язку з чим, він почав відразу кликати на допомогу сторонніх осіб. Куди подівся обвинувачений він не пам`ятає, так як його вся увага була звернута на потерпілого.

Окрім цього, свідок ОСОБА_14 підтвердив в суді, що до вказаних подій між ОСОБА_22 та ОСОБА_23 були дуже гарні дружні стосунки. Раніше вони ніколи не сварилися, а тому він не розуміє, чого потерпілий почав ображати обвинуваченого. Також свідок пояснив, що потерпілий ОСОБА_13 за життя часто вживав нецензурну лайку та непристойні вислови.

Показання свідка ОСОБА_14 повністю підтверджуються протоколом слідчого експерименту з фототаблицею до нього від 14.05.2013 року за участю згаданого свідка, у ході якого він на місці показав та розповів про обставини розпочатої потерпілим ОСОБА_23 сварки між ним та ОСОБА_22 внаслідок якої останній, у його присутності поранив ОСОБА_23 ударом ножа (а.с. 89 - 96 т. 3).

Встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_10 злочину повністю підтверджуються показаннями свідка ОСОБА_15 , який є рідним братом обвинуваченого. Також пояснення свідка узгоджуються з показами свідка ОСОБА_14 .

Зокрема, свідок ОСОБА_15 пояснив, що під час вживання горілки потерпілий ОСОБА_23 без будь-яких на то підстав почав дуже сильно ображати обвинуваченого. При цьому висловлював на адресу його брата такі брутальні вислови, що йому навіть соромно їх пригадати. Від цих образ ОСОБА_10 весь почорнів та не знав кути подітися. Також свідок підтвердив той факт, що в кафе потерпілий розбив скляну пляшку та її уламком у вигляді «розочка» погрожував обвинуваченому, але йому та ОСОБА_16 вдалося розборонити обвинуваченого та потерпілого. Коли вони всі вийшли з приміщення кафе на вулицю, потерпілий не припиняв ображати обвинуваченого. Але і цей конфлікт їм з ОСОБА_16 вдалося припинити. Після цієї сварки ОСОБА_25 пішов геть до свого автомобіля, а потерпілий залишився з ОСОБА_26 . З метою уникнення повторної зустрічі свого брата ОСОБА_25 та потерпілого ОСОБА_27 , він взяв ключі у останнього від його автомобіля, щоб під`їхати ним до кафе та забрати потерпілого. Автомобіль ОСОБА_23 був в іншому місце ринка на відстані десь 500 метрів від кафе. Коли він прийшов до автомобіля потерпілого, йому зателефонував ОСОБА_28 і повідомив, що обвинувачений підрізав потерпілого. Він відразу побіг на місце пригоди до кафе, де побачив в крові лежачого біля забору ОСОБА_23 , який йому сказав, що все буде гаразд. Потім вони з ОСОБА_26 завезли потерпілого в лікарню.

Показами свідка ОСОБА_20 , яка є дружиною обвинуваченого, підтверджується те, що її чоловік ОСОБА_10 та потерпілий ОСОБА_13 були друзями, та будь-яких неприязних відносин між ними не було. Також свідок в суді пояснила, що в той день близько 4 години ранку їй зателефонував чоловік та повідомив про намір щось відсвяткувати з потерпілим Забітом, який привіз йому пляшку коньяку. Вранці близько 9 години, після того, як вона відвезла дочку ОСОБА_29 до школи, приїхала на згаданий ринок, де працював її чоловік. Проходячи повз кафе «Буфет» вона побачила чоловіка в компанії його брата ОСОБА_18 , потерпілого ОСОБА_27 та ОСОБА_16 . З огляду на їх поведінку всі вони були напідпитку. Вона не підходила до них, а пішла по своїх справах. Згодом їй зателефонував чоловік та просив відвести його додому. Приїхавши до нього, вона побачила, на обличчі чоловіка синці, а сам він був дуже схвильованим та розгубленим. На її запитання, що трапилось він відповів, що бився, але з ким не сказав. Приїхавши до додому, чоловік ліг спати, вона ж поїхала у справах. В подальшому вона дізналась, що її чоловік з`явився з повинною в міліцію.

Викладені показання свідка ОСОБА_20 підтвердила в суді її мати, тобто теща обвинуваченого, ОСОБА_30 .

Свідки ОСОБА_31 та ОСОБА_32 , які в той день працювали в кафе «Буфет», підтвердили факт конфлікту на другому поверсі між обвинуваченим та потерпілим, а також той факт, що після залишення вказаними особами в приміщенні кафе на підлозі були уламки скляної пляшки з-під напою «Кока-Кола».

Свідок ОСОБА_33 в суді пояснив, що у першій половині того дня він приїхав своїм автомобілем на територію ринку «Малинський», де бачив чотирьох чоловіків не слов`янської походження, які сварились та бились. Він не бачив хто кого та чим вдарив, але після сварки він побачив, як один з них у світлому одязі лежить на землі, а потім хтось з цих чоловіків звернувся до нього про виклик швидкої допомоги, яку він одразу викликав.

Вищевказані показання обвинуваченого та свідків повністю узгоджуються з іншими нижчевикладеними доказами, які були досліджені судом.

Карткою виклику швидкої медичної допомоги та картою виїзду швидкої медичної допомоги №2164 А від 22.04.2013 року підтверджується той факт, що диспетчеру Комунальної установи «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Житомирської обласної ради, 22.04.2013 року о 10 год. 47 хв. надійшло повідомлення про ножове поранення потерпілого Забіта на ринку оптовик «Малинський» (а.с. 97-98 т. 3).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 22.04.2013 року, згідно якого у вказаний день з 11 год. по 11 год. 40 хв. було оглянуто місце біля ринку «Малинський» де ОСОБА_13 отримав колото-різане тілесне ушкодження, що призвело до смерті останнього. На місці виявлено та вилучено речовину бурого кольору (а.с. 2-4 т. 3).

Протоколом огляду місця події з фототаблицею до нього від 22.04.2013 року, згідно якого в ЦМЛ №1 м. Житомира був оглянутий труп ОСОБА_13 , на тілі якого виявлено рвану рану неправильної форми грудної клітини з права. В ході огляду трупа ОСОБА_13 також було вилучено його одяг та взуття, а саме: куртку, сорочку, штани, носки та туфлі (а.с.5-8 т. 3).

В свою чергу, висновком експерта №146 від 21.05.2013 року встановлено, що у вирізках марлевого тампона, на який було вилучено вказану речовину бурого кольору, змивах з туфлів та на одязі потерпілого виявлена кров, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с. 31-39 т. 3).

Покази обвинуваченого та свідків узгоджуються і з протоколом додаткового огляду місця події з фототаблицею до нього від 22.04.2013 року, у відповідності до якого у приміщенні згаданого кафе «Буфет» виявлено та вилучено 4 чарки і пляшку з-під горілки (а.с. 59-71 т. 3).

Разом з цим фотокопією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , підтверджується той факт, що обвинуваченому ОСОБА_10 належить автомобіль марки «TOYOTA Camry», державний номер НОМЕР_1 (а.с.79, КП т. 3).

Як вбачається з висновку експерта №380 від 23.04.2013 року, смерть ОСОБА_13 настала від гострої крововтрати внаслідок пошкодження гілок правої підпахвової артерії, що підтверджуються даними судово-медичними дослідженнями трупа. На тілі ОСОБА_13 в правій підпахвовій ділянці виявлена колото-різана рана з пошкодженням гілок правої підпахвової артерії, що призвела до масивної крововтрати та має ознаки тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Дане пошкодження не могло утворитися внаслідок падіння з положення стоячи на площину. В залежності від компенсаторних можливостей організму від заподіяння тілесних ушкоджень до настання смерті пройшло від декількох хвилин до декількох годин (а.с.9-16 т. 3). А висновком експерта №10/229 від 22.05.2013 року, окрім викладеного, встановлено, що вказані ушкодження на тілі ОСОБА_13 утворилися від дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути клинок ножа, за обставин та в термін на які вказують підозрюваний ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_14 в ході проведення слідчого експерименту (а.с. 17-25 т. 3).

Ці висновки судово-медичних експертиз повністю підтверджуються висновком комісійної судово-медичної експертизи №16 від 05.03.2015 року та у відповідності до якої обвинувачений заподіяв потерпілому колото-різану рану з ушкодженням правої латеральної грудної артерії, волокон широкого м`язу спини, підлопаткової артерії та великого круглого м`язу, яка ускладнилась розвитком зовнішньої кровотечі та крововтрати, тобто заподіяв потерпілому тілесне ушкодження, яке відноситься до категорії тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпеки для життя і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті потерпілого ОСОБА_13 .

Окрім цього, згідно вказаного висновку в місці знаходження цієї колото-різаної рани та походу раневого каналу немає анатомічних утворень, ушкодження яких безпосередньо входить до переліку небезпечних для життя ушкоджень передбачених п. 2.1.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», передбачених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року.

Також зі змісту п. 12 даного висновку комісії експертів вбачається, що заподіяні потерпілому ушкодження не відносяться до ушкоджень життєво-важливих органів, крупних судин і т.п., а тому при наданні своєчасної медичної кваліфікованої допомоги можливо врятувати життя. При цьому експерти зазначають, що в даному конкретному випадку на перебіг ускладнення у вигляді крововтрати могли вплинути супутні фактори як зовнішні (алкогольне сп`яніння) так і внутрішні (артеріальна гіпертензія) та інші не встановлені чинники.

В свою чергу, за висновками експертів потерпілий за життя хворів на артеріальну гіпертензію та при судово-токсикологічному дослідженні у нього в крові на момент смерті виявлений етиловий спирт у концентрації 1,55 проміле, що у живих осіб відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння (а.с. 179-188).

Висновки комісійної судово-медичної експертизи підтвердив в суді експерт ОСОБА_34 , та додав, що прикладна сила при заподіянні вказаної колото-різаної рани є невеликою, оскільки по ходу раневого каналу немає кісток та хрящів.

Актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №179-2013 від 14.05.2013 року підтверджується той факт, що ОСОБА_10 міг розуміти значення своїх дій і керувати ними в період часу скоєння даного злочину, може розуміти значення своїх дій і керувати ними на час проведення експертизи. В примусових мірах медичного характеру по психічному стану не потребує (а.с. 53-58, т. 3).

Допитана в суді експерт ОСОБА_35 підтвердила ці висновки та стверджувала, що обвинувачений у стані афекту не перебував.

Як вбачається з акту судово-психіатричного експертизи №135-2014, проведеної 25.03.2014 року комісією психіатрів із залученням психолога, обвинувачений ОСОБА_10 на теперішній час будь-якими психічними захворюваннями не страждає. В 1993 році згідно наданих довідок з Республіканської психіатричної лікарні №1 Республіки Азербайджан, які мають суперечливий характер, знаходився на стаціонарному лікуванні з приводу реактивного психозу, або приступоподібної шизофренії. Але відомостей про те, що в подальшому звертався за допомогою до психіатрів та отримував амбулаторне лікування в наданих матеріалах немає. При огляді комісією лікарів в ВК №8 був визнаний психічно здоровим. При даному обстеженні будь-яких ознак хронічних психічних захворювань не виявлено. Порушень в сфері сприйняття не виявляє, розуміє суть звинувачення, логічно будує свій захист. Виявлені при експериментально-психологічному дослідженні у обвинуваченого риси характеру у вигляді чутливості до образ, бурхливості реакцій на образи, афективну застрягаємість відносяться до особливостей характеру та не досягають ступеню психічної хвороби, або розладу особистості, коли б він не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. ОСОБА_10 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, будь-якими хронічними психічними захворюваннями або слабоумством не страждав. В момент вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_10 в стані фізіологічного афекту не знаходився, ситуація не носила афектогенного характеру, приймав рішення, його дії були послідовними, активними, зв`язку з оточенням не втрачав. В стані астенії після скоєного не знаходився. ОСОБА_10 міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на час, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні вчинки, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на даний час. За своїм психічним станом - не потребує в застосуванні до нього примусових заходів медичного характеру (а.с. 53-55).

На підтвердження даних висновків, експерт-психолог ОСОБА_36 в суді пояснила, що в результаті експериментально-психологічного огляду обвинуваченого ОСОБА_10 порушень психіки по шизотипу виявлено не було, інтелект обвинуваченого відповідав його віку та життєвому досвіду, в стані фізичного афекту він не знаходився, соціально адаптований. За результатами методик за шкалою «характер» в основному від ОСОБА_10 звучали позитивні самооцінки, він уникав негативних характеристик про себе, але за результатами проективної методики було виявлено його схильність до емоційної нестійкості, чутливість до образ та бурхливість реакції на образи. Аналіз дозволив виявити наступні особисті риси обвинуваченого, як екстравертованість, тобто самооцінку з тенденцією, «фрустраційну ситуацію» з підвищеною образливістю, афективну застрягаємість, чутливість до образ. В свою чергу, на прохання розповісти експертам, що сталося він починав скаржитись, що його образили, а з урахуванням його індивідуально-психологічних особливостей, дана ситуація дійсно була для нього стресовою, що вплинуло на його поведінку, але не на свідомість, внаслідок чого він не зумів проконтролювати свою поведінку належним чином.

У відповідності до акту судово-наркологічної експертизи №Д-198 від 14.05.2013 року, обвинувачений ОСОБА_10 наркологічно здоровий, примусового лікування не потребує (а.с. 48-52 т. 3).

Суд не враховує, як доказ, висновок експерта №893 від 25.04.2013 року, відповідно до якого у ОСОБА_10 будь-яких видимих тілесних ушкоджень на волосистій частині голови, обличчі, тулубі, верхніх та нижніх кінцівках виявлено не було (а.с. 26-30 т. 3), так як цей висновок не спростовує встановлений судом обставини заподіяння обвинуваченим потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких останній помер, а також не спростовує доводів ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_37 , ОСОБА_38 про протиправну поведінку самого потерпілого ОСОБА_39 .

Суд не погоджується з обвинуваченням, яке інкриміноване ОСОБА_10 органами досудового слідства та підтримано в суді прокурором, як вчинення обвинуваченим умисного вбивства потерпілого ОСОБА_40 , тобто скоєння ОСОБА_10 злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, виходячи з наступного.

У відповідності до диспозиції ст. 115 КК України, умисне вбивство може бути вчинено з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажав настання смерті, але свідомо припускав її настання.

Таким чином, для правильної кваліфікації дій обвинуваченого суд має встановити суб`єктивну сторону злочину, а саме умисел обвинуваченого при його вчинені.

З огляду на судову практику, що викладена у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: (при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю).

В свою чергу судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_22 перебував із потерпілим ОСОБА_23 в дружніх стосунках, між ними не було будь-якої ворожнечі та неприязні. Конфлікт виник спонтанно, на побутовому ґрунті, при цьому ініціатором даного конфлікту був саме потерпілий, який тяжко образив обвинуваченого. ОСОБА_10 взяв ніж з метою налякати потерпілого та примусити останнього припинити образи на його адресу. Про це свідчить поведінка обвинуваченого, який не ховав ножа у кишені або за спиною, а демонстративно розчохлив ніж перед потерпілим ОСОБА_13 , щоб той його побачив та злякався. Удар ножем був одиничний і завданий неприцільно, в праву підпахвинну ділянку, яка не є життєво-важливим органом. В свою чергу, з пояснень обвинуваченого та свідка ОСОБА_14 вбачається, що ОСОБА_10 мав можливість нанести потерпілому удар ножем в життєво-важливий орган, зокрема, у шию, голову, живіт та груди, так як під час сварки потерпілий обійшов ОСОБА_14 з правої сторони, а ніж у обвинуваченого був у лівій руці, але не наніс. Разом з цим, з висновків комісійної судово-медичної експертизи та пояснень експерта ОСОБА_41 , прикладна сила удару ножем при заподіянні вказаної колото-різаної рани була невеликою. Після того, як обвинувачений дізнався, що поранив потерпілого, він припинив будь які дії, не продовжував наносити удари ножем, а пішов пішки по вулиці не усвідомлюючи куди саме йде, день ходив по лісу і хтів на себе накласти руки, але послухав брата ОСОБА_18 та приїхав в міліцію із зізнанням та покаявся у вчиненому.

Згідно встановлених судом обставин, обвинувачений усвідомлював, що завданий ним удар ножем в підпахвинну ділянку потерпілому може спричинити останньому тяжкі тілесні ушкодження та як наслідок його смерть, проте до цього наслідку він поставився байдуже. Отже, щодо смерті у обвинуваченого є необережна вина, а щодо тяжких тілесних ушкоджень - умисна. У зв`язку з цим, суд переконливо приходить до висновку про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_10 умислу на вбивство потерпілого ОСОБА_13 .

Таким чином, в діях ОСОБА_10 відсутній склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а тому суд вважає за необхідним змінити (перекваліфіковати) обвинувачення прокурора про вчинення ОСОБА_22 умисного вбивства, на вчинення останнім умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Дана правова позиція суду є вірною та узгоджується з аналогічною позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 31.01.2013 року по справі №5-32кс12, та в ухвалі цього ж суду від 04.07.2006 року по справі №5-3321км06.

Доводи захисника ОСОБА_9 про вчинення ОСОБА_10 злочину передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України (вбивства потерпілого ОСОБА_13 через необережність), так як обвинувачений не передбачав настання смерті ОСОБА_23 при нанесенні йому удару ножем в підпахвинну ділянку, хоча повинен був і міг це передбачити, є хибним та суперечать встановленим обставинам.

Суб`єктивна сторона злочину передбаченого ст. 121 КК України, характеризується умисною виною. При цьому умисел може бути як прямим, так і непрямим.

Визначальним для правильної кваліфікації дій обвинуваченого є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

В свою чергу, з суб`єктивної сторони вбивство через необережність може бути вчинене внаслідок як злочинної самовпевненості, так і злочинної недбалості. Отже, для кваліфікації дій ОСОБА_22 за ст. 119 КК України, як вбивство через необережність, у останнього одночасно мав бути відсутній умисел як на умисне вбивство, так і на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Проте судом встановлено, що під час нанесення удару ножем, у ОСОБА_22 був умисел на спричинення ОСОБА_23 тяжких тілесних ушкоджень, що спростовує доводи захисника.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким, внаслідок якого померла людина, особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував заподіяну потерпілим шкоду, публічно попросив у них вибачення та запевнив, що і в подальшому буде всіляко допомагати їм при вирішенні життєвих питань.

Суд враховує думку самих потерпілих ОСОБА_7 (дружини померлого) та ОСОБА_8 (сина померлого), які примирилися із обвинуваченим та не наполягали на суворості покарання, а також вважають, що останній дійсно не хотів вбивати їх чоловіка та батька.

Також при призначенні покарання суд враховує і протиправну поведінку потерпілого ОСОБА_13 , який безпричинно, після вживання спиртних напоїв почав ображати обвинуваченого. Дані образи з боку потерпілого на адресу обвинуваченого, його матері та дружини, з урахуванням індивідуально-психологічних особливостей ОСОБА_10 , його віросповідання та умов виховання призвели до бурхливої реакції на вказану образу, що, на думку суду, і вплинуло на поведінку останнього та вчинення ним даного злочину.

Таким чином, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому є його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданих збитків потерпілим, публічне вибачення перед останніми та вчинення злочину внаслідок неправомірних дій потерпілого. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення ним злочину в стані алкогольного сп`яніння.
На підставі викладеного, враховуючи всі пом`якшуючі покарання обставини, а саме щире каяття у вчиненому злочині, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування потерпілим шкоди, протиправну поведінку померлого, які знижують ступень суспільної небезпечності особи винного і вчиненого ним злочину, а також те, що у обвинуваченого на утриманні є неповнолітня дочка ОСОБА_29 та думку потерпілих, які просили суд обвинуваченого суворо не карати, суд вважає, що підсудному можливо застосувати ст. 69 КК України та призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів у виді позбавлення волі, строком нижче від найнижчої межи, встановленої в санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 391 грн. 20 коп. витрат на залучення експертів під час проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 (чотирьох) років 8 (вісім) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з дня його утримання під вартою, тобто з 24 квітня 2013 року.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави 391 грн. 20 коп. витрат на залучення експертів під час проведення судово-дактилоскопічної експертизи.

Речові докази, а саме сонцезахисні окуляри, чотири скляні чарки, скляну пляшку, контрольний зразок ґрунту з речовиною бурого кольору знищити, спортивну куртку, чорну куртку, сині джинси, чорні туфлі, автомобіль марки «TOYOTA Camry», державний номер НОМЕР_1 повернути власнику, тобто ОСОБА_10 .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: