УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2007 року
січня 30 дня. Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Сумської області в складі:

головуючого
Лугового М.Г.

судців Матуса
В.В., Олійника В.Б.

з участю
прокурора Шульги Л.О.

захисника ОСОБА_1

засудженого
ОСОБА_2

розглянула у
відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_2 на вирок Кролевецького
районного суду Сумської області від 17 листопада 2006 року, яким ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
мешканець ІНФОРМАЦІЯ_2, раніше не судимий;

засуджений за
ст. 263 ч. 2 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України до обмеження волі строком на один рік; за ст. 345 ч.2 КК України до
обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначених покарань, ОСОБА_2 остаточно
визначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік один місяць.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 300грн. у відшкодування
моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь
держави 37 грн. 94 коп. судових витрат за провадження
експертиз по справі.

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_2 визнаний винним і засуджений за вчинення злочинів
за наступних обставин.

16 березня 2006 року міліціонер ППСМ Кролевецького РВ УМВС молодший сержант міліції ОСОБА_3, спільно із міліціонером ППСМ
Кролевецького РВ УМВС сержантом міліції ОСОБА_6, заступили на службу по охороні
громадського порядку в м. Кролевець на маршруті патрулювання № 16.

Близько 21 години, перебуваючи на маршруті патрулювання на вулиці 8 Березня
біля будинку 32-а в м. Кролевець, працівники міліції ОСОБА_3 і ОСОБА_6

Справа № 11-70 2007 р. Головуючий у 1-й інстанції МакаровецьА..М.

Категорія ст. 345 ч. 2 КК України Доповідач Матус В.В

2

побачили групу молоді в кількості 4
чоловік, які прямували в бік ПТУ 32, голосно розмовляючи, брутально лаючись і стукали металевим предметом. З метою
припинення правопорушення, виконуючи свої
службові обов'язки, діючи в межах ст.. 10, 11 Закону України „Про міліцію", співробітники міліції підійшли до осіб, які
знаходились у стані алкогольного сп'яніння, і зробивши
зауваження, запропонували припинити неправомірні дії, щодо порушення громадського порядку. В цей час міліціонер ППСМ
Кролевецького РВ УМВС ОСОБА_3 побачив, що із куртки ОСОБА_2, випала
металева палиця, яку було запропоновано віддати. ОСОБА_2, піднявши металеву палку, яка є холодною зброєю, та яку
він незаконно носив без передбаченого законом дозволу, умисно наніс міліціонеру ППСМ Кролевецького РВ УМВС молодшому сержанту
міліції ОСОБА_3, під час виконання ним службових
обов'язків, удар по голові, заподіявши легкі тілесні ушкодження.

В поданій апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує, що ударів ОСОБА_3
не наносив, фізичного опору не чинив, що підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, а сам ОСОБА_3 дає суперечливі показання щодо обставин
отримання тілесних ушкоджень. Крім того, судом не враховані дані
про його особу, поганий стан здоров'я. Просить вирок в частині засудження його за ст.. 345 ч. 2 КК України скасувати,
закривши провадження по справі за відсутністю в його діях
складу злочину, пом'якшивши призначене покарання за ст.. 263 ч. 2 КК
України у виді штрафу.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_2 і захисника ОСОБА_1 на підтримку
поданої апеляції, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляції засудженого без задоволення, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, колегія судців вважає, що
апеляція не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Викладені у вироку висновки суду щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_2 в умисному
заподіянні працівнику правоохоронного органу ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень
у зв'язку з виконанням ним службових обов'язків, та у незаконному носінні холодної зброї без передбаченого дозволу,
підтверджуються зібраними у справі та перевіреними в суді доказами, яким
дано належну оцінку.

Щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_2 за ст.. 263 ч. 2 КК України в поданій апеляції
під сумнів не ставиться.

Доводи апеляції засудженого про те, що тілесних ушкоджень потерпілому не заподіював, а ОСОБА_3
отримав ушкодження внаслідок падіння, є необгрунтованими і спростовуються
наступними доказами.

Засуджений ОСОБА_2 в ході досудового слідства і судового розгляду справи не заперечував факт виникнення конфлікту із працівниками
міліції, в ході якого він штовхав ОСОБА_3, після чого вони
впали на землю. Але спростовував нанесення ударів металевою
палкою.

Показання ОСОБА_2 , щодо
непричетності до заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_3 спростовуються показаннями
потерпілого, з яких вбачається, що 16 березня 2006 року близько 21 години, разом із міліціонером ППСМ ОСОБА_6 вони зупинили групу осіб в кількості чотирьох чоловік, які порушували
громадський порядок. У ОСОБА_2,. що був у групі, випала
металева палка, яку той підняв, та двічі вдарив ОСОБА_3 в
голову, заподіявши тілесні ушкодження.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив, що 16 березня 2006 року в ході зупинення групи
осіб, які порушували громадський порядок, ОСОБА_2, у якого була металева палка, наніс
нею ОСОБА_3 удар в голову.

Вказані показання потерпілого та свідка ОСОБА_6, які були досліджені в судовому
засіданні, узгоджуються із висновком судово-медичної експертизи, з якої

3

вбачається, що у ОСОБА_3 виявлені легкі тілесні ушкодження у
виді садна в лобній ділянці справа на фоні крововиливу, садно в лівій
лобно-тем'яній ділянці, характер та локалізація
яких вказує на те, що вони могли виникнути від удару металевого предмету.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7 підтвердили, що ОСОБА_2, тягнув ОСОБА_3 і між ними була сутичка,
але не бачили нанесення ударів.

Допитаний судом першої інстанції експерт Кажан В.В. пояснив, що вказані
тілесні ушкодження не могли виникнути від
падіння, однак могли бути заподіяні металевою палкою за умови,
якщо удари були ковзаючи по дотичній.

Показання потерпілого ОСОБА_3, виходячи з того, що вони є послідовними, відповідають фактичним обставинам справи і узгоджуються з
іншими доказами, дослідженими в судовому засіданні,
суд обґрунтовано поклав в основу вироку, як достовірні.

В той же час, суд критично поставився до показань свідків ОСОБА_5, ОСОБА_7, які не підтвердили факт нанесення
ударів потерпілому ОСОБА_2, оскільки зазначені
свідки знаходяться в дружніх стосунках із засудженим, перебували у стані алкогольного
сп'яніння

Отже, вірно встановивши обставини справи, суд правильно кваліфікував дії засудженого
ОСОБА_2 за ст. 263 ч. 2, 345 ч. 2 КК
України.

Покарання ОСОБА_2 призначено у
відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з
урахуванням ступеня тяжкості вчинених злочинів, даних про особу винного.

З урахуванням пом'якшуючих відповідальність обставин, суд призначив
покарання за злочин, передбачений ст.. 263 ч. 2 КК України нижче від
найнижчої межі, встановленої в санкції статті, застосувавши ст.. 69 КК України, і таке покарання відповідає вимогам закону, тобто є необхідним і достатнім для виправлення
ОСОБА_2, та попередження вчинення ним нових злочинів, тому
воно є обґрунтованим і справедливим.

За таких
обставин, колегія суддів не знаходить підстав до пом'якшення призначеного засудженому покарання і задоволення
його апеляції.

Вважати, що призначене покарання не відповідає тяжкості вчинених злочинів підстав немає, отже немає й підстав для задоволення
апеляції засудженого в цій частині.

З урахуванням наведеного, керуючись
ст.ст. 362, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Кролевецького районного суду Сумської області від 17 листопада 2006
року відносно ОСОБА_2
залишити без зміни, а його апеляцію - без задоволення.