Справа № 11 „а"-448 2007р. Категорія:
суді 1-ї інстанції: Ковальчук Л.В. Доповідач: Нагорняк Є.П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого-судді:
Олексієнка Ю.Г. суддів: Нагорняка Є.П., Сороки Л.А. за участю прокурора:
Заброцької Л.О. захисника: ОСОБА_3 засуджених:ОСОБА_1,ОСОБА_2

розглянула
14 червня2007 року у відкритому судовому засіданні у м. Вінниці кримінальну
справу за апеляціями адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженогоОСОБА_1 та
державного обвинувача на вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 12
лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1, 1976 року народження,
громадянин України, мешканець м. Вінниці, несудимий, засуджений за ч. 2 ст. 189
КК України на 3 роки позбавлення волі;

ОСОБА_2, 1974

року народження,
громадянин України,

мешканець
м. Вінниці, несудимий, засуджений за ч. 2 ст. 189 КК України з застосуванням
ст. 75 КК України на 3 роки позбавлення волі і звільнений від відбування
покарання з випробувальним терміном З роки та на нього покладені обов'язки,
передбачені п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України.

Також вирішене питання з речовими доказами - автомобілем «Ніссан Альмера»
та пістолетом «Форт 12 РМ».

За вироком судуОСОБА_1 таОСОБА_2. визнано винними
у тому, що 18 червня 2006 року вони за попередньою змовою між собою, умисно,
діючи з корисливих спонукань, у вечірню пору, погрожуючи фізичною розправою, у
м. Вінниці поблизу ресторану «Кельця», кафе «Едем» та магазину «Грош» вимагали
у ОСОБА_4. 2000 доларів США
і були затримані працівниками міліції на вул. Л. Толстого у м. Вінниці.

В апеляції адвокат ОСОБА_3. просить перекваліфікувати дії
його підзахисногоОСОБА_1 на ст. 355 ч. 1 КК України, оскільки, на думку апелянта.
ОСОБА_1діяв без попередньої змови з ОСОБА_2., намагаючись повернути борг ОСОБА_4. перед ним, в зв'язку
з чим призначити покарання за вказаним законом у вигляді без реального
позбавлення чи обмеження волі.

В апеляції державного обвинувача ставиться питання про скасування вироку
суду в зв'язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи,
неправильністю застосування кримінального закону, м'якістю призначеного
засудженим покарання, а

тому просить постановити свій
вирок, яким призначити засудженим більш суворе покарання в межах санкції ч. 2
ст. 189 КК України без застосування ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляцію державного
обвинувача, адвоката ОСОБА_3, який підтримав свою апеляцію, засудженихОСОБА_1
таОСОБА_2, які
наполегливо просили апеляцію державного обвинувача залишити без задоволення і,
крім того, ОСОБА_1просив задовольнити апеляцію його захисника, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити
апеляцію захисника, залишивши без задоволення апеляцію державного обвинувача.

Висновок суду про винуватістьОСОБА_1 таОСОБА_2 у вчиненні ними
саме того злочину, за який їх засуджено, базується на всебічно, повно і
об'єктивно досліджених у судовому засіданні доказах, сукупності яких у вироку
дана належна оцінка.

Зокрема, про доведеність вини засуджених свідчать показання потерпілого
ОСОБА_4., свідків
ОСОБА_5., ОСОБА_6.
іОСОБА_7., ОСОБА_8., ОСОБА_9. та інших. Дані показання об'єктивно узгоджуються
між собою, протоколами огляду місця події, заяви тощо.

Суд обгрунтовано не взяв до уваги показанняОСОБА_1 іОСОБА_2 в тій частині, що
вони вимагали у потерпілого повернення боргу ОСОБА_1, оскільки дані твердження
суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Отже, діїОСОБА_1 таОСОБА_2
за ст. 189 ч. 2 КК України кваліфіковані судом вірно і підстав для їх
кваліфікації, про що ставиться питання в апеляції адвоката ОСОБА_3, за ст. 355
КК України немає.

При призначенні покарання ОСОБА_2
суд у повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України, а тому вважати таке
покарання надто м'яким підстав немає.

Разом з тим, призначаючи покарання ОСОБА_1, суд зазначив,
але фактично не врахував, що ОСОБА_1вперше притягнутий до кримінальної
відповідальності, позитивно характеризується, на його утриманні перебуває
неповнолітня дитина, шкоди його діями потерпілому не заподіяно, так як і не
настало тяжких наслідків від злочину.

За таких обставин, на переконання колегії суддів,
ОСОБА_1. слід призначити покарання, не пов'язане з реальним позбавленням волі і
таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого та
попередження нових злочинів.

Враховуючи
наведене, керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково, а апеляцію державного
обвинувача залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Вінниці від 12 лютого
2007 року щодо ОСОБА_1змінити.

Вважати ОСОБА_1засудженим за ст. 189 ч. 2 КК України до
призначеного судом покарання, від відбування якого його на підставі ст. 75 КК
України звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк 3 (три) роки та
покласти на нього обов'язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Вирок щодо ОСОБА_2та в решті залишити без зміни.