Справа № 755/8364/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, що подала скаргу ОСОБА_3 ,

та її представника ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця ВДВС Деснянськуого РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :
31.03.2015 року ОСОБА_3 було подано до Апеляційного суду м. Києва скаргу на постанову державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчого провадження, яка 08.04.2015 року була направлена судом апеляційної інстанції до Дніпровського районного суду м. Києва.

У судовому засіданні особа, що подала скаргу та її представник, кожен окремо, останню підтримали просили задовольнити, враховуючи, що постановою державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 від 14.01.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження № 46004617, оскільки відсутній ідентифікаційний номер боржника ОСОБА_6 .

Прокурор та представник ВДВС у судове засідання будучи повідомленими про нього належним чином не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, однак суд, враховуючи положення абз. 2 ч. 4 ст. 539 КПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд провадження у їх відсутність.

Тож, суд, вивчивши наявні матеріали, заслухавши думки учасників процесу, приходить до наступного.

Як убачається з матеріалів провадження та встановлено у судовому засіданні, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 4 116 (чотири тисячі сто шістнадцять) гривень 04 копійки на відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином (кримінальним правопорушенням).

Вироком Апеляційного суду м. Києва стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 додатково 30000 гривень.

08.12.2014 року місцевим судом було видано виконавчий лист № 755/15219/14-к про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 додатково 30000 гривень.

14.01.2015 року державним виконавцем у ВП № 46004617 було відмовлено у відкритті провадження, оскільки у виконавчому документі у тому числі відсутній ідентифікаційний номер боржника.

В подальшому ОСОБА_3 подала до суду скаргу в порядку цивільного судочинства.

Однак, ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 05.03.2015 року у відкритті провадження в справі було відмовлено, оскільки ця категорія справ підвідомча адміністративним судам, як це передбачено ст. 181 КАСУ.

У судовому засіданні представник особи, що подала скаргу зауважив, що останню подано у порядку ст.ст. 537-539 КПК України, для вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя.

Проте, з такими доводами заявників погодитися неможливо, враховуючи таке.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Як статтею 537, так і ст.539 КПК України регламентований порядок розгляду питань пов`язаних з виконанням вироку у справі, однак останні не регламентують порядок розгляду питань пов`язаних з законністю дій чи бездіяльності посадових осіб виконавчої служби.

Так, у даному випадку, заявником оскаржуються, на його думку, незаконні дії державного виконавця, що виразилися у відмові у відкритті виконавчого провадження.

При цьому, особою, що подала скаргу, не порушуються у скарзі питання пов`язані з виконанням вироку, як відстрочка виконання, заміна не відбутого покарання, або ж будь-яке інше питання пов`язане з ухваленим вироком.

В той же час, згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби № 3 від 13.12.2010 року (надалі - ППВАСУ), відповідно до частини першої статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Тому суди при визначенні юрисдикції повинні виходити з того, що до юрисдикції адміністративних судів належать спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні всіх виконавчих документів, передбачених частиною другою статті 3 Закону України „Про виконавче провадження, крім тих, відносно яких законом установлено інший, виключний порядок їх оскарження.

Зокрема п. 8 ППВАСУ регламентовано, що судам слід ураховувати, що Кримінальним процесуальним кодексом України визначено суд, що вирішує питання, пов`язані з виконанням вироку в частині, примусове виконання якої здійснює державна виконавча служба (рішень щодо стягнення у вигляді штрафу, конфіскації майна тощо), проте не встановлено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби при виконанні вироків, у тому числі тих, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальних справах, тому відповідно до статті 181 КАС України такі справи підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.
При цьому, ч. 1 ст. 539 КПК України, визначено, що у разі виникнення сумніві і протиріч при виконанні вироку, заявник повинен подавати до суду клопотання, а не скаргу, оскільки, а ні статтею 537, а ні 539 КПК України, таке право у сторін провадження не передбачено.

Таким чином, враховуючи вищезазначене суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до однозначеного висновку, що викладені заявником в заяві доводи про розгляд скарги у порядку ст.ст. 537-539 КПК України являються сумнівними за своєю суттю, однак наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування поза розумним сумнівом (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа Коробов проти України № 39598/03 від 21.07.2011 року, (стаття 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), у зв`язку з чим вважає за необхідне в її задоволенні відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, Закон України Про виконавче провадження, Постановою Пленуму Вищого адміністративного суду України Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби № 3 від 13.12.2010 року, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову державного виконавця ВДВС Деснянськуого РУЮ у м. Києві ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчого провадження, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали о 08 год. 20 хв. 29.05.2015 року.

С у д д я : ОСОБА_1