Справа
№ 1-22, 2007
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2007 року Ставищенський районний суд Київської
області в складі:

головуючої - судді: Марущак Н. М.,

при секретарі:
Карабань З. І.,

з участю прокурора Калітенка С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Ставище справу
про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бесідка Ставищенського
району Київської області, українця, громадянина України, освіта повна загальна
середня, одруженого, пенсіонера, проживаючого АДРЕСА_1, раніше не судимого, в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 1, 15 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 20.11.2006 року вирішив скоїти крадіжку
чужого майна - металевих труб з насосної станції в с. Брилівка Ставищенського
району Київської області. З метою виконання свого злочинного умислу попросив
ОСОБА_2 допомогти йому транспортом у
перевезенні металевих труб із території насосної станції, на що той погодився,
не знаючи про наміри ОСОБА_1 вчинити злочин. Після цього в цей же день, близько
11 години, ОСОБА_2 на тракторі Т-40, д.н. НОМЕР_2, із причепом, д.н. НОМЕР_1,
який належить йому на праві власності, відвіз ОСОБА_1 в с. Брилівка до
території насосної станції, де останній із застосуванням штикової лопати
відкопав з мулу металеві труби діаметром 33 см, які є частиною обладнання
насосної станції, потім за допомогою газового різака розрізав їх на шість
частин довжиною по чотири метри кожна та підготував до викрадення. Таким чином
ОСОБА_1 з метою звернення на свою
користь та особистого збагачення намагався викрасти майно Білоцерківського
міжрайонного управління водного господарства на загальну суму 1701 грн.,
визначену на час вчинення злочину, але не довів свій злочинний умисел до кінця
з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками
міліції.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1 вину в пред'явленому обвинуваченні за ст.ст. 185 ч. 1, 15 ч. 1 КК
України визнав повністю, суду показав, що проживає АДРЕСА_1. На даний час являється пенсіонером,
але раніше працював на зрошувальній насосній станції в с. Брилівка. Йому було
відомо, що зрошувальна система насосної станції більше не працює, її
комплектуючі розібрані. Після того, як спустили воду в ставку, біля якого
знаходилась насосна станція, він вирішив, що труби, які ще залишились від
агрегатів насосної станції на дні ставка, можна відкопати і використати їх в
домашньому господарстві. 20 листопада 2006 року попросив свого знайомого
ОСОБА_2 на тракторі останнього перевезти труби з с. Брилівка в смт. Ставище, на
що той погодився. Близько 11-ї години, погрузивши на трактор лопату, газовий та
кисневий балони та відповідне приладдя, які належать його сину, щоб розрізати
труби, вони поїхали в с. Брилівка до насосної станції, де він сам за допомогою
лопати викопав з мулу труби та порізав їх на частини. ОСОБА_2 знаходився біля
трактора, йому не допомагав. В цей час приїхали працівники міліції, які
запитали, чи має він відповідний дозвіл на відкопування та транспортування
труб. На що він відповів, що не знав про те, що дані труби, які ніким не
використовувались, комусь належать Після цього його разом з ОСОБА_2 забрали в
Ставищенський РВ. Наступного дня він разом з ОСОБА_2 на тракторі останнього
привезли труби в Ставищенський РВ. Про те, що дані труби відносяться до
зрошувальної насосної станції ОСОБА_2 не
знав, оскільки він тому нічого не пояснював.

У вчиненому підсудний щиро кається, просить суворо не карати.

Покази підсудного відповідають фактичним
обставинам справи, які ним та іншими учасниками судового розгляду не
оспорюються, тому суд вважає викладені фактичні обставини справи достовірними і
такими, що не потребують дослідження в судовому засіданні відповідно до ч. 3
ст. 299 КПК України.

Таким, чином, оцінюючи в сукупності всі фактичні
обставини справи, суд вважає, що вина підсудного
ОСОБА_1 у вчиненні злочину доведена повністю і його дії кваліфікує за ст. ст.
185 ч.1, 15 ч.1 КК України, як замах на таємне викрадення чужого майна
(крадіжка).

Вирішуючи питання про міру покарання
підсудному ОСОБА_1 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про
особу винного, який вину в скоєнні злочину визнав повністю, за місцем
проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, є ветераном праці,
потерпілим від наслідків ЧАЕС 4-ї категорії.

Обставини, що пом'якшують покарання ОСОБА_1,
суд визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи всі викладені обставини та беручи до уваги, що підсудний ОСОБА_1
вчинив злочин середньої тяжкості, тяжких наслідків від скоєного не наступило,
суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, міру покарання йому слід обрати в межах
санкції статті, за якою його визнано винним, у вигляді позбавлення волі із
застосуванням умов ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання з
випробуванням і призначенням іспитового строку із зобов'язанням відповідно до
ст. 76 КПК України повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання бо саме така міра покарання є необхідною й достатньою для його
виправлення та попередження нових злочинів.

Суд обговорив можливість застосування до підсудного ст. 69 КК України,
проте, підстав для її застосування не знаходить.

Речові докази: металеві труби в кількості 6 штук довжиною по чотири метри
діаметром 33 см слід залишити власнику Білоцерківському міжрайонному управлінню
водного господарства; трактор Т-40, д. н. НОМЕР_2, із причепом, д. н. НОМЕР_1,
слід залишити власнику ОСОБА_2; газовий
балон марки 3-50 Т, червоного кольору, ГОСТ 15860-84, № 0236 84, кислородний балон блакитного кольору
№ 27822, гумовий подвійний шланг довжиною
близько 10 метрів, газовий різак та два редуктори слід повернути власнику
ОСОБА_1 відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним за ст. ст. 185 ч. 1,
15 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року
позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_1 умови ст. 75 КК України, звільнивши його від
відбування покарання з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк
тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_1 підписку про невиїзд, не змінювати до
вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі: металеві труби в кількості 6 штук довжиною по
чотири метри діаметром 33 см залишити власнику Білоцерківському міжрайонному
управлінню водного господарства; трактор Т-40 д. н. НОМЕР_2, із причепом, д. н.
НОМЕР_1, залишити власнику ОСОБА_2; газовий балон марки 3-50 Т, червоного кольору,
ГОСТ 15860-84, № 0236 84, кислородний
балон блакитного кольору № 27822; гумовий
подвійний шланг довжиною близько 10 метрів, газовий різак та два
редуктори повернути власнику ОСОБА_1.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через
Ставищенський районний суд Київської області протягом 15 діб з моменту його
оголошення.

Суддя