Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_1.,
суддів:ОСОБА_2., ОСОБА_3.,
за участю прокурора захисника сурдоперекладача ОСОБА_4., ОСОБА_5,ОСОБА_6,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 02 червня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на вирок Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2012 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого

25 червня 2010 року Сихвським

районним судом Львівської області

за ч. 1 ст. 296 КК до покарання у виді

позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців,

звільненого від відбування покарання

на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком

тривалістю 1 рік 6 місяців,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

На підставі ст. 71 КК частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком і визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.

Вирішено питання про речові докази та судові витрати.

Ухвалою апеляційного суду вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він 18 квітня 2011 року приблизно о 19.30 год. біля будинку № 113 по вул. Авіаційній у м. Городку Львівської області у стані алкогольного сп'яніння, маючи умисел на вбивство ОСОБА_8, заподіяв потерпілій проникаюче ножове поранення з пошкодженням лівої легені та серця, що призвело до настання її смерті.

У касаційній скарзі засуджений ставить питання про зміну судових рішень у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального та істотним порушенням кримінально-процесуального законів. Стверджує, що не бажав настання смерті потерпілої, удар ножем завдав з метою залякати її. Вважає, що висновки суду про наявність у нього умислу на вбивство ґрунтуються на припущеннях, а тому його діяння слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 121 КК та призначити йому покарання за цим законом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого та його захисника на підтримання скарги, думку прокурора який заперечив проти скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 395 КПК 1960 року касаційний суд перевіряє законність та обґрунтованість судових рішень у тій частині, в якій вони були оскаржені.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновок суду про винність засудженого в умисному вбивстві за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, підтверджується зібраними органами досудового слідства та дослідженими у судовому засіданні доказами, які отримали належну правову оцінку.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на показаннях самого засудженого, який на досудовому слідстві та в суді не заперечував, що він у стані алкогольного сп'яніння умисно зі значною силою завдав потерпілій удар ножем у груди зліва, де розташовані життєво важливі органи серце та легені. Ці його показання узгоджуються з показаннями свідків, висновками судових експертиз, даними протоколів слідчих дій, а також іншими доказами у справі.

Оцінивши зазначені докази у їх сукупності, врахувавши характер, локалізацію та силу нанесеного ОСОБА_8 удару, знаряддя вбивства - ніж з лезом довжиною 205 мм та з огляду на конкретні обставини вчинення злочину, а також наявність мотиву - конфлікту на ґрунті ревнощів, суд правильно встановив, що дії ОСОБА_7 були спрямовані на умисне вбивство потерпілої.

Доводи касаційної скарги про відсутність у засудженого умислу на позбавлення життя потерпілої колегія суддів вважає такими, що суперечать матеріалам справи.

Зокрема аналіз показань свідків - очевидців події ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що після сварки потерпіла намагалась втекти від засудженого, однак останній наздогнав її, взяв за праву руку і ножем завдав удар в область серця, свідчить, що ОСОБА_7 діяв з прямим умислом на вбивство.

За встановлених судом фактичних обставин діяння ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 115 КК кваліфіковано правильно.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення. При цьому порушень процесуального порядку збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів апеляційним судом не встановлено, а стосовно доводів апеляції засудженого, аналогічних викладеним у касаційній скарзі, наведено відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів. Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 377 КПК 1960 року.

Покарання ОСОБА_7 призначено з урахуванням усіх обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та даних про його особу, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК.

Неправильного застосування норм кримінального права та істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б давали безумовні підстави для зміни чи скасування судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 394-396 КПК 1960 року, пунктами 11, 15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Городоцького районного суду Львівської області від 10 жовтня 2011 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2012 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3