Справа № 500/5989/14-к
Провадження № 1-кп/500/67/15
УХВАЛА

про повернення обвинувального акта прокурору
12 лютого 2015 року

м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 001959 від 05 липня 2014 року відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Матроска, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , не маючого судимості відповідно до ст. 89 КК України, запобіжний захід не обирався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч.2 КК України,

та

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в селі Матроска, Ізмаїльського району, Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, одруженого, маляра ПАТ Дунайсудоремонт, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід не обирався

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч.2 КК України, який надійшов до Ізмаїльського міськрайонного суду 11 вересня 2014 року від заступника Ізмаїльського міжрайонного прокурора ОСОБА_7 ,

встановив:

Ухвалою від 12 вересня 2014 року було призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч. 2 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 висловили думку про можливість призначення судового розгляду.

Крім того, прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про виділення матеріалів кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в окреме провадження, а також надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою доставки його в суд для вирішення питання про обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_4 оставив розгляд цього питання на розсуд суду.

Суд, розглянувши обвинувальний акт з долученими до нього додатками, заслухавши думки учасників судового провадження, вважає, що на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору у зв`язку з тим, що він складений з порушенням вимог КПК України.

В обвинувальному акті не вказано на скільки аркушах додоюється реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка обвинуваченого про отримання реєстру матеріалів досудового розслідування та обвинувального акту.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Разом з тим, при викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, правової кваліфікації та формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_4 слідчим, який складав обвинувальний акт, та прокурором, який його затвердив, порушено принцип презумпції невинуватості, закріплений у ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України, п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року (далі Конвенція), положення якої підлягають застосуванню відповідно до ч. 2 ст. 1, ст. 9 КПК України.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України та ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції передбачено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Частина же 5 ст. 17 КПК України (відповідно до якої поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою) встановлює механізм втілення презумпції невинуватості під час здійснення кримінального провадження, якого з огляду на вимоги ч. 1 ст. 9 КПК України повинні дотримуватися не тільки суд, а й прокурор, слідчий, інші службові особи органів державної влади, зокрема, і під час складання та затвердження обвинувального акту.

Не вдаючись до вирішення питань, що підлягають вирішенню під час судового розгляду, а лише перевіряючи обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК, суд дійшов висновку, що в порушення вимог наведених ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції в обвинувальному акті стверджується, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , кожний окремо, скоїв кримінальне правопорушення, що є тотожнім визнанню кожного з них винуватим у вчиненні кримінального правопорушення до ухвалення судом обвинувального вироку, що набрав законної сили.

Так, у обвинувальному акті зазначено:

? ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України, за ознаками придбання з метою збуту та збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, вчинене за попередньою змовою групою осіб,
? ОСОБА_8 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України, за ознаками придбання з метою збуту та збуту підробленої національної валюти України у виді банкнот, вчинене за попередньою змовою групою осіб.
Таким чином, з вищенаведеного випливає, що слідчим під час складання обвинувального акту та прокурором при його затвердженні, всупереч вимогам ч. 5 ст. 17 КПК України в обвинувальному акті допущено порушення презумпції невинуватості, оскільки у формулюванні обвинувачення міститься твердження, що ОСОБА_8 та ОСОБА_4 скоїли (вчинили) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 199 КК України, що не відповідає поводженню з невинуватою особою.

З урахуванням засади змагальності кримінального провадження, суд позбавлений можливості призначити судовий розгляд за цим обвинувальним актом, складеним з грубими порушеннями вимог ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України та п. 2 ст. 6 Конвенції щодо недотримання презумпції невинуватості.

Статтею 338 КПК України передбачена можливість зміни обвинувачення, однак це є правом прокурора, а не обов`язком, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на його розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом. Тому, з урахуванням того, що в силу ст. 22 КПК України підтримання державного обвинувачення в суді здійснюється лише прокурором, і без дотримання останнім загальних засад кримінального провадження, суд буде позбавлений можливості виконати вимоги ст. 337 КПК України щодо меж судового розгляду.

Таким чином, у зв`язку з тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, зокрема ст. 17 КПК України, ст. 62 Конституції України та п. 2 ст. 6 Конвенції у взаємозв`язку з ч. 2 ст. 1 КПК України, суд приходить до висновку, що він в силу п. 3 ч.3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору.

Крім того, в порушення вимог п. 2 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначені анкетні відомості обвинуваченого ОСОБА_8 щодо точного місця його проживання, оскільки відповідно до повернутих поштових повідомлень обвинувачений ОСОБА_8 за вказаному в обвинувальному акті адресом не проживає. Аналогічні дання містяться в рапортах співробітників Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засідання пояснив, що ОСОБА_8 за вказаною адресою лише зареєстрован, але там не проживає.

З вказаного випливає, що в обвинувальному акті не зазначена вірна та точна адреса проживання ОСОБА_8 та з наданих копії документів встановити її неможливо, що позбавляє суд можливості належним чином викликати ОСОБА_8 в судове засідання, що в свою чергу унеможливлює розгляд кримінального провадження.

Що стосується клопотання прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в окреме провадження, а також надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою доставки його в суд для вирішення питання про обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то вони підлягають залишенню без розгляду з наступних підстав.

Так, зі змісту ст. 188 КПК України разом з поданням клопотання про надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою доставки його в суд для вирішення питання про обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою надається клопотання про застосування такого запобіжного заходу, що зроблено не було.

Згідно ст. 315 КПК України, яка передбачає вирішення питань судом, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду, випливає, що такі питання, у тому числі щодо заходів забезпечення кримінального провадження (ч. 3), суд вирішує, якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 ч. 3 ст. 314 КПК. В даному ж провадженні встановлені підстави для прийняття рішення, передбаченого п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК, а тому, виходячи із системного тлумачення ст. 315 КПК у взаємозв`язку зі ст. 314 та ст. 316 КПК, суд дійшов висновку про те, що в цьому випадку суд не уповноважений розглядати питання, пов`язані з підготовкою до судового розгляду, у тому обрання, зміни запобіжного заходу, виділення матеріалів справи в окреме провадження.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст.314, 315, 370 372 КПК України, суд

ухвалив:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч. 2 КК України та ОСОБА_8 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 199 ч. 2 КК України повернути прокурору для усунення виявлених недоліків в розумні строки з моменту набрання ухвалою законної сили.

Клопотання прокурора про виділення матеріалів кримінального провадження у відношенні ОСОБА_8 в окреме провадження, а також надання дозволу на затримання ОСОБА_8 з метою доставки його в суд для вирішення питання про обрання у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області протягом 7 діб з моменту проголошення, а обвинуваченим у той же самий термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя