АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

12 березня 2007 року. Колегія
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської
області в складі:

головуючого - судді.................................................. Мельничук
Н.М.,

суддів........................................................... Зав'язуна
СМ. та Яковлева СВ.,

з участю

секретаря....................................................................... Поліщук Т.О.,

прокурора........................................................................ Єгорова
О.М.

та
обвинуваченого................................................... ОСОБА_1,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Житомирі матеріали за поданням старшого слідчого
Житомирського СВ УМВС України в Житомирській області про обрання підозрюваному
ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту за апеляцією прокурора, з
яким було погоджено дане подання слідчого, на постанову Богунського районного
суду м. Житомира від 23 лютого 2007 року.

Цією постановою
суду було відмовлено у задоволенні подання старшого слідчого Житомирського СВ
УМВС України в Житомирській області від 23
лютого 2007 року
щодо

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Житомира, громадянина України, студента 3-го курсу факультету
механізації сільського господарства Житомирського агроекологічного
університету, непрацюючого, неодруженого, проживаючого АДРЕСА_1, раніше
несудимого, підозрюваного (
на даний час обвинуваченого )
за ст.296 ч.2 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту.

Відповідно до
подання слідчого та постанови суду 20
лютого 2007 року
близько 16 години 15 хвилин на мосту
через річку Кам'янка, що знаходиться в м. Житомирі по вул. Черняхівського,
невідомі особи, перебуваючи у тролейбусі маршруту № 15 та грубо порушуючи
громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинили

Справа № 10 - 44 / 2007 Головуючий
у суді 1-ої інстанції
Коломішь О.С.

Категорія
СТ.І65-2КПК України Доповідач
у суді 2-ої інстанції
Яковлев С.В.

2

хуліганські дії, в результаті чого заподіяли ОСОБА_2
тілесні ушкодження та порушили розпорядок роботи тролейбусів маршрутів №№ 9 та 15.

З матеріалів
справи також вбачається, що 20
лютого 2007 року за
даним фактом було порушено кримінальну справу за ознаками злочину,
передбаченого ст.296 ч.2 КК України.

У цей же день
було порушено кримінальну справу щодо ОСОБА_3
та ОСОБА_1 за ознаками вказаного злочину.

21 лютого 2007 року ОСОБА_1
було затримано в порядку ст.115
КПК України.

Суд, приймаючи
рішення про відмову у задоволенні подання слідчого, виходив з того, що ОСОБА_1
має постійне місце проживання, раніше не притягувався до кримінальної
відповідальності, достовірні докази, які б свідчили про його намагання
ухилитись від слідства і суду та про продовження злочинної діяльності,
відсутні, а також з врахуванням того, що підозрюваний зобов'язується своєчасно
з'являтись до слідчого і суду для встановлення істини та виконання
процесуальних дій по справі.

Не погоджуючись
з даним судовим рішенням, прокурор у своїй апеляції ставить питання про його
скасування та направлення справи на новий судовий розгляд, так як на його думку
постанова суду є необгрунтованою.

Як зазначає
автор апеляції таке рішення судом було прийняте без врахування вимог закону - ст.155 ч.1 КПК України,
якою передбачено, що запобіжний захід у вигляді взяття під варту може бути
обрано щодо осіб, які вчинили злочини і за які законом передбачено покарання у
виді позбавлення волі на строк понад 3
роки. Суд же, при винесенні даної постанови не врахував, що ОСОБА_1 вчинив
злочин групою осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 4 років, що він не
працює та не одружений. На переконання апелянта ці обставини свідчать про те,
що ОСОБА_1, перебуваючи на волі буде намагатися ухилитись від слідства і суду
та перешкоджатиме встановленню істини по справі і продовжуватиме свою злочинну
діяльність.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду, пояснення прокурора Єгорова О.М., який
підтримав подану апеляцію з мотивів, викладених у ній, пояснення слідчого Шадури В.В., яка не
підтвердила наявність фактів ухилення обвинуваченого ОСОБА_1 від явки на її
виклики, його намагань перешкодити встановленню істини по справі та продовженню
злочинної діяльності, пояснення обвинуваченого ОСОБА_1, який заперечив проти
задоволення поданої прокурором апеляції і вважав прийняте судом рішення
обгрунтованим, ознайомившись з наданими слідчим матеріалами кримінальної
справи, перевіривши постанову суду першої інстанції в межах, передбачених
ст.365 КПК України, обговоривши доводи апеляції та заперечень проти її
задоволення, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно
вимог ч.2 ст.148 КПК України запобіжні заходи застосовуються за наявності
достатніх підстав вважати, що підозрюваний,

з

обвинувачений, підсудний,
засуджений буде намагатися ухилитися від слідства і суду або від виконання
процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у справі або
продовжувати злочинну діяльність.

Обставини, які
враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст.150 КК України.

Відповідно до
роз'яснень Верховного Суду України, які містяться у п.3 постанови Пленуму „Про
практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового
слідства" від 25 квітня 2003 року № 4 з послідуючими
змінами та доповненнями взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом,
у зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші ( менш суворі ) запобіжні
заходи, передбачені ст.149 КПК України, можуть не забезпечити виконання
підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов'язків, що випливають із ч.2
ст.148 КПК України, і його належної поведінки.

Взяття під варту
на стадіях дізнання і досудового слідства застосовується лише у випадку, коли
особа підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом
передбачено покарання у виді позбавлення волі ( ч. 1
ст.155 КПК України ),
і коли є достатні підстави вважати, що ця особа може ухилитися від слідства
й суду або виконання процесуальних рішень, перешкоджати встановленню істини у
справі чи продовжувати злочинну діяльність ( ч.2 ст.148 КПК України ).

З подання
слідчого, матеріалів кримінальної справи та пояснень слідчого і прокурора в
судовому засіданні суду апеляційної інстанції вбачається, що єдиною підставою
для обрання підозрюваному ОСОБА_1 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту
було і є лише врахування виду і максимального розміру покарання, передбаченого
санкцією ст.296 ч.2 КК України -
позбавлення волі до 4
років.

Посилання у
поданні слідчого та апеляції прокурора на необхідність застосування саме такого
запобіжного заходу грунтуються лише на припущеннях, а не на достатніх підставах
як це передбачає закон. Тому посилання прокурора в апеляції з цього приводу
слід визнати безпідставним.

Крім того,
відмова суду у задоволенні подання слідчого про обрання підозрюваному
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту і залишення апеляційним судом
цього рішення без зміни не перешкоджає слідчому в разі неналежної процесуальної
поведінки ОСОБА_1 повторно звернутися до суду з відповідним поданням за умови
одержання нових даних, що свідчать на користь застосування саме цього
запобіжного заходу.

Керуючись
ст.ст.365, 366, 382 КПК України,
колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду, -

ухвалила:

апеляцію
прокурора, з яким було погоджено подання слідчого про обрання підозрюваному
запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, залишити без

4

задоволення, а постанову Ботунського районного суду м. Житомира від лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 - без
зміни.

Судді