Справа № 1-39/2011 року
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2011 року суддя Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю:
прокурора ОСОБА_3 ,
підсудного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Семенівка Чернігівської області кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жадове Семенівського району Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не засуджуваного в силу вимог ст. 89 Кримінального кодексу України, -

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 198 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :
11 лютого 2011 року, біля 19 години 00 хвилин, ОСОБА_5 здійснила крадіжку мобільного телефону «Нокіа 6230і» та зарядного пристрою до телефону у ОСОБА_6 . Викрадений телефон ОСОБА_5 перенесла до свого будинку в с. Чорний Ріг Семенівського район Чернігівської області, де розповіла брату ОСОБА_4 та іншим членам сім`ї про викрадення телефону.

12 лютого 2011 року біля 21 години 00 хвилин, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про належність телефону до викраденого майна, з корисливих мотивів збув за гроші викрадений мобільний телефон «Нокіа 620і» громадянину ОСОБА_7 .

У судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 визнав вину повністю, щиро розкаявся та показав, що він 12 лютого 2011 року знаходився вдома. Біля 19 години з роботи прийшла його мати ОСОБА_8 , яка розповіла про те, що 11 лютого 2011 року у сторожа ОСОБА_6 на тваринницькому комплексі ВРХ, де вона також працює дояркою викрадено мобільний телефон. Мати також розповіла, що у крадіжці підозрюють його сестру ОСОБА_5 , яка була в час крадіжки на комплексі та допомагала матері. Його сестра заперечувала причетність до крадіжки телефону та пояснила, що вона телефону не викрадала і нічого. Через деякий час мати в будинку знайшла на дивані під одягом мобільний телефон «Нокіа 6230і», після чого його сестра зізналась у крадіжці. Мати сказала сестрі, щоб вона повернула викрадений телефон ОСОБА_6 , але він ( ОСОБА_4 ) вирішив його продати. Він забрав мобільний телефон та зарядний пристрій до нього та пішов додому до знайомого ОСОБА_7 . Ідучи до ОСОБА_7 він зайшов до ОСОБА_9 , якому розповів про те, що іде продавати мобільний телефон. Він разом з ОСОБА_9 вони продали мобільний телефон за 130 гривень. Про те, що телефон викрадений він ОСОБА_9 не говорив. На отримані від продажу телефону кошти він з ОСОБА_9 придбали спиртне та продукти харчування, та вжили у нього вдома. Крадіжки мобільного телефону, який він продав, він не здійснював і не надавав будь - якої допомоги сестрі у крадіжці. Про те, що мобільний телефон є викраденим він знав на той час, коли продавав його ОСОБА_7 . Зарядний пристрій ОСОБА_5 сама повернула ОСОБА_6 через декілька днів після того , як всі дізналися про крадіжку.

Крім показань підсудного його вина доведена показаннями свідків.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що він 11 лютого 2011 року знаходився на фермерському комплексі ПП «Агрофірма Чорний Ріг». Приблизно о 18 годині він знаходився у кімнаті для сторожів, де ліг спати. Коли лягав спати він поставив свій мобільний телефон «НОКІА 6230і» на зарядку. Прокинувшись він виявив, що зник його мобільний телефон разом із зарядним пристроєм. Він почав запитувати у робітників, чи не бачили вони телефону. ОСОБА_10 розповів, що бачив, як до сторожової кімнати заходила ОСОБА_5 . Наступного дня він запитав у неї, чи не брала вона телефону, але вона сказала, що телефону не брала. Про крадіжку дізналась ОСОБА_11 , яка через кілька днів повідомила, що знайшовся телефон та віддала його йому. Згодом він дізнався, хто викрав телефон та кому продали. Хто саме продавав телефон він знає. Зарядний пристрій ОСОБА_5 сама повернула йому через декілька днів після того, як всі дізналися про крадіжку. Викрадений телефон та зарядний пристрій до нього він оцінює у 380 гривень.

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 у судовому засіданні показала, що 12 лютого 2011 року вона знаходилась на роботі, де від інших доярок дізналась, що 11 лютого 2011 у сторожа ОСОБА_6 на фермі викрали мобільний телефон. Вона розповіла це вдома, коли прийшла та запитала у своїх дітей, чи не брав хто з них телефон у ОСОБА_6 . Діти відповіли, що ніхто телефону не брав. Потім того ж вечора вона прибирала на дивані і поміж речей знайшла мобільний телефон. Її син, ОСОБА_4 впізнав, що то був телефон ОСОБА_6 . Після цього її донька, ОСОБА_5 зізналася у крадіжці. Вона наполягала, щоб її донька повернула телефон, але її син, ОСОБА_4 взяв даний телефон та кудись пішов. Згодом вона дізналася, що її син продав даний телефон ОСОБА_7 за 130 гривень. Зарядний пристрій її донька сама повернула ОСОБА_6 через декілька днів після того, як всі дізналися про крадіжку.
Допитана в якості свідка ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що вона проживає в с. Чорний Ріг Семенівського району Чернігівської області. 11 лютого 2011 року біля 15 години вона разом з матір`ю та сестрою ОСОБА_12 пішли до тваринницького комплексу ПП «Агрофірма Чорний Ріг», де мати та сестра працюють доярками. Біля 19 години вона зайшла до кімнати сторожа, щоб попросити закурити. Зайшовши до кімнати сторожа вона побачила, що він спав, а на столі знаходився мобільний телефон «Нокіа», який заряджався через зарядний пристрій. Вона вийшла з кімнати та через деякий час знову повернулась, але сторож спав і не реагував на її присутність. Вона була переконана, що він спить і вирішила викрасти його мобільний телефон, що лежав на столі. Забравши мобільний телефон та зарядний пристрій вона сховала його у кишені і вийшла з кімнати. Крім ОСОБА_6 , який спав у кімнаті, більше нікого не було і вона вважала, що її ніхто не бачив. Викрадений мобільний телефон вона вимкнула, а сім - карту мобільного зв`язку «Білайн», яка була у телефоні витягнула. Про крадіжку вона не розповідала нікому з членів своєї сім`ї і телефон сховала під ковдрою на дивані, де вона спить. Наступного дня її мати повернувшись з роботи повідомила, що у ОСОБА_6 викрадено мобільний телефон і працівники комплексу в крадіжці підозрюють її. Її брат ОСОБА_4 теж був вдома і мати за участю брата запитувала у неї, чи не викрадала вона телефону, на що вона заперечувала свою причетність до крадіжки. Через деякий час мати знайшла викрадений телефон на дивані, а брат впізнав, що телефон належить ОСОБА_6 . Вона зізналась матері у крадіжці телефону, а мати наполягала щоб вона повернула даний телефон. Вона боялася повертати телефон, тоді її брат, ОСОБА_4 забрав телефон та пішов з будинку. Згодом він повідомив, що телефон продав ОСОБА_7 , а гроші витратив на продукти харчування та спиртне. Зарядний пристрій вона повернула ОСОБА_6 через декілька днів, після того як всі дізналися про крадіжку.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він проживає разом зі своєю матір`ю в с. Чорний Ріг Семенівського району Чернігівської області. На початку лютого 2011 року до нього додому прийшов ОСОБА_4 , який попрохав у нього зарядний пристрій до мобільного телефону. Він дав зарядний пристрій, але він не підійшов до телефону. У ОСОБА_4 був з собою мобільний телефон «Нокіа» сірого кольору. ОСОБА_4 пояснив, що даний телефон знайшла його сестра ОСОБА_5 . ОСОБА_4 запропонував йому піти з ним та продати мобільний телефон ОСОБА_7 , на що він, погодившись, пішов разом з ОСОБА_4 до ОСОБА_7 , якому продали мобільний телефон за 130 гривень без зарядного пристрою. Про те, що мобільний телефон викрадений ОСОБА_4 нікому не говорив. За отримані кошти ОСОБА_4 купив спиртне та продукти харчування, після чого вони пішли додому до ОСОБА_4 вживати спиртне. Про те, що телефон викрадений він дізнався від когось з членів сім`ї ОСОБА_4 , коли вони вживали спиртне у нього вдома.

Крім признальних показань підсудного та показань свідків, вина підсудного доведена іншими доказами:

даними протоколу добровільної видачі від 16 лютого 2011 року, згідно якого ОСОБА_6 добровільно видав мобільний телефон «Нокіа 6230і» та зарядний пристрій до телефону (а. с. 14);
даними постанови про залучення речових доказів, згідно яких до справи залучені: мобільний телефон «Нокіа 6230і» та зарядний пристрій до телефону (а. с. 35).

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд вважає, що вина підсудного доведена повністю і його дії правильно кваліфіковані органом досудового слідства за ст. 198 Кримінального кодексу України як заздалегідь не обіцяний збут майна, завідомо здобутого злочинним шляхом.

Призначаючи вид та міру покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який характеризується посередньо за місцем проживання, раніше не засудженого в силу вимог ст. 89 Кримінального кодексу України, обставини, які пом`якшують покарання, повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Цивільний позов у справі не заявлений. Судові витрати у справі відсутні.

Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 Кримінально-процесуального кодексу України, -
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ст. 198 Кримінального кодексу України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі п. п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України на ОСОБА_4 покласти обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 залишити попередню підписку про невиїзд до набрання вироком законної сили.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа 6230і» та зарядний пристрій до телефону залишити у користуванні власника ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляції через Семенівський районний суд Чернігівської області.

Суддя: ОСОБА_1