Справа № 11-265 2007 року Головуюча в 1-й інстанції: Цермолонська Л.С.
Категорія: ст. 140 ч. 1 КК України Доповідач: Цугель І.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2007 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Хмельницької області в складі:

Головуючого-судді
Ковтуна В.П., суддів Цугеля І.М., Суслова М.І., з участю прокурора Підлісного О.В.,

розглянула у відкритому судовому
засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією
Славутського міжрайонного прокурора на вирок Славутського міськрайонного суду
від 20 лютого 2007 року.

Цим вироком:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
уродженку с Щурівці Ізяславського району
Хмельницької області, громадянку України, українку, з вищою освітою, одружену, працює лікарем-хірургом Славутської ЦРЛ, проживає уАДРЕСА_1, раніше не судиму, -

засуджено за ст. 140 ч. 1 КК
України на 1 рік позбавлення волі.

В порядку ст. 75 КК України її звільнено від відбування призначеного
покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 1 рік.

В порядку ст. 76 КК України на засуджену покладено обов'язки не виїжджати
за межі України на постійне місце проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти цей орган про
зміну місця проживання.

Запобіжний захід засудженій залишено
попередній - підписку про невиїзд.

За вироком суду, 28 липня 2006 року, у вечірній час, черговий ургентний
лікар-хірург ОСОБА_1, яка здійснювала прийом хворих в
травмпункті Славутської ЦРЛ, неналежним чином, поверхнево провела
обстеження отриманих ОСОБА_2 тілесних ушкоджень і
виявила лише рану шкіри волосяної частини голови останнього, яку обробила
та вшила.

В порушення вимог наказу МОЗ України № 108 від 01.03.2004 року „Про вдосконалення організації невідкладної нейрохірургічної
допомоги", аналогічного наказу № 84 від
23.04.2004 року Хмельницького обласного управління охорони здоров'я, протоколів надання медичної допомоги хворим з
черепно-мозковою травмою, затверджених МОЗ України № 245 від
25.04.2006 року, ОСОБА_1 не призначила і не провела необхідні при травмах голови рентгенографію
черепа ОСОБА_2., ехо-енцефалографію, консультацію
невропатолога, не викликала в ургентному порядку нейрохірурга із обласного центру, що призвело до того, що не були виявлені
інші тяжкі тілесні травматичні ушкодження голови
ОСОБА_2.: лінійний перелом кісток склепіння черепу довжиною 8,1 см,
масивна субдуральна гематома 120 мл. в лобно-тім'яній ділянці, крововилив під м'якими мозковими оболонками розміром
8,5x5 см., забій головного мозку, був невірно
встановлений діагноз травми голови потерпілого.

2

Останнє призвело до неправильної тактики ведення хворого, який потребував
термінової госпіталізації, проведення необхідних додаткових методів обстеження
з метою уточнення діагнозу, виклику
нейрохірурга із обласної лікарні і проведення термінової операції,
направленої на видалення субдуральної гематоми.

В порушення вищевказаних нормативних актів, лікар ОСОБА_1 відправила хворого ОСОБА_2. додому, мотивуючи
своє рішення відсутністю місць в стаціонарному відділенні лікарні та
легкістю отриманих ним тілесних ушкоджень.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року біля 9 години ОСОБА_2 помер вдома. Причиною його смерті
послужив вищевказаний перелом лобної та тім'яної кісток черепу, крововилив під
тверду та м'яку мозкові оболонки в
лобно-тім'яній ділянці, які своєчасно не були виявлені та проліковані
лікарем ОСОБА_1.

При наданні своєчасної кваліфікованої медичної допомоги життя ОСОБА_2 можна
було б врятувати.

Не оспорюючи вирок в частині обґрунтованності та доведенності вини
засудженої ОСОБА_1. в неналежному виконанні
своїх професійних обов'язків медичного працівника
внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки
для хворого, прокурор в апеляції просить вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженої, призначити їй
покарання у вигляді позбавлення права займати посади, пов'язані з медичною практикою та лікарською діяльністю в
медичних закладах строком на 4 роки, тим самим пом'якшити покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляцію, засуджену, яка
проти її задоволення, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції,
судова палата вважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1. в скоєнні злочину при наведених
у вироку обставинах, за який її засуджено, підтверджуються сукупністю зібраних
по справі доказів, досліджених в судовому засіданні.

Підсудна ОСОБА_1 свою вину не визнала і показала, що
28 липня 2006 року, перебуваючи на чергуванні в Славутській ЦРЛ в якості ургентного
хірурга, в травпункті вона оглянула ОСОБА_2. та виявила
рану на тім'яній області голови. Зробивши ревізію рани, поставивши діагноз - забійна рана волосяної частини голови,
вона обробила її перекисом водню та наклала два
шви на м'які покрови голови в даному місці. Інших пошкоджень на
голові ОСОБА_2. не виявила.

Вважаючи, що медичну допомогу для ОСОБА_2. вона надала в достатній мірі, наказала перенести його в приймальне відділення, в його
госпіталізації не відмовила.

Вона вважає, що виявлені судово-медичною експертизою інші ушкодження голови
ОСОБА_2. могли бути отримані ним після того, як
його забрали з лікарні родичі.

Вона знайома з вимогами нормативно-правових актів, які регламентують
надання допомоги хворим з черепно-мозковою
травмою. Вважає, що травма голови ОСОБА_2. була неважка, лише поверхнева
забійна рана, без виявлених пошкоджень кісток черепу чи внутрічерепної гематоми. Тому ОСОБА_2 не потребував невідкладних обстежень
та госпіталізації.

З показів потерпілої ОСОБА_3 вбачається, що після надання певної медичної допомоги, без будь-яких додаткових інструментальних
обстежень, лікар ОСОБА_1 відмовила в госпіталізації її брата
ОСОБА_2.. Своє рішення вона мотивувала тим, що травма не важка, вільних місць в стаціонарі немає, нікому буде дивитись за
п'яним ОСОБА_2., по зовнішньому вигляду
якого не можна було зрозуміти чи він спить, чи лежить без свідомості. Вона
вимушена була забрати брата додому, де він, не приходячи в себе,
помер вранці наступного дня.

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5., ОСОБА_6., ОСОБА_7.,ОСОБА_8, ОСОБА_9. підтвердили покази потерпілої
ОСОБА_3.

3

З показів свідківОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12. вбачається, що при транспортуванні ОСОБА_2. з лікарні додому його сестри,
він ніяких травм не отримував, на їх думку весь час спав.

Свідок ОСОБА_13. показав, що в ніч, коли з лікарні в квартиру ОСОБА_3 привезли її брата ОСОБА_2., останнього поклали на диван
на лівий бік. До ранку він не вставав, не змінював своєї пози,
не розмовляв. Біля 9 години було виявлено, що він помер.

Об'єктивна вина засудженої підтверджується даними висновку комісійної
судово-медичної експертизи № 77 від 04.12.2006 року, згідно якої при
поступленні хворого в приймальне відділення лікарні,
засудженою було проведене поверхневе зовнішнє обстеження потерпілого та зашиті зовнішні рани. Проте не були проведені
додаткові інструментальні обстеження, не було
виявлено перелом кісток склепіння черепа, масивну субдуральну гематому, крововилив під м'якими мозковими оболонками, забій
головного мозку, які і стали безпосередніми
причинами смерті потерпілого. При терміновому виклику хірурга і своєчасному проведенні операції можна було б зберегти
життя хворого. Між ненаданням лікарем належної
медичної допомоги та настанням смерті експерти вбачають прямий
причинний зв'язок.

Всім цим доказам по справі у їх сукупності суд дав належну правову оцінку,
вірно кваліфікував дії засудженої за ст. 140 ч. 1 КК України.

Покарання ОСОБА_1 призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з
урахуванням і тих обставин, на які посилається в апеляції прокурор, а тому
підстав для пом'якшення покарання колегія суддів не вбачає.

З врахуванням
наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,
-

ухвал ил а:

Вирок
Славутського міськрайонного суду від 20 лютого 2007 року стосовно ОСОБА_1залишити
без зміни, а
апеляцію Славутського міжрайонного
прокурора - без задоволення.