Справа № 667/3546/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2015 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника Суворовського МВ КВІ УДПтСУ України в Херсонській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні кримінальне провадження за поданням в.о. заступника начальника Суворовського МВ КВІ УДПтСУ України в Херсонській області про направлення засудженого для відбуття призначеного судом покарання,

встановив:
До суду звернулася КВІ з поданням, в якому просила вирішити питання про скасування іспитового строку та направлення засудженого ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком суду від 01.04.2014 року. В обґрунтування подання було зазначено, що до КВІ надійшов на виконання вирок Дніпровського райсуду м.Херсона від 01.04.2015 року. Зарандії було роз`яснино порядок та умови відбування покарання, покладені на нього судом обов`язки та попереджено про відповідальність за невиконання цих обов`язків та порушення громадського порядку. Згодом до КВІ надійшли матеріали про притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності та ухвала Нововоронцовського райсуду Херсонської області від 26.01.2015 року, якою ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст.396 КК України, а кримінальне провадження закрите. Вважали, що, оскільки ОСОБА_6 скоїв новий злочин в період іспитового строку, його має бути направлено для відбування призначеного судом покарання.

В судовому засіданні представник КВІ подання підтримав, просив його задовольнити та пояснив, що ОСОБА_6 в період знаходження на обліку в КВІ покладені на нього судом обов`язки не порушував, громадський порядок не порушував, до адміністративної відповідальності не притягувався, характеризується задовільно.

Прокурор також підтримав подання, вважав, що воно підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_6 в період іспитового строку скоїв новий злочин.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив не направляти його до місць позбавлення волі та пояснив, що ніякого нового злочину не скоював, його було затримано та поміщено в СІЗО за підозрою в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України. Оскільки в нього було алібі, так як він в той день та час знаходився на навчанні у Білозерському ПТУ, працівники міліції шляхом побоїв та погроз змусили його погодитися з обвинуваченням за ч.1 ст.396 КК України, хоча він раніше ніколи не знав осіб, що скоїли розбійний напад.

Суд, вислухавши пояснення та думку учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи № 92/2014 р. стосовно ОСОБА_5 вважає, що подання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Разом з тим, частиною 3 вказаної статті зазначено, що у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового злочину суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71,72 цього Кодексу.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 протягом іспитового строку виконував покладені на нього судом обов`язки, не притягався до адміністративної відповідальності, у суду немає підстав для направлення його для відбування призначеного судом покарання.

Суд, який мав відповідно до ч.3 ст.78 КК України вирішити питання про призначення йому покарання, якщо б він в період іспитового строку скоїв новий злочин, виніс ухвалу, задовольнивши клопотання прокурора про закриття стосовно ОСОБА_5 кримінального провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності на підставі ст.48 КК України у зв"язку зі зміною обстановки, зазначивши, що вчинене ОСОБА_6 діяння перестало бути суспільно небезпечним.

За таких обставин підстав для направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання немає.

До такого висновку суд прийшов також дослідивши наступні документи, що містить особова справа.

З ухвали слідчого судді Нововоронцовського районного суду Херсонської області від 06.11.2014 р. (а.с.47) вбачається, що до нього завернувся з клопотанням, погодженим з прокурором району ОСОБА_7 , слідчий Нововороцовського РВ, де просив обрати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення за ч.3 ст.186 КК України, за який передбачено покарання на строк від 4 до 8 років, характеризується негативно, раніше неодноразово судимий, вчинив злочин під час іспитового строку
ОСОБА_8 вже в грудні 2014 року той же прокурор звертається до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності (а.с.81), де зазначає, що Зарандія скоїв середньої тяжкості злочин, передбачений ч.1 ст.396 КК України: заздалегідь не обіцяне приховування особливо тяжкого злочину, раніше не судимий, щиро покаявся, характеризується с позитивної сторони, навчається в Білозерському ПТУ, отже вчинене ним діяння втратило суспільну небезпеку.

Фальшування прокурором обставин, що характеризують особу винного, стало підставою для винесення судом ухвали від 26.01.2015 р. (а.с.87).

На підставі викладеного, керуючись ст.78 КК України, ст.539 КПК України, суд
ухвалив:
В задоволенні подання в.о. заступника начальника Суворовського МВ КВІ УДПтСУ України в Херсонській області про направлення засудженого ОСОБА_5 для відбуття призначеного судом покарання за вироком від 01.04.2014 року - відмовити за необґрунтованістю.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_1