Справа № 369/3186/15-к
Провадження № 1-кп/369/223/15
В И Р О К
іменем України
09.04.2015 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000774 від 05.03.2015 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області, громадянина України, українця, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який має повну середню освіту, одруженого, не працюючого, раніше не судимого в силу ст. 88 КК України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 04.03.2015 року близько 19 години, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_5 , з метою незаконного проникнення до житла, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, порушуючи ст. 30 Конституції України, якою кожному гарантується недоторканість житла не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за мотивованим рішенням суду, без будь-якого дозволу та всупереч волі власника, переліз через огорожу прибудинкової території та, використовуючи заздалегідь підготовлену сокиру, віджав металопластикове вікно, яке розташовано на першому поверсі вказаного будинку та проник до нього, де в подальшому був затриманий працівниками міліції.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у пред`явленому обвинуваченні визнав та суду показав, що приблизно влітку 2014 року приїхав працювати будівельником в Київську область разом із братом ОСОБА_6 . Спочатку в них була робота, але потім попит знизився, брат повернувся до Львова, а ОСОБА_7 залишився у м. Києві, перебивався тимчасовими заробітками, жив на вокзалі. В пошуках роботи він опинився у с. Юрівка, де деякий час працював різноробочим на будівництві. 04.03.2015 року близько 17 години він повертався з роботи, біля озера послизнувся, впав у воду, намок та, проходячи повз двоповерховий будинок, звернув увагу, що там нікого не було, тому він переліз через паркан, потім підставив дошку до стіні, по якій доліз до вікна на другому поверсі, металопластикову шибку якого підважив сокирою, яку ніс з собою з роботи, через вікно заліз до будинку та зайшов на горище, де вирішив погрітися. Через деякий час почув голоси на нижньому поверсі будинку, після цього його затримали працівники міліції. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, запевнив, що подібного більше не повториться, просив його суворо не карати, зазначив, що засуджує свій протиправний поступок.

Крім показань обвинуваченого ОСОБА_4 , його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, підтверджується сукупністю документів, які були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а саме: витягом з кримінального провадження № 0000774 (том 2 а.с. 1); заявою ОСОБА_5 від 04.03.2015 року, в якій він просить прийняти міри до невідомої особи, яка близько 19 години 04.03.2015 року проникла до його будинку за адресою: АДРЕСА_2 , але була затримана спільними зусиллями сусідів та працівників міліції (том 2 а.с. 7); даними, отриманими під час огляду будинку ОСОБА_5 , проведеного 04.03.2015 року, яким були зафіксовані пошкодження металопластикового вікна другого поверху будинку, залишки ґрунту на підвіконні цього вікна, у ОСОБА_4 були вилучені побутові рукавиці оранжевого кольору, біля ОСОБА_4 металева сокира з дерев`яною ручкою, з рами вікна в місці проникнення відбитки рукавичок (том 2 а.с. 8-13); даними, отриманими під час проведення 13.03.2015 року слідчого експерименту, під час якого ОСОБА_4 відтворив обставини та обстановку вчинення злочину (том 2 а.с. 67-71); висновком експерта № 124 від 20.03.2015 року, відповідно до якого слід рукавички розміром 27х27 мм на відрізку липкої стрічки розміром 48х107 мм. міг бути залишений рукавичками, поданими на дослідження або рукавичками з таким самим малюнком фактури (том 2 а.с. 77-81).

За таких обставин, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності суд визнає, що обвинувачений ОСОБА_4 дав правдиві послідовні показання, які підтверджуються дослідженими у справі письмовими документами.

Враховуючи встановлені обставини справи, оцінивши всі докази в сукупності, суд визнає, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, доведена повністю та кваліфікує його дії за вказаною статтею як незаконне проникнення до житла.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, характеризуючі дані його особи, ставлення до вчиненого, наслідки вчиненого ним діяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст. 162 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості, ОСОБА_4 раніше не судимий в силу ст. 88 КК України, має постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується посередньо (том 2 а.с. 108), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (том 2 а.с. 106, 107), згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 166 від 20.03.2015 року на психічне захворювання не страждає, під час скоєння інкримінованих йому дій та на час проведення експертизи міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними, під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.с. 97-98). Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у щирому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, з урахуванням викладеного, ставлення обвинуваченого до вчиненого, вважає за доцільне призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України у виді штрафу в межах санкції вказаної статті, оскільки приходить до переконання, що саме така міра покарання буде достатньою для його виправлення, перевиховання, а також недопущення злочинів у майбутньому.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ч. 9 ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати на підставі ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368 371, 373, 374 КПК України, суд -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., в дохід держави.

Застосований до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06.03.2015 року у виді особистого зобов`язання, - до набранням вироком законної сили залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави 491 (чотириста дев`яносто одну) гривню 04 коп. процесуальних витрат у кримінальному провадженні № 0000774 (том 2 а.с. 76).

Речові докази у справі: сокиру (спецпакет № 1907743) та рукавички (спецпакет № 2196561), які передані для зберігання в кімнату зберігання речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУМВС України в Київській області (том 2 а.с. 84, 101) знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1