Дата документу Справа № 236/2042/13-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/385/15
Єдиний унікальний № 236/2042/13-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 185 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно, в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження № 0001288 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданівка Донецької області, росіянина, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 26.10.2005 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 21.01.2008 року із заміною невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання у виді виправних робіт на строк 1 рік 11 місяців 28 днів, з утриманням 10 % заробітку;

- 22.07.2011 року Краматорським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1, 358, ч. 1 ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільненого 21.05.2013 року за відбуттям строку покарання;

- 12.02.2014 року Жданівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а:
в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначає, що суд безпідставно при призначенні покарання, визнав в якості обставини, що обтяжує його покарання вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, оскільки на момент його вчинення та затримання працівниками міліції він був тверезий, про що зокрема свідчить відсутність у матеріалах провадження висновку лікаря чи показань свідків, якими б доводилась наявність перебування його у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, вказує, що суд необґрунтовано відмовив у задоволенні його клопотання щодо витребування даних проте, що він є єдиним годувальником своєї одинокої матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, і як ніколи потребує його допомоги. Також вважає, суд першої інстанції без належних на то підстав, відмовив і у задоволенні його клопотання про застосування до нього акту амністії.

Тому з урахуванням наведеного, просить виключити з вироку посилання суду, як на обставину що обтяжує його покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, пом`якшити призначене покарання, знизивши його до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, тобто до 3 років позбавлення волі, або за можливості звільнити від відбування покарання з іспитовим строком.

У запереченнях на апеляційну скаргу обвинуваченого, прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги, просить вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: обвинуваченого ОСОБА_6 , який і в останньому слові, просив його апеляційну скаргу задовольнити, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін; колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Вироком Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 3 років 2 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначеного покарання та покарання, за вироком Жданівського міського суду Донецької області від 12.02.2014 року, ОСОБА_6 остаточно визначено покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, із зарахуванням у строк покарання, покарання відбутого за попереднім вироком. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено без змін у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 17 січня 2014 року. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, у період часу з 20 годин 30 хвилин 13 липня 2013 року до 03 годин 00 хвилин 14 липня 2013 року ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою викрадення чужого майна, через незачинені вхідні двері проник у кімнату № НОМЕР_1 будинку для проживання відпочиваючих, розташованого на території бази відпочинку ІНФОРМАЦІЯ_3 у с. Брусівка м. Красний Лиман Донецької області, звідки таємно, повторно викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на загальну суму 1 636, 6 грн. З місця події зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах вказаних у вироку суду першої інстанції, підтверджується показаннями самого обвинуваченого в судовому засіданні, де він повністю визнавав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а тому, враховуючи позицію обвинуваченого та відсутність заперечень з боку інших учасників судового провадження, місцевий суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин провадження, які ніким не заперечувалися, у тому числі і обвинуваченим ОСОБА_6 .

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не розглядає доводи обвинуваченого про те, що районний суд без належних на то доказів, визнав доведеним факт вчинення ним злочину у стані алкогольного сп`яніння, який в подальшому визнав обставиною, що обтяжує його покарання.

Судом першої інстанції дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 185 КК України.

Безпідставними вважає колегія суддів і доводи обвинуваченого ОСОБА_6 щодо необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні його клопотання про витребування даних про те, що він є єдиним годувальником своєї одинокої матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час знаходиться на тимчасово окупованій території, оскільки згідно до вимог ст. ст. 22, 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав та мають рівні права на збирання та подання до суду доказів, зокрема документів, а суд створює лише необхідні умови для реалізації сторонами цих процесуальних прав, але не вчиняє процесуальні дії замість учасників кримінального провадження.

Не підлягають задоволенню і доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що суд не застосував до нього Закон України Про амністію у 2014 році, оскільки останній не може бути звільнений від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк на підставі ст. 1 цього Закону, так як він не відноситься до кола осіб, вказаних в цій статті, а окрім того вчинив умисний тяжкий злочин, що унеможливлює застосування до нього наведеної статті цього Закону.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про пом`якшення покарання є безпідставними, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судом при призначенні ОСОБА_6 покарання вищенаведені вимоги закону України про кримінальну відповідальність дотримано. Зокрема, районним судом враховано ступінь суспільної небезпечності, тяжкість і характер злочину, що належить до категорії тяжких, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, дані про обвинуваченого, який частково відшкодував матеріальну шкоду, злочин вчинив через скрутне матеріальне становище, має постійне місце проживання, по якому посередньо характеризується, думку потерпілої, яка не полягала на суворій мірі покарання.

Взявши до уваги наведені обставини, районний суд призначив останньому покарання близьке до мінімального, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України, та з урахуванням правил, передбачених ч. 4 ст. 70 КК України, а тому доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про пом`якшення йому покарання до трьох років позбавлення волі, є необґрунтованими.

Не підлягає задоволенню і прохання обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування до нього ст. 75 КК України.

За змістом ст. 75 КК України звільнення особи від відбування призначеного покарання з випробуванням можливе лише у тому випадку, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі не більше п`яти років дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування призначеного покарання.

Між тим, тяжкість злочину, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який неодноразово судимий, останній раз 12.02.2014 року Жданівським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року 10 місяців позбавлення волі, свідчать про відсутність у нього наміру ставати на шлях виправлення та неможливість досягнення мети покарання без реального відбування покарання, а тому визначене районним судом покарання у виді позбавлення волі є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, у зв`язку з чим підстави для застосування вимог ст. 75 КК України відсутні.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 02 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: