Справа №
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А
Ї Н И

11 квітня 2008 року Місцевий Корюківський
районний суд Чернігівської області

в складі головуючого
судді - Корха О.І.

при секретарі - Бура
Г.В.

з участю прокурора
- Карась В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м. Корюківка справу про обвинувачення: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, не
військовозобов'язаного, освіта середня-спеціальна, який в шлюбі не перебуває,
зі слів має на утриманні неповнолітню дитину
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого, раніше не судимого, в скоєні
злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК
України, -

в с т а н о в и в:

26
лютого 2008 року близько 17 години 10 хвилин в АДРЕСА_1, ОСОБА_1, перебуваючи в
своєму будинку, який також є власністю його матері ОСОБА_3, під час спільної
сварки, яка виникла між ними на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс останній чотири удари кулаком в
область правого плеча.

В
наслідок цього потерпілій ОСОБА_3 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді
закритого перелому правої ключиці, які згідно висновку судово-медичної
експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості.

Допитаний
у судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину в скоєнні злочину передбаченого ч.1 ст.122 КК України визнав
частково та пояснив, що на даний час проживає разом зі своєю матір'ю ОСОБА_3,
звідним братом ОСОБА_4, зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 та її двох річним сином
ОСОБА_2 в АДРЕСА_1.

26.02.2008 року близько 16 години він пішов до
магазину «Крамничка» щоб купити хліба. В магазині він побачив своїх друзів, які
перебували в магазині та пили вино, він підсів до них та випив з ними один
стакан вина. В магазині снаходився близько до 17 години, та розмовляв з друзями
на різні теми, а потім зібрався та пішов додому. Коли він прийшов додому, то
вдома перебували його мати ОСОБА_3, його звідний брат ОСОБА_4 та його
співмешканка ОСОБА_5 з своїм двох річним сином ОСОБА_2. Між його співмешканкою
ОСОБА_5 та його матір'ю відбувалася сварка. Його мати виганяла співмешканку з
будинку з сином ОСОБА_2. Тоді він захистився за ОСОБА_5, та почав словесно
сваритися зі своєю матір'ю ОСОБА_3, яка була в нетверезому стані. Перед цим він
накричав на свого звідного брата ОСОБА_4, за те що той не хотів йти закачати
воду до котла. Брата він не бив, а тільки брав за одяг біля його плеча. ОСОБА_4
пішов та залив воду до котла, а коли повернувся до залу, де перебувала його
мати і він, то його мати сказала йому чому він кричить на її сина, ОСОБА_4, та
заставляє його закачувати воду до котла. Потім мати знову почала кричати на
його співмешканку ОСОБА_5 нецензурною лайкою. Він взяв свою матір за руку, за
яку саме він не пам'ятає, та стягнув її з дивану, від чого та впала на підлогу.
Після він матері сказав, щоб вона сама збиралася та йшла з дому до своїх
знайомих, та вдарив своєю правою ладонею матір по обличчю, щоб вона
заспокоїлась. Після цього він більше матір не бив. Його мати сказала йому та
ОСОБА_5, щоб вони збирали речі та йшли з дому, а то вона викличе міліцію. На це
він їй відповів, що якщо хочеш, то викликай. Потім його мати зібралася та пішла
з будинку, через 10 хвилин вона повернулася, куди саме вона ходила він не знає.
Хвилин через 5, після приходу матері, до будинку під'їхала швидка медична
допомога, яка забрала його матір до лікарні. З матірю до лікарні поїхав і його
молодший брат. Близько 19 годин 30 хвилин до його додому приїхали працівники
міліції та забрали його з собою до Корюківського РВ УМВС. Сварки з матірю
виникають через те, що та зловживає спиртним.

Про
те, що він міг зламати ключицю своїй матері, коли стягував її з дивану, він
навіть і не думав. Винним себе визнає частково, в даному діянні щиро кається та
обіцяє, що більше такого не повториться. Просить суворо не карати. Раніше дані
ним свідчення він підтримує.

Крім
часткового визнання підсудним ОСОБА_1 своєї вини в інкримінованому йому
злочині, його вина в скоєному злочині повністю доведена показаннями потерпілої
та свідків :

Допитана
у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_3 показала, що на даний час вона проживає
разом з двома синами ОСОБА_1, ОСОБА_4, співмешканкою її старшого сина ОСОБА_1,
ОСОБА_5 та її дворічним сином ОСОБА_2.

26.02.2008
року близько 17 години вона разом з молодшим сином, ОСОБА_4, повернулися додому
з магазину, де купувала продукти харчування. Коли вони прийшли додому то разом
з ОСОБА_4 сіли дивитися телевізор. Приблизно через 10 хвилин додому прийшов її
старший син ОСОБА_1, який почав кричати на її молодшого сина ОСОБА_4, щоб той
йшов затопив котел. Потім ОСОБА_1 один раз вдарив по потилиці ОСОБА_4, а вона
почала захищати свого меншого сина та сказала старшому сину щоб він не чіпав
ОСОБА_4. Потім ОСОБА_4 пішов затоплювати котел. Після цього, при сварці її з
ОСОБА_1, ОСОБА_1 почав її бити. ОСОБА_1 вдарив один раз своєю ногою по її
правій нозі, якою саме він бив ногою вона не пам'ятає. Також ОСОБА_1 вдарив в
її праве плече три рази кулаком, якою саме рукою він бив вона не пам'ятає. Від
ударів в неї дуже заболіло праве плече і вона впала на диван. В цей момент,
коли її бив ОСОБА_1 з котельні прийшов її молодший син ОСОБА_4, та почав
захищати її, кричав щоб ОСОБА_1 не бив її. Коли вона лежала на дивані, то
ОСОБА_1 ще один раз вдарив її в плече кулаком.

Так
як в неї дуже заболіло плече, вона, по телефону, викликала швидку медичну
допомогу, яка приїхала та забрала її до лікарні. В лікарні їй сказали, що
потрібні гроші на знімок її плеча. Вона послала свого молодшого сина до
ОСОБА_6, щоб та оплатила знімок в лікарні. ОСОБА_6. Прийла в лікарню та оплатила
її ліки та знімок. Потім вони всі разом пішли до міліції, де вона написала
заяву на свого сина ОСОБА_1. Це вже не перший раз коли ОСОБА_1 її б'є, але
раніше вона не зверталася до міліції, так як прощала йому. Від побоїв в неї
були розлади здоров'я, але в лікарні вона не лікувалась, а перебувала на
амбулаторному лікуванні в дома. До ОСОБА_1 в неї на даний час не має претензії
морального чи матеріального характеру. З позовом про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди до суду звертатись не бажає. Раніше дані нею свідчення
підтримує.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що 26.02.2008 року вона протягом
всього дня була вдома за адресою АДРЕСА_1. Вона доглядала свого сина ОСОБА_2.
Близько 17години додому прийшла ОСОБА_3, яка була в нетверезому стані та
ОСОБА_4. Коли ОСОБА_3 зайшла до залу, то почала на неї сваритися. сварка мала
місце тому що вона не подобається ОСОБА_3 і та не хоче жити з нею в одному
домі. Потім близько 17 годин 10 хвилин прийшов її співмешканець ОСОБА_1, який
теж був випивши та почав словесно сваритися з ОСОБА_3 і штовхнув останню на
диван долонею. Від цього остання впала спочатку на диван, а потім сповзла на
підлогу та почала кричати, що ОСОБА_1 зламав їй руку. Після цього ОСОБА_1 взяв
за одяг ОСОБА_4, але він останнього не бив та сказав йому, щоб той пішов та
затопив котел . ОСОБА_4 пішов топити котел, а ОСОБА_3 викликала швидку
допомогу, яка її забрала до лікарні. Вона знає , що інколи ОСОБА_1 б'є свою
матір, але не сильно і в тієї від цього не було розладів здоров'я. Раніше дані нею свідчення вона підтримує.

Допитана
в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона доводиться невісткою
ОСОБА_3, 26.02.2008 року вона знаходилась вдома, АДРЕСА_2, близько 18 години до
неї додому прийшов її племінник ОСОБА_4 та повідомив їй, що ОСОБА_1 побив
ОСОБА_3 Потім ОСОБА_4 попросив її пройти з ним до Корюківської лікарні та
допомогти його матері, так як в них зовсім не було грошей на лікування. Вона
зібралась та пішла до лікарні. Прийшовши до лікарні вона побачила ОСОБА_3 яка сиділа
в прийомній швидкої допомоги зі знімком своєї зламаної ключиці. Лікар їй
сказав, що в ОСОБА_3 зламана ключиця і їй потрібно лікування. Вона пішла до
аптеки, де купила ліки ОСОБА_3. Потім
вони всі разом пішли до міліції та написали заяву на ОСОБА_1. Після вона пішла
до себе додому, а ОСОБА_3 до себе.
ОСОБА_3 їй постійно скаржиться на те, що ОСОБА_1 постійно її б'є і в неї
від цього маються постійні розлади здоров'я. Вона знає про те, що і раніше
підсудний необноразово бив потерпілу, однак та до міліції не зверталась. Раніше
дані нею свідчення вона підтримує.

В
зв»язку з неявкою до суду свідка ОСОБА_4 в судовому засіданні за згодою з усіма
учасниками процесу було оголошено її свідчення дані під час досудового
слідства.

Крім
показань підсудного та часткового визнання ним своєї вини, його вина повністю
доведена показаннями свідка.

-
даними заяви ОСОБА_3 про нанесення їй
тілесних ушкоджень підсудним; (а.с.6)

- даними
висновку експерта, в якому зазначено, що
у ОСОБА_3 мається тілесне ушкодження у вигляді: закритого перелому правої
ключиці, що відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою
тривалісті розладу здоров»я на термін більше трьох тижнів. Синці в ділянці
тулуба, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Дані тілесні
ушкодження могли утворитися від дії тупих предметів в тому числі в час та при
вказаних обставинах ; (а.с.22-23)

За таких доказів, суд вважає, що вина
підсудного повністю доведена. Дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані органами
досудового слідства за ч.1 ст.122 КК України, як умисне заподіяння потерпілій
середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обговорюючи питання про вид та міру
покарання підсудному, суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу підсудного, який за місцем проживання характеризується позитивно,
частково визнав свою вину, раніше не судимий, який має на утриманні малолітню
дитину ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд враховує обставину, що пом'якшують покарання - скоєння
підсудним злочину вперше.

Обставиною що, обтяжує покарання є скоєння злочину в стані
алкогольного сп'яніння.

За таких обставин суд вважає, що за
скоєння підсудним даного злочину необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк,
потім на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбуття покарання з
випробуванням на іспитовий строк, та згідно ст.76 застосувати до нього певні
обмеження, не змінюючи підсудному міру запобіжного заходу.

Судових витрат по справі не має,
речові докази відсутні.

Цивільний позов по справі не
заявлено.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. 323, 324 КПК України,-

З а с у д и в:

Визнати ОСОБА_1 винним
за ч. 1 ст.122 КК України, та призначити йому покарання
у виді
позбавлення волі строком на - 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_1 від
відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 (
один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов'язок:

- не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання чи роботи;

Залишити
обрану раніше міру запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді підписки про невиїзд до
набрання вироком законної сили.

Речових
доказів по справі немає. Судові витрати відсутні.

Вирок
може бути оскаржено протягом 15 діб до Чернігівського апеляційного суду шляхом
подання апеляції до Корюківського районного суду.

Суддя О.І. Корх