Справа № 357/7684/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/881/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 35 12.08.2015

УХВАЛА
Іменем України
12 серпня 2015 року м. Київ.
Колегія суддів судової палати з розгляду
кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі:
головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:
До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про звільнення його від відбування покарання умовно-достроково, в якій він зазначив, що розкаявся у вчиненому злочині, має на утриманні хвору матір та вагітну дружину, яка не працює, у зв`язку з доглядом за дітьми, просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення.

22.06.2015р. ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в задоволенні заяви ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд послався на те, що засуджений своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 з ухвалою суду першої інстанції не погоджується та зазначає, що за час відбування покарання в СВК-47 мав 8 заохочень, за що був переведений на більш м`який режим відбування покарання до БВК №35, має на утримання вагітну дружину, яка не працює та доглядає за дітьми, хвору матір, 1944р.н., яка потребує стороннього догляду та брата, якому встановлено інвалідність, а тому просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги засудженого про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є безпідставними.

Згідно п.2 ч.3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

З матеріалів справи вбачається, що вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.01.2011р. ОСОБА_7 засуджений за ч.1 ст. 393, ч.2 ст. 289, ч.1 ст.70, ч.1 ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахується з 24.08.2010р., тобто засуджений на час розгляду справи в суді фактично відбув 2/3 строку призначеного покарання.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.2 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення.

Так, суд приймаючи рішення про відмову в умовно-достроковому звільненні ОСОБА_7 , обґрунтовано зазначив, що засуджений, відбуваючи покарання має два стягнення за порушення вимог режиму утримання попередження від 6.05.2015р. та догану від 12.05.2015р., які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку та мав заохочення лише до 2014 року, що свідчить про несистематичність виправлення засудженого.

Крім того, згідно характеристики начальника дільниці КДІР соціально-виховної та психологічної служби ОСОБА_8 засуджений ОСОБА_7 , характеризується посередньо, на шлях виправлення не став, не довів своє виправлення і не заслуговує на застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин, враховуючи те, що процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним, колегія суддів вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання ОСОБА_7 немає.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 537 КПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 22 червня 2015 року, якою в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбування покарання відмовлено залишити без зміни.

СУДДІ ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4