романівський районний суд житомирської області
Кримінальне провадження № 290/489/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 червня 2015 року Романівський районний суд Житомирської області
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5
та потерпілого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у смт. Романові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000148 від 16.04.2015 року, за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця смт. Миропіль Романівського району Житомирської області, громадянина України, який не працює, має неповну загальну середню освіту (9 класів), не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 05.02.2015 року Романівським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.3 ст.187 Кримінального кодексу України,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи 05.02.2015 року засудженим Романівським районним судом Житомирської області за вчинення кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України до покарання позбавлення волі на строк 3 роки та звільненим від відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, на шлях виправлення не став, належних висновків з попередньої судимості не зробив та під час визначеного судом іспитового строку повторно вчинив новий злочин.
Так, 15 квітня 2015 року, приблизно о 13:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою вчинення крадіжки чужого майна прибув до будинку АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_6 . Не знайшовши цінний речей на подвір`ї вказаного домогосподарства, ОСОБА_4 постукав у двері будинку і коли господар ОСОБА_6 відчинив двері, почав вимагати від потерпілого гроші. Отримавши відмову від ОСОБА_6 та реалізовуючи свій умисел на вчинення відкритого нападу з метою заволодіння грошима потерпілого, ОСОБА_4 наблизився до ОСОБА_6 , напав на нього та застосував насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, а саме: наніс не менше чотирьох ударів металевою скобою по голові ОСОБА_6 , заподіявши при цьому легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я у вигляді чотирьох ран волосистої частини голови.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому та пояснив суду, що він у день вчинення злочину перебував у стані алкогольного сп`яніння та з метою отримання грошей для придбання алкогольних напоїв збирав металобрухт на території, де раніше був розташований завод та поблизу якої проживає ОСОБА_6 . З метою відшукання металобрухту на території домогосподарства ОСОБА_6 він зайшов на подвір`я цього будинку. Не знайшовши нічого біля будинку, ОСОБА_4 постукав у вхідні двері, на що з будинку вийшов добре знайомий йому ОСОБА_6 . ОСОБА_4 став вимагати у ОСОБА_6 гроші, маючи на меті придбання алкоголю та подальше його розпиття спільно з ОСОБА_6 , однак, не пояснюючи нічого потерпілому. Отримавши відмову у наданні грошей, ОСОБА_4 став наносити удари ОСОБА_6 металевою скобою, за допомогою якої він зазвичай діставав з-під землі металобрухт.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав суду, що 15.04.2015 року він перебував у своєму будинку на обідній перерві. Приблизно о 13:00 год. він почув, що на подвір`я хтось заїхав велосипедом. Через вікно він упізнав знайомого йому ОСОБА_4 , який був у масці та щось шукав біля будинку. Коли ОСОБА_4 постукав у вхідні двері, ОСОБА_6 , оцінивши стан своєї фізичної підготовки, вирішив, що у змозі протистояти ОСОБА_4 у випадку здійснення нападу, та відчинив йому вхідні двері. ОСОБА_4 одразу почав вимагати гроші, на що ОСОБА_6 йому відмовив і ОСОБА_4 одразу почав наносити йому удари. Захищаючись від нападу, ОСОБА_6 значну частину ударів отримав по рукам, однак чотири удари металевим предметом були нанесені по голові потерпілого. Будучи людиною глибоко віруючою, ОСОБА_6 не міг собі дозволити бити ОСОБА_4 , тому лише схопив нападника руками, перекинув його через поріг будинку і ОСОБА_4 впав на підлогу у веранді. Після цього ОСОБА_6 вибіг на вулицю і, будучи скривавленим, почав кликати сусідів на допомогу. У той же час ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник.
Відповідно до досліджених у судовому засіданні письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, ОСОБА_4 не одружений, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має постійне місце проживання, за яким характеризується негативно, був раніше засуджений за злочин проти власності до 3 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.
Таким чином, оцінюючи в сукупності всі докази, що досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні злочину доведена повністю.
Діяння ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.3 ст.187 КК України як закінчений замах з прямим умислом на вчинення розбою - нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, та поєднаного із проникненням у житло.
До вказаного висновку щодо кваліфікації діяння обвинуваченого суд дійшов враховуючи, що кваліфікуючою ознакою диспозиції частини третьої статті 187 КК України є проникнення до житла, у той час як ОСОБА_4 виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але його проникнення до житла потерпілого не було доведено до кінця з причин, що не залежали від його волі, зокрема через застосування ОСОБА_6 заходів необхідної оборони та активної фізичної протидії нападу. Ту обставину, що потерпілий ОСОБА_6 , захищаючись від обвинуваченого, схопив нападника руками, перекинув його через поріг будинку і ОСОБА_4 впав на підлогу у веранді, після чого припинив свої злочинні дії та з місця вчинення злочину втік, суд не може визнати як незаконне проникнення ОСОБА_4 до житла ОСОБА_6 .
Вирішуючи питання про вид покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, ступінь здійснення злочинного наміру та причини, внаслідок яких злочин не було доведено до кінця, особу обвинуваченого, який раніше був судимий за злочин проти власності та під час визначеного судом іспитового строку вчинив замах на новий злочин, має постійне місце проживання, не працює, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, за місцем проживання характеризується негативно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до пункту 1 ч.1 ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до пунктів 1, 13 ч.1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.
Враховуючи вказані вище обставини суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.187 КК України. Враховуючи те, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин після постановлення відносно нього вироку Романівського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 року, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків призначає йому остаточне покарання шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутого покарання, призначеного вироком Романівського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 року.
Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.
Підстави для зміни запобіжного заходу домашнього арешту на більш тяжкий відсутні.
Питання про долю речових доказів згідно вимог ч. 9 ст. 100 КПК України суд не вирішує, оскільки під час судового провадження речові докази не були надані суду.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
На підставі наведеного вище та керуючись статтями 100, 124, 368, 373-376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.3 ст. 187 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання позбавлення волі на строк 7 (сім) років з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 .
Відповідно до ч.1 ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком покарання за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 05.02.2015 року остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків 7 (сім) років і 6 (шість) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю ОСОБА_4 .
Запобіжний захід домашній арешт ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня його затримання в порядку звернення вироку до виконання після набрання ним законної сили.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Романівський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні при проголошенні вироку, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення.
Cуддя: ОСОБА_1