Справа № 706/359/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 березня 2015 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 , за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

адвоката обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого : ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівка угоду про визнання винуватості

у кримінальному провадженні №0000025 від 26 вересня 2014 року про обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Христинівка Черкаської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, раніше не судимий.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,-

встановив:

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , являючись військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації у військовому званні солдата, призваним згідно із Указом Президента України №303/2014 від 17.03.2014 року «Про часткову мобілізацію», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №1126-VII від 17.03.2014 року, достовірно знаючи про направлення його згідно наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 №74 від 17.11.2014 року (по стройовій частині) на підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_3 №231 від 17.11.2014 року та розпорядження №6/3/663 від 17.11.2014 року для подальшого проходження військової служби з вказаного військкомату ( АДРЕСА_2 ) у розпорядження командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та отримавши припис №1132 від 17.11.2014 року про необхідність прибуття до вказаної військової частини 18.11.2014 року, діючи з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості своєчасно прибути до військової частини польова пошта НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби, у порушення вимог ст.ст.11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999 року, та ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999 року, у визначений час 18.11.2014 року до вказаної військової частини не з`явився, а залишився у м. Христинівка Черкаської області та став проводити час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину польова пошта НОМЕР_1 , до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, поки 21.02.2015 року, тобто більше ніж через один місяць, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, добровільно та з власної ініціативи прибув до військової прокуратури Черкаського гарнізону і заявив про себе.

Тим самим ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем. Між прокурором військової Черкаського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 5 березня 2015 року в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладена угода про визнання винуватості. Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 3 ст. 407 КК України, обвинувачений у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного злочину.

Також, сторонами угоди визначено покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинений злочин, передбачений ч. 3 ст. 407 КК України, на підставі ст.ст. 60,65, 69 КК України, у виді арешту строком 1 (один) місяців. Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного: прокурор та обвинувачений в судовому засіданні, вказуючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання. Обвинувачений в судовому засіданні просив укладену угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому визнав себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, у разі затвердження угоди, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України відноситься до середньої тяжкості, від якого потерпілих немає. Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Враховуючи, що умови угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження такої.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив нез`явлення вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчинене військовослужбовцем військової частини, а тому його дії кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України, правильно. Обвинуваченому ОСОБА_5 підлягає призначенню узгоджене сторонами покарання. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474 та 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 5 березня 2015 року між Військовим прокурором Черкаського гарнізону підполковником юстиції ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 . Визнати винним ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, призначивши покарання на підставі ст.ст. 60,65,69 КК України у виді арешту строком 1 (один) місяць, з відбуванням покарання на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_4 .

До набрання вироком суду законної сили змінити застосований у ході досудового розслідування до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання на запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 АДРЕСА_4 , взявши його під варту в залі судового засідання.

Початок відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту взяття його під варту в залі судового засідання, а саме із 12 години 20 хвилин 19 березня 2015 року.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Черкаської області через Христинівський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст. 473, 394 КПК України.Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1