КП№ 278/3625/14-к
УКРАЇНА
Житомирський районний суд Житомирської області
В И Р О К
Іменем України
12 травня 2015 року м. Житомир
Колегія суддів Житомирського районного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника: ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , її представника ОСОБА_9 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Житомира, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, непрацюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,- В С Т А Н О В И В:
21.05.2014 близько 08 - 00 год., обвинувачений, перебуваючи у стані сп`яніння, косив траву косою поблизу будинку АДРЕСА_2 . У ході конфлікту з ОСОБА_8 щодо затоплення її подвір`я та іншого, ОСОБА_10 умисно наніс останній один удар лезом коси в область голови. В результаті цього удару обвинувачений умисно спричинив ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесне ушкодження у виді колото-різаної рани лівої щоки з проникненням у ліву гайморову пазуху з ушкодженням її внутрішньої стінки, перелому кісток носу, що спричинило тривалий розлад здоров`я. Як наслідок такого ушкодження, в результаті загоєння колото різаної рани у потерпілої виявлено деформуючий рубець лівої навколовушної ділянки, який є невиправним без хірургічного втручання.
ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні будь якого злочину щодо потерпілої не визнав. Пояснив, що 21.05.2014 зранку знаходився на вулиці, косив траву, а потім з косою на плечі підійшов до тракториста з проханням загорнути яму на дорозі. В цей час вибігла потерпіла, почала з ним сваритися, підійшла та вдарила його лопатою по плечу, коса зісковзнула, і потерпіла сама напоролася на косу. Обвинувачений не вчиняв будь яких дій щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Потерпіла звільнилася від коси та побігла додому. Вважає безпідставним обвинуваченням його у замаху на вбивство, оскільки нічого не заважало йому вбити потерпілу, якби він мав такий намір. Не визнав ОСОБА_6 себе винним і у заподіянні потерпілій тяжких тілесних ушкоджень. Просив його виправдати.
Захисник обвинуваченого також вважає недоведеним вину ОСОБА_11 у вчиненні злочинів, які інкримінують йому потерпіла та прокурор. Мотивуючи тим, що очевидців безпосереднього нанесення удару не має, а потерпіла надає непослідовні показання, до того ж сама спровокувала конфлікт, підбігла з образами на небезпечну до коси відстань. Вказуючи на зовнішній облік потерпілої на момент судового засідання, виходячи із загальноприйнятих уявлень про зовнішній вигляд людини, захисник стверджувала, що непомітний рубець навколовушної ділянки обличчя потерпілої не є таким, що знівечило обличчя останньої. А також наполягала, що цивільний позов є безпідставним, до того ж, на її думку, розмір матеріальних збитків і моральної шкоди не доведені належними доказами.
Суд вважає, що винуватість ОСОБА_10 у спричиненні потерпілої умисного середньої тяжкості ушкодження підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які цілком відповідають вимогам належності та допустимості
За поясненнями потерпілої між нею і обвинуваченим, який проживає з матір`ю по сусідству, часто виникають сварки, оскільки вони, підсипаючи дорогу, сприяють затопленню її городу, який знаходиться нижче рівня дороги. 21.05.2014, почувши гул трактору, вона підійшла до обвинуваченого, який стояв біля трактора «Грейдер» разом із сусідами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 . Попросила тракториста, щоб той не рівняв дорогу біля її подвір`я. Обвинувачений почав лаятися, погрожувати вбивством та змахнув косою, яка застрягла у неї в щоці. Обвинувачений завмер, вона обережно вийняла лезо, прикрила рану. Все відбувалося дуже швидко. Прибігла сестра, яка забрала у ОСОБА_6 косу, щоб передати міліції. В подальшому потерпіла звернулася за медичною допомогою. Просила задовольнити її позов на суму 102030 грн. 54 коп. та покарати обвинуваченого.
У ході судового слідства, потерпіла підтримала обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Вважає, що ОСОБА_6 вчинив замах на її вбивство, але злочин не було доведено ним до кінця з причин, що не залежали від його волі. Стала стверджувати, що вона чинила йому активний опір, міцно схопивши косу руками за лезо.
Представник потерпілої висловив аналогічну правову позицію. Вказував, що обвинувачений наніс удар в особливо важливий орган голову, знаряддям злочину була гостра коса. На його думку ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання. Саме потерпіла змогла надати відсіч злочинним діянням обвинуваченого, а тому злочин не було доведено ОСОБА_6 до кінця.
Свідок ОСОБА_14 розповіла, що 21.05.2014 бачила, як обвинувачений косив траву. А коли по дорозі проїжджав трактор, що рівняв дорогу, до нього підійшов ОСОБА_6 з косою на плечі, а потім підійшла потерпіла. Між ОСОБА_15 і обвинуваченим виникла сварка, під час якої останні обзивали один одного. ОСОБА_14 разом з іншою сусідкою пішли додому, а коли відійшли на метрів 20, вона почула крик, потім побачила, що з обличчя ОСОБА_8 йде сильна кровотеча. Самого удару свідок не бачила. Все сталося дуже швидко, вона одразу побігла викликати швидку допомогу. Яким чином потерпіла отримала травму свідок не бачила.
За свідченням ОСОБА_16 саме вона надавала потерпілій першу медичну допомогу. Почувши крики, вона вийшла з будинку. В цей час ОСОБА_8 , прикриваючи закривавлене обличчя, бігла до дому, а її сестра відібрала у ОСОБА_17 .О косу.
ОСОБА_18 , невістка потерпілої, свідчила, що після отриманої травми ОСОБА_8 перебувала у тяжкому стані в лікарні, їй не можна було вставати, потім остання близько трьох місяців проходила амбулаторне лікування. Зазначила, що обвинувачений неодноразово погрожував потерпілій, її дітям, однак до 21.05.2014 жодних дій не вчиняв.
Відповідно до висновку №1631 від 16.07.2014, проведеного на підставі медичних документів, слідчого експерименту, проведеного за участю потерпілої, у останньої було виявлено колото-різану рану лівої щоки, що проникає в гайморову пазуху з ушкодженням її внутрішньої стінки, перелом кісток носу, які утворилися від дії гострого предмету та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступені тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Характер цих тілесних ушкоджень не виключає їх нанесення ударом сільськогосподарською косою.
Згідно із протоколом огляду місця події з будинку потерпілої було вилучено сільськогосподарську косу, яку у подальшому було визнано речовим доказом(а.с. 9-13).
Відповідно до судово психіатричного акту ОСОБА_6 є осудним, під час вчинення злочину перебував у стані простого алкогольного сп`яніння. Наведене підтверджується і дослідженою медичною випискою від 21.05.2014 №149 (а.с.14, 89-90). Внаслідок вживання алкоголю обвинувачений має психічні до поведінкові розлади, але примусового лікування не потребує.
За клопотанням сторони захисту підчас судового слідства проводився слідчий експеримент за участю ОСОБА_6 , щодо механізму спричинення потерпілої удару косою. Обвинувачений стверджував, що коса знаходилася у нього на правому плечі, за спиною, лезом до низу. Хтось ударив його по руці і коса сповзла, коли повернувся, то побачив, що від нього втікає ОСОБА_8 (а.с.106-113).
В суді експерт ОСОБА_19 , роз`яснила свій висновок і підтвердила, що потерпілій були спричиненні середньої тяжкості тілесні ушкодження. Вказала, що дана рана утворилася від 1 удару, не виключно сільськогосподарською косою, однак горизонтальне розташування рани, спростовує показання обвинуваченого, щодо механізму її утворення які надані ним у ході слідчого експерименту. Експертних даних про спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень потерпілою експерту представлені не були . А також експерт пояснила, що відсутність у потерпілої різаних ушкоджень на руках, спростовують твердження останньої про те, що вона, чинячи активний опір обвинуваченому, зі значною силою тримала лезо коси руками.
Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, щодо обставин досліджуваної події та її реального перебігу, суд вважає, доведеним, що ОСОБА_6 під час обопільної сварки, тримаючи косу, навмисно наніс потерпілій 1 удар косою, чим заподіяв потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. Також вважає безпідставними твердження обвинуваченого, що все сталося випадково, та начебто потерпіла сама вдарилася об косу, коли наносила йому удар по руці. Таку версію обвинувачений обрав з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин.
Як вбачається зі справи, у ході проведення досудового та судового слідств, правова кваліфікація дій ОСОБА_6 органом розслідування і прокурором неодноразово змінювалася: з ч.1 ст.122 КК України, на ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК та на ч.1 ст.121 КК України (а.с.5,48,105, т.2 а.с.129-132)
Потерпіла підтримала обвинувачення за ч.3 ст.15 ч.1 ст.115 КК , що ОСОБА_6 21.05.2014 близько 08 -00 год. під час сварки з нею, перебуваючи у стані сп`яніння, тримаючи косу в руках, реалізуючи умисел на вбивство останньої, із значною силою прикладення наніс один удар лезом коси в область голови. Однак, з причин, що не залежали від воли ОСОБА_6 , він не вчинив усіх дій які вважав необхідними для доведення вбивства до кінця, оскільки від удару коса застряла. ОСОБА_8 почала чинити активний опір ОСОБА_6 , тримаючи косу руками, витягнула її із обличчя і залишила місце події. Внаслідок таких дій спричинив ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесні ушкодження, у виді колото-різаної рани лівої щоки з проникненням у ліву гайморову пазуху з ушкодженням її внутрішньої стінки, перелому кісток носу.
Відповідно до ст. 15 КК замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення відповідного злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі. Судова практика для з`ясування змісту і спрямованості умислу особи орієнтує суди на те, що при дослідженні доказів у справі, необхідно виходити із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки (пункт 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» далі - Постанова).
Поряд з тим, дослідженими матеріалами встановлено, що сільськогосподарська коса у обвинуваченого на час події опинилася випадково (він косив траву), а не була заготовлена ним заздалегідь для спричинення нею смертельного удару потерпілій.
Удар був одиничний і завданий не прицільно. При цьому поранення не зачепило важливих внутрішніх органів, артерій на шиї потерпілої тощо. До того ж , одразу після завдання цього удару, обвинувачений вжив усіх заходів, щоб відвернути настання для потерпілої шкідливих наслідків, він намагався не рухатися («завмер») і тримав косу таким чином, щоб потерпіла змогла її обережно відтягнути від обличчя, на що у своїх поясненнях суду вказувала сама ОСОБА_8 . При проведені слідчого експерименту потерпіла також зазначала, що вона рукою витягнула металевий кінець коси (т.1 а.с.61-63). Отже, сила та напрям завданого ОСОБА_6 удару косою, яка не була заздалегідь заготовлена для нанесення тілесних ушкоджень потерпілій, його подальші дії, спростовують доводи потерпілої, що умисел засудженого був спрямований на заподіяння неї смерті.
Окрім цього, конфлікт між потерпілою і обвинуваченим, виник через трактор, який також з`явився в цей час випадково( ОСОБА_15 вийшла на шум трактора). Сама потерпіла не вчиняла жодних дій для уникнення конфлікту з обвинуваченим.
У суді ОСОБА_8 змінювала показання, була непослідовною. Так спочатку потерпіла погодилася із зміненим прокурором обвинуваченням та його думкою щодо міри покарання, а потім стала наполягати на правової кваліфікації за ч.3 с.15 ч.1 ст.115 КК. Доводи останньої про вчинення нею активного опору ОСОБА_6 , зважаючи на досліджені матеріали справи, є сумнівними. В силу положень ч.3 ст.62 Конституції України, усі сумніви тлумачаться на користь обвинуваченого.
У п.4 наведеної Постанови Верховний Суд України вказував, що замах на вбивство може бути вчинений лише за наявності прямого умислу на позбавлення життя потерпілого. Якщо такий умисел не встановлений, замах на вбивства відсутній, а вчинене належить кваліфікувати за наслідками, що настали.
Детальний аналіз усіх обставин справи, дають підстави для висновку суду, що ОСОБА_6 не мав умислу на вбивство ОСОБА_8 , остання не чинила активного опору, а тому, колегія суддів, не погоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого за ч.3 с.15 ч.1 ст.115 КК.
Судова колегія, зважаючи на досліджені докази справи в їх сукупності та взаємозв`язку, зовнішнього вигляду обличчя ОСОБА_8 , усталену судову практику, її єдності, не погоджується також із зміненою прокурором правовою кваліфікацією дій ОСОБА_6 , як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_8 за ознакою непоправного знівечення обличчя.
Із висновку судово-медичної експертизи №119 від 20.01.2015 убачається, що внаслідок загоєння рани у потерпілої виявлено деформуючий рубець на обличчі зліва, який являється невиправним, оскільки потрібує хірургічного втручання.
Відповідно до п.2.1.8 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України N 6 від 17.01.1995 поняття знівечення обличчя не є медичним. Наведене кореспондується, із роз`ясненнями, наданими Верховним Судом України, у п. 27 зазначеної Постанови, про те, що визначення наявності ознак, зокрема, знівечення обличчя є компетенцією суду. Встановлювати ж, чи є знівечення обличчя непоправним, необхідно за допомогою судово-медичної експерти.
Поряд з цим сама по собі непоправність рубця на лівій навколовушній ділянці без хірургічного втручання не може свідчити про кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.121 КК, позаяк умисним тяжким тілесним ушкодженням за ознакою непоправного знівечення обличчя слід вважати одночасну наявність двох обставин: 1) таких патологічних змін обличчя, які його спотворюють, надають огидливості, відвертають від себе і 2) для усунення цих змін необхідне хірургічне втручання. Саме на істотність цих обставин у подібному суспільно небезпечному діянні, прямо вказала колегія суддів ВССУ в ухвалі від 18.12.2014 перевіряючи вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.03.2014 і ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 21.05.2014. За усталеною судовою практикою знівечення обличчя колегією суддів ВССУ визнавалося, наприклад, у порушенні симетрії обличчя, міміки( судове рішення № 41993278 від 09.10.2014); відкритих рубцях на обличчі, відділенні частин обличчя (носа, губи, вуха) (судове рішення № 42946712 від 17.02.2015) тощо.
Отже, знівечення обличчя має місце тоді, коли ушкодження обличчя, будучи неусувним, надає обличчю відразливого, потворного, відштовхуючого зовнішнього вигляду. Безсумнівно, злочинними діями ОСОБА_6 , потерпілій заподіяна шкода здоров`ю. В свою чергу, колегія суддів,встановила, що рубець на лівій навколовушній ділянці є одного кольору з обличчям, який вже з невеликої відстані непомітний. При цьому обличчя потерпілої є симетричним і воно не має неприємного жахливого вигляду, не властивого нормальному людському обличчю.
Окрім цього, сама потерпіла в суді не показувала, що заподіяне їй тілесне ушкодження спотворює її обличчя, робить його огидним. Оцінюючи зовнішній облік ОСОБА_8 на момент судового засідання, виходячи із загальноприйнятих уявлень про зовнішній вигляд людини, суд вважає, що локалізація тілесного ушкодження у потерпілої, не характерна для знівечення обличчя.
З огляду на конкретні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що дії ОСОБА_6 слід перекваліфікувати на ч.1 ст. 122. КК, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Зміна правової кваліфікації дій обвинуваченого з більш тяжкого злочину проти здоров`я особи на менш тяжкий того ж виду відповідає положенням ч.3 ст. 337 КПК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , на думку суду, є його вік, а також те, що він доглядає свою 87-річну матір. Обставиною, що обтяжує покарання останнього, є вчинення злочину у стані сп`яніння. Обвинувачений характеризуються посередньо, раніше не судимий.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України враховує, що обвинувачений вчинив умисний злочин, наслідки його протиправних дій, особу винного, думку потерпілої, міркування прокурора. Суд вважає, що необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів є призначення покарання у межах санкції ст.122 КК, із застосуванням ст.75 КК України.
Цивільний позов потерпілої в частині відшкодування майнової шкоди на суму 2030 грн. 54 коп. суд задовольняє частково, погоджуючись із твердженням захисника обвинуваченого з приводу недоведеності необхідності придбання деяких медичних препаратів та на підставі наявних платіжних чеків. Таким чином, суд із розміру майнової шкоди виключає витрати на благодійні внески, придбання ліків, не зазначених у медичній документації (фіналгон, неосорбілакт, кетанов тощо), питної води. Різноманітні катетери, перев`язочні матеріали, шприци суд вважає
необхідними матеріалами для лікування а тому не віднімає їх вартість. Отже, загальний розмір доведеної майнової шкоди складає 1156 грн. 40 коп.
Також підлягає задоволенню цивільний позов прокурора про стягнення з обвинуваченого 2420 грн. на користь департаменту фінансів Житомирської ОДА в особі Житомирського обласного стоматологічного медичного об`єднання за лікування потерпілої
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 71, 75-76 КК України ст. ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 3 (три) роки.
На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з випробуванням та з іспитовим строком тривалістю 2 (два) роки. Покласти на засудженого обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично реєструватися в інспекції, не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу інспекції.
Цивільний позов прокурора задовольнити. Стягнути з ОСОБА_6 на користь департаменту фінансів Житомирської ОДА в особі Житомирського обласного стоматологічного медичного об`єднання 2420 грн. за лікування потерпілої
Запобіжні заходи не обиралися.
Речові докази панаму та ганчірку зі слідами крові, господарську косу зі слідами крові, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВС України в Житомирській області знищити.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирського району протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3