Справа № 359/8712/13-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/344/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 45 21.04.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої та прокурора на вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26 січня 2015 року, яким,-

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 850 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати в сумі 3894, 40 грн. за проведення експертиз.

ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_7 визнана винною та засуджена за те, що у невстановлений досудовим розслідуванням проміжок часу з метою внесення доповнень визначених ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2005 року, які не відповідають фактичним обставинам, передала невстановленій досудовим розслідуванням особі оригінал примірника державного акта на право власності на земельну ділянку (кадастровий № 322088901:01:001:0179) серія КВ № 045655 виданий 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_9 , який у неї зберігався, а через деякий час отримала від невстановленої досудовим розслідуванням особи оригінал примірника державного акта на право власності на земельну ділянку з доповненнями, а саме в графі «підстава отримання земельної ділянки» було додано запис «рішення суду від 09.11.05 р. № 2-3227/1», а в графі «список співвласників земельної ділянки» додано друкованим написом « ОСОБА_7 АДРЕСА_2 », в графі «начальник управління земельних ресурсів у Бориспільському районі» виконаний підпис від імені ОСОБА_10 , в графі «голова Великоолександрівська с.р.» виконаний підпис від імені ОСОБА_11 , а також відтиск гербової печатки Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району Київської області на вищевказаних підписах. Даний оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку, що містить ознаки підробки, ОСОБА_7 залишила собі з метою подальшого використання.

В ході розгляду цивільної справи № 2-226/2011 р. про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі, ОСОБА_7 , діючи умисно та з корисливих мотивів, в якості підтвердження свого права на частину земельної ділянки надала до Бориспільського міськрайонного суду Київської області вищевказаний державний акт, що містить ознаки підробки. При цьому суд приймав відповідне рішення з посиланням на вказаний підроблений державний акт як офіційний документ.

Крім того, в ході розгляду цивільної справи 22ц-198/12 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.10.2011 року, ОСОБА_7 , діючи повторно, умисно та з корисливих мотивів, в якості підтвердження свого права на частину земельної ділянки надала до Апеляційного суду Київської області вищевказаний державний акт, що містить ознаки підробки. При цьому суд приймав відповідне рішення з посиланням на вказаний підроблений державний акт як офіційний документ.

Крім того, в ході розгляду справи № 6-9192 св 12 за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Апеляційного суду Київської області від 07.02.2012 року, ОСОБА_7 діючи повторно, умисно та з корисливих мотивів, в якості підтвердження свого права на частину земельної ділянки надала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вищевказаний державний акт, що містить ознаки підробки. При цьому суд виніс відповідну ухвалу з посиланням на вказаний підроблений державний акт як офіційний документ.

Таким чином, достовірно знаючи про неправомірні зміни, які були внесені до державного акту на право власності на земельну ділянку виданого на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 використовувала неодноразово вказаний державний акт.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок змінити, виключивши з формулювання обвинувачення визнаного доведеним посилання на ознаку повторності, та у випадку відсутності заперечень ОСОБА_7 щодо звільнення її від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, винести ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження, на підставі ст. 284 КК України закрити. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 337 КПК України, суд при формулюванні обвинувачення, визнаного доведеним, вказав ознаку повторності в діях ОСОБА_7 , хоча обвинувачення у вказаній частині їй не висувалося. Зазначає, що з моменту вчинення злочину минуло більше 3 років. Відповідно до ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності, однак, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачена проти цього заперечує. У порушення вказаних вимог закону, судом не з`ясовано у ОСОБА_7 чи заперечує вона проти звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, внаслідок чого питання щодо звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження судом не вирішено.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить вирок скасувати та провадження закрити за наявності підстав, передбачених ст. 284 КПК України, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та допущені істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону. Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що суд постановляючи вирок мимоволі послався на висновок експерта КНДІСЕ Міністерства юстиції України не називаючи його, але зазначаючи те, що «внесення змін супроводжувалося за участі особи, яка мала доступ до печатки Великоолександрівської сільської ради», при цьому, суд не надав висновку даної експертизи належної правової оцінки, хоча така оцінка має істотне значення для вирішення справи, адже із цього висновку випливає, що під час так званого внесення змін та доповнень до державного акту жодних підроблень печатки органу місцевого самоврядування не відбулося і така печатка відповідає відтиску кліше справжньої печатки цієї Ради (а.с. 66-68, т.2), суддя також не зазначила у вироку, що висновок КНДІСЕ у цій частині повністю спростовує висновки так званої комплексної почеркознавчої та судово-технічної експертизи № 190 від 23.03.2013 року на яку посилається суддя в якості доказу її вини. Взятий до уваги судом висновок експерта ОСОБА_12 вказує, що досліджувався тільки підпис ОСОБА_11 , про справжність підпису ОСОБА_10 питання не ставилося. За наполяганням її захисника, була проведена судово-почеркознавча експертиза, згідно висновку якої підписи ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які виконані на 1 та 4 сторінках державного акту вірогідно належать цим особам (а.с. 54 т.1), отже і підписи посадових осіб і печатки, що стоять на державному акті із так званими змінами жодним підробленням не піддавалися і є справжніми. Вказаний факт спростовує припущення прокурора та висновки суду про те, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, не встановленому досудовим розслідуванням місці та невстановленими досудовим розслідуванням особами були внесені такі зміни до державного акту. Суд, посилаючись в якості доказів, що підтверджують вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину на показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 не з`ясував питання про те, чи містять їх показання відповіді про встановлені обставини наявності дійсних підписів посадових осіб та печаток місцевої ради, виконаних після внесених змін до державного акту, коли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 їх ставили, коли і ким з посадових осіб проставлялась печатка Великоолександрівської сільської ради на цьому державному акті, чи були їх такі дії по внесенню змін проявом правового нігілізму, незнання діючого законодавства, помилки і т.д. Цих питань, що мають істотне значення, ні досудове розслідування, ні суд не порушував, хоча і прокурору і слідчому і судді добре відомо про те, що вона не мала можливості поставити печатку місцевої ради на державному акті, не мала також можливості впливу на посадових осіб з питань земельних ресурсів, органу місцевого самоврядування змусити останніх ставити під змінами їх підписи. Крім цього, у матеріалах справи відсутні будь-які докази про те, що службові особи ОСОБА_11 , ОСОБА_10 притягувались до кримінальної відповідальності за перевищення ними своїх службових повноважень. Зазначає, що у вересні 2007 року, звернулася до Великоолександрівської сільської ради Бориспільського району з питанням можливості оформлення офіційного документу про право власності на ? частину земельної ділянки, ОСОБА_13 , яка на той час працювала секретарем, пояснила про те, що її питання необхідно вирішувати у ТОВ «Глобус Альянс», яке попередньо готує технічну документацію із земельних питань. Беззаперечними доказами, які підтверджують факт звернення до ТОВ «Глобус Альянс» в листопаді 2007 року, є квитанція № 26854403 від 28.11.2007 року про оплату послуг цього Товариства на суму 100 грн. (а.с. 250 т. 1). Ці факти не спростовані ні судом, ні під час досудового розслідування, у вироку суду відсутні будь-які посилання на цю обставину, яка підтверджена документально. Суд не звернув також увагу на те, що наявність квитанції свідчить про факт, що особа зверталася до цього Товариства, а отже посилання суду на покази працівника ТОВ «Глобус Альянс» ОСОБА_15 відносно того, що обвинувачена до неї ніколи не зверталася, спростовується як наданим доказам так і показаннями самої ОСОБА_15 . Також звертає увагу на те, що у разі якщо підписи службових осіб і печатки, що стоять на державному акті є дійсними і справжніми, то це свідчить про факт вчинення службового підроблення документу і охоплюється кваліфікацією злочинів у сфері службової діяльності ст.ст. 364, 368, у цьому разі обвинувачена не може бути суб`єктом такого злочину, так як не належить до службових осіб і доказів того, що вона діяла у попередній змові з ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ні слідством, ні судом не встановлено. Зазначає, що не відповідає висновкам викладеним у вироку твердження про те, що за ОСОБА_7 визнано право власності на ? частину земельної ділянки, оскільки, ні в ухвалі суду, ні у мировій угоді адреса земельної ділянки не зазначена. Звертає увагу на не відповідаючі дійсності висновки судді, викладені у вироку, про те, що в ході розгляду цивільної справи за апеляційною та касаційною скаргою, ОСОБА_7 діючи повторно, умисно та з корисливих мотивів в якості підтвердження свого права на частину земельної ділянки надавала державний акт, що містить ознаки підроблення. Зазначає, що цивільна справа № 2-226/2011 р, справа № 22ц-198/12 р. та справа № 6-9192 св 12 є однією і тією ж цивільною справою, що розглядалася суддями у судах першої, апеляційної та касаційної інстанції. При цьому, у судах апеляційної та касаційної інстанції державного акту на землю вона не подавала, так як він починаючи з 20.10.2010 року знаходився у матеріалах вказаної цивільної справи.

Заслухавши доповідь судді, обвинувачену та її захисника, котрі апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі і просять закрити провадження відповідно до ст. 284 п. 2 КПК України, прокурора, котрий свою апеляційну скаргу підтримав частково в частині виключення з обвинувачення ознаку повторність, апеляційну скаргу обвинуваченої не підтримав, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, апеляційна скарга обвинуваченої підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте суд першої інстанції при постановленні вироку щодо ОСОБА_7 цих вимог закону не дотримався.

Так, ОСОБА_7 визнана винною в тому, що вона використала завідомо підроблений документ, а саме державний акт на право власності на земельну ділянку виданого 16.05.2005 року на ім`я ОСОБА_9 її бувшого чоловіка.

Обвинувачена, як в ході досудового розслідування так і в судовому засіданні винною себе не визнавала і показала, що державний акт на право власності на земельну ділянку виданий на ім`я ОСОБА_9 вона у листопаді 2007 року передала працівнику ТОВ «Глобус Альянс» ОСОБА_15 , за порадою секретаря Великоолександрівської сільської ради ОСОБА_13 , для оформлення на неї офіційного документу права власності на ? частину земельної ділянки в АДРЕСА_3 , яка належала їй відповідно до ухвали Дніпровського райсуду м. Києва від 09.11.2005 року, якою було затверджено мирову угоду між нею та ОСОБА_9 .

Вказаний державний акт із внесеними змінами до нього вона отримала у ТОВ «Глобус Альянс» з усіма підписами та печаткою.

Той факт, що обвинувачена ОСОБА_7 зверталася до ТОВ «Глобус Альянс» підтверджено квитанцією від 28.11.2007 року про сплату 100 грн. на користь ТОВ «Глобус Альянс» за надані послуги. (т. 1 а.с. 250)

Однак, суд у вироку взяв до уваги показання свідка ОСОБА_15 , котра заперечила будь-яку зустріч з ОСОБА_7 . Чому, як органи досудового розслідування так і суд взяли до уваги ці показання не зрозуміло, оскільки обґрунтування немає.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 при вирішенні спору про розподіл майна з ОСОБА_9 використовувала на її думку законний державний акт на право власності на земельну ділянку, де вона зазначена, як співвласник є обґрунтованими, оскільки підписи на акті виконані посадовими особами ОСОБА_11 та ОСОБА_10 котрі мали право це робити і вони не заперечували в судовому засіданні що це можуть бути їх підписи.

Також це підтверджено і висновком експерта від 23.08.2013 року № 66 де вказано що підписи від імені ОСОБА_11 на першій та четвертій сторінках державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ № 045655, вірогідно виконані ОСОБА_11 , підпис від імені ОСОБА_10 на четвертій сторінці цього ж акту, вірогідно виконаний ОСОБА_10 . Проте суд цьому висновку експерта оцінки не дав, а як на доказ винуватості ОСОБА_7 послався на показання свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 котрі показали, що зміни до державного акту ОСОБА_9 вони не вносили, підписи від їх імені на 4 сторінці вказаного акту зовнішньо схожі на їхні, однак, упевнено сказати не можуть.

Разом з тим, суд взяв до уваги, як доказ винуватості ОСОБА_7 , висновок комплексної почеркознавчої та судово-технічної експертизи документа № 190 від 26.03.2013 року, яким встановлено, що до початкового тексту вносилися зміни шляхом підчистки та наступного додруковування іншого знаку.

Проте, в судовому засіданні апеляційного суду були допитані експерти ОСОБА_12 та ОСОБА_16 котрі проводили експертизи відповідно № 190 від 26.03.2013 року та № 66 від 23.08.2013 року висновки котрих є протилежними.

Експерт ОСОБА_12 в судовому засіданні показала, що вона дослідження проводила без зразків підпису ОСОБА_11 та печатки Великоолександрівської сільської ради, при наявності цих речових доказів висновок міг би бути іншим.

Експерт ОСОБА_16 показала, що дослідження проводила маючи зразки підписів ОСОБА_11 та ОСОБА_10 і її висновок є більш точним.

Окрім того, суд як на доказ винуватості ОСОБА_7 послався на інформацію Великоолександрівської сільської ради та Держземагенства відповідно до якої законодавством не передбачено можливості внесення змін до державних актів на земельну ділянку, у зв`язку з чим до компетенції вказаних органів зазначені повноваження не відносяться.

Однак, яким чином ця інформація вплинула на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй злочину судом не вказано, хоча свідок ОСОБА_10 котрий у 2007 році займав посаду начальника управління земельних ресурсів у Бориспільському районі в судовому засіданні підтвердив, що управління мало право вносити такі зміни до державних актів.

Відповідно до ст. 358 КК України, суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом і спеціальною метою.

Виходячи з вищевикладеного та матеріалів провадження, колегія суддів приходить до переконання, що ні органами досудового розслідування ні судом не доведено, що ОСОБА_7 використовувала завідомо підроблений документ державний акт на право власності на земельну ділянку, оскільки згідно з ухвалою Дніпровського райсуду м. Києва від 09.11.2005 року було затверджено мирову угоду між нею та її чоловіком ОСОБА_9 відповідно до якої їй належала ? частини земельної ділянки в с. Велика Олександрівка Бориспільського району, інших земельних ділянок ні у неї ні у її бувшого чоловіка ОСОБА_9 у цьому населеному пункті немає.

Будь-яких доказів, що ОСОБА_7 просила когось внести в державний акт неправдиві відомості або знала що ці відомості є неправдивими в матеріалах провадження немає, а тому відсутній склад злочину передбачений ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції від 11.06.2009 року) використання завідомо підробленого документа, в діях ОСОБА_7 .

За таких обставин вирок підлягає скасуванню а провадження закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволити.

Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.01.2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати кримінальне провадження закрити за відсутності в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ: