УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №273/2255/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.185 ч.3 КК України Доповідач ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі: ОСОБА_5
за участю: прокурора ОСОБА_8
захисника ОСОБА_9
потерпілої ОСОБА_10
обвинуваченої ОСОБА_7
законного представника ОСОБА_11

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та мешканку АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, учениця 9-го класу Радулинської загальноосвітньої школи, не одружена, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судима,
визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України та призначено покарання із застосуванням ст.102 КК України у виді 1 року позбавлення волі.
На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнено обвинувачену від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на 1 рік.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу, не обирався.
Вирішено питання по судових витратах.
Відповідно до вироку суду ОСОБА_7 13.11.2014 року о 12год. 30хв. в с. Радулин Баранівського району, з метою скоєння крадіжки, шляхом відкриття вхідних дверей, проникла в житловий будинок ОСОБА_10 , що по АДРЕСА_2 , де при відсутності сторонніх осіб викрала гроші в сумі 2000грн., чим завдала потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вказану суму.
На вирок суду надійшла апеляційна скарга першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 , в якій останній просить оскаржуваний вирок суду змінити, визнавши обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 , відповідно до ст.66 КК України, щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім. Також вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.69 КК України, до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,104 КК України звільнити її від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.
В обґрунтування скарги прокурор зазначає, що суд, в порушення норм ст.374 КПК України, в мотивувальній частині вироку не зазначив обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої, хоча зі змісту вироку та обставин справи вбачається, що остання вчинила злочин неповнолітньою, у скоєному розкаялась.
Апелянт вказав, що суд, призначаючи покарання ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст.185 КК України не застосував закон України про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню, а саме положення ст.69 КК України.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляцію, пояснення інших учасників апеляційного провадження, які також підтримали апеляційну скаргу, перевіривши вирок суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Винуватість ОСОБА_7 у вчинені злочину, за який вона засуджена, при обставинах викладених у вироку та кваліфікація її дій не оспорюються.
Доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу, оскільки при призначені обвинуваченій покарання, суд допустив помилку.
Відповідно до положень ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку зазначаються обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Однак судом першої інстанції ці обставини у вироку не зазначені.
Разом з тим, як видно із змісту спірного вироку, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 є вчинення злочину неповнолітньою та її щире каяття, що дає підстави, враховуючи особу обвинуваченої та при відсутності обтяжуючих обставин, при призначенні їй покарання застосувати положення ч.1 ст.69 КК України, тобто призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.3 ст. 185 КК України.
Проте райсуд, призначаючи покарання ОСОБА_7 нижче від найнижчої межі, передбаченої в санкції ч.3 ст. 185 КК України, неправильно послався на статтю 102 КК України, а мав застосувати норми ч.1 ст.69 КК України, яка регламентує призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставою для зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.
З огляду на викладене апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.404, 405, 409 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах,-
постановила:
апеляційну скаргу першого заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_6 задовольнити.
Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 9 грудня 2014 року у кримінальному провадженні №0000521 по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.3 КК України, змінити.
Визнати обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_7 це щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім.
Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч.3 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ч.1ст.69 КК України, до покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 1 рік.
У решті вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді: