АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11/793/586/13 Головуючий по 1 інстанції
Категорія : ч.1 ст.115, ч.1 ст.289 КК України Баранов О.І.
Доповідач в апеляційній інстанції
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2013 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоПопельнюха Р.О.
суддівБиби Ю.В., Гончарука І.М.
з участю секретарівЄгорової С.А., Бєлан О.В.
прокурорів Якушиної О.В., Свищ Л.А.
засудженого ОСОБА_9
захисникаОСОБА_10
потерпілоїОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 та державного обвинувача Мовчана О.М. на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.06.2013 року, яким

ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Соколівочка, Тальнівського району, Черкаської області, громадянин України, українець за національністю, з середньою освітою, не одружений, раніше не судимий, не працюючий, не учасник бойових дій, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, -

засуджений за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.115 КК України на 11 років позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ч.5 ст.74, п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнений від покарання, призначеного за ч.1 ст.289 КК України.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_11 9322 гривні 19 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 200000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ ГУМВС України в Черкаській області за проведення судово - трасологічної та судово - дактилоскопічної експертиз судові витрати в сумі 94 гривень 16 копійок.

Стягнуто з засудженого ОСОБА_9 на користь НДЕКЦ МВС України судові витрати за проведення молекулярно - біологічних експертиз в сумі 3755 гривень 19 копійок.

Вирішено питання про долю речових доказів відповідно до вимог ст.81 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 червня 2013 року ОСОБА_9 засуджений за вчинення злочинів передбачених ч.1 ст.115 КК України та ч.1 ст.289 КК України за те, що він, перебуваючи 07.10.2004 року приблизно о 04.00. годині в стані алкогольного сп'яніння на території центрального ринку, розташованого в м. Тальне Черкаської області по вул.. Гагаріна, діючи на ґрунті раптово виниклих особистих неприязнених відносин під час сварки з ОСОБА_12, яка наполягала на інтимних стосунках з ним, не бажаючи цих стосунків, умисно, з метою її вбивства, наніс останній чисельні удари руками та ногами в область голови, заподіявши їй тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя: поєднану закриту черепно - мозкову та щелепно - лицьову травми у вигляді лінійного перелому лобної кості справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку легкого ступеню, відкритого перелому кісток носу, закритого перелому верхньої щелепи справа на рівні 3-5 зубів, відкритого перелому виличної кістки справа, крововиливів у м'які покрови голови в лобній справа і потиличної областях, перорбітальних гематом, масивного крововиливу у кон*юктиву лівого ока, забійної рани у правій скроневій області справа, трьох забійних ран у лівій скроневій області, по одній рані у правій щочній області та на підборідді, по дві рани на правій вушній раковині та у правій завушній областях, три рани у правій тім'яній області, які виникли внаслідок не менше ніж восьми ударних діянь по голові тупими предметами.

Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_12, ОСОБА_9 відразу ж після завдання ударів в область голови ОСОБА_12, перетягнув останню, яка перебувала без свідомості, до комунікаційного колодязя, який знаходився біля вхідних воріт до центрального ринку, де спустив потерпілу через люк у комунікаційний колодязь та умисно, з метою її вбивства, усвідомлюючи, що може завдати потерпілій смерть, і бажаючи настання таких наслідків, закидав ОСОБА_12 камінням різного розміру та ваги, після чого закривши комунікаційний колодязь кришкою, залишив потерпілу у безпорадному стані, заподіявши при цьому останній тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та крововиливів на тулубі та кінцівках, які виникли від ударної та ударно - ковзкої дії тупих предметів і мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок заподіяних ОСОБА_9 вищевказаних множинних тілесних ушкоджень та змін у діяльності систем та органів від загального переохолодження організму, тривалого гіпостатичного положення та тривалого здавлення тіла, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя у ОСОБА_12 виникла гостра ниркова недостатність та поліорганна недостатність.

05.11.2004 року потерпіла ОСОБА_12 померла в Черкаській обласній лікарні. Причиною смерті останньої стала поліорганна недостатність, яка розвинулась як наслідок комбінацій несприятливих факторів - закритої черепно - мозкової та щелепно - лицевої травм, загального переохолодження організму, двосторонньої гнійної пневмонії, тривалого гіпостатичного положення та здавлення тіла і ендогенної інтоксикації, гострої ниркової недостатності. Між заподіяними тілесними ушкодженнями, які обумовили безпорадний стан потерпілої та призвели до загального переохолодження, тривалого гіпостатичного положення та тривалого здавлення тіла і, як наслідок ендогенної інтоксикації, гострої ниркової та полі органної недостатності та настанням смерті ОСОБА_12 існує причинний зв'язок.

Він же, 19.06.2006 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходячись на автостоянці біля приміщення бару «Люкс», розташованого по вул.. Леніна, 117 в м. Тальне Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не маючи права на користування визначеним транспортним засобом, з метою використати його для особистої прогулянки, а потім кинути на дорозі, шляхом вільного доступу через відчинені двері водія за наявності ключа запалення, умисно, незаконно, без дозволу та всупереч волі власника, заволодів легковим автомобілем НОМЕР_1 вартістю 4116 гривень, що належав ОСОБА_13, після чого сівши за кермо вказаного автомобіля та разом з ОСОБА_14, якому не було відомо про злочинні дії ОСОБА_9, поїхали по автодорозі сполученням м. Умань - м. Черкаси в напрямку м. Звенигородка і на 49-му кілометрі автодороги в районі с. Соколівочка Тальнівського району Черкаської області, у зв'язку з тим, що в автомобілі закінчилось пальне ОСОБА_9 та ОСОБА_14 залишили автомобіль на дорозі.

На вказаний вирок ОСОБА_9 та прокурор подали апеляції.

В поданій апеляції та численних доповненнях до неї на вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 червня 2013 року ОСОБА_9, вказуючи на застосування до нього недозволених методів слідства, порушення права на захист, однобічність та неповноту досудового та судового слідства, а також невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи, що призвели до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого, просить вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.06.2013 року скасувати та постановити новий вирок, яким засудити його за вчинення злочину передбаченого ст..116 КК України.

Прокурор вказуючи на призначення ОСОБА_9 покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі засудженого внаслідок м'якості, оскаржуваний вирок просить скасувати та постановити новий вирок, яким засудити ОСОБА_9 за ч.1 ст.115 КК України на 14 років позбавлення волі, за ч.1 ст.289 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.74, п.3 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_9 від покарання, призначеного за ч.1 ст.289 КК України. Крім цього, прокурор просить виключити з мотивувальної частини вироку як обтяжуючі вину ОСОБА_9 обставини - вчинення злочину повторно та наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Черкаської області, думку прокурорів, які підтримали подану апеляцію, потерпілу ОСОБА_11, яка підтримала апеляцію прокурора, а у задоволенні апеляції ОСОБА_9 просила відмовити, засудженого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_15, які у задоволенні апеляції прокурора просили відмовити, а апеляцію засудженого задовольнити, та перекваліфікувати його дії з ч.1 ст.115 КК України на ст..116 КК України - умисне вбивство, вчинене в стані сильного душевного хвилювання, провівши часткове судове слідство, дослідивши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора та ОСОБА_9 підлягає до часткового задоволення, а вирок суду до скасування в частині призначення ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.115 КК України з постановленням нового вироку.

Відповідно до вимог ст.367 КПК України однією з підстав для скасування вироку є невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого.

За змістом ст.372 КПК України невідповідним ступеню тяжкості злочину та особі засудженого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею Кримінального кодексу, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок м'якості, так і суворості.

Відповідно до вимог ст.323 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні, і оцінює їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

При цьому вирок є законним за умови правильного застосування в ньому кримінального закону.

Відповідно до п.18 постанови Пленуму Верховного суду України від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» зазначено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, і формулюванні висновку про їх відповідність.

Окрім цього, ст.334 КПК України передбачено, що в мотивувальній частині вироку серед іншого наводяться докази, на яких ґрунтується висновок суду щодо підсудного, з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає інші докази.

Таким чином, суд при розгляді справи повинен дослідити та проаналізувати всі зібрані по справі докази, тобто фактичні дані, що містяться в показаннях свідків, потерпілих, підсудного, інших джерелах доказів, які стверджують чи спростовують обвинувачення, та дати їм оцінку з точки зору їх належності, допустимості й достовірності для вирішення питань, зазначених у ст.324 КПК України.

Під час досудового та судового слідства підсудний свою вину, а також заявлені до нього прокурором та потерпілою цивільні позови, не визнав. Вказав, що до нього застосовувались недозволені методи слідства, він був позбавлений права на захист, а досудове та судове слідство було проведено не об'єктивно з обвинувальним нахилом.

Будучи допитаним в судовому засіданні апеляційного суду Черкаської області під час часткового судового слідства ОСОБА_9 пояснив, що він визнає себе винним у вчинені злочину передбаченого ч.1 ст.289 КК України - у заволодінні легковим автомобілем НОМЕР_1, і погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо його звільнення від покарання за цим епізодом на підставі ч.5 ст.74, п.3 ч.1 ст.49 КК України. Щодо епізоду вчинення умисного вбивства ОСОБА_12, визнає себе винним лише в тому, що вбивство потерпілої він вчинив в стані сильного душевного хвилювання, тобто у вчиненні злочину передбаченого ст.116 КК України. Винним у вчиненні умисного вбивства, себе не визнав.

Суду за епізодом заволодіння легковим автомобілем пояснив, що він дійсно 19.06.2006 року приблизно о 02 годині 30 хвилин, знаходячись біля приміщення бару «Люкс», розташованого в м. Тальне Черкаської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, відчинив двері автомобіля ВАЗ 2106 та побачивши в замку запалення ключі, сівши за кермо вказаного автомобіля, як йому потім стало відомо то був автомобіль ОСОБА_13, разом з ОСОБА_14 викрав зазначений автомобіль.

Стосовно епізоду умисного вбивства ОСОБА_12 пояснив, що 07.10.2004 року приблизно о 04.00. годині коли він після вживання спиртних напоїв в барі розташованому на території центрального ринку в м. Тальне Черкаської області та знаходячись на території цього ринку, під час сварки з ОСОБА_12, яка наполягала на інтимних стосунках з ним, не бажаючи цих стосунків, обурившись діями останньої, наніс їй два удари від яких та впала. Що було далі, він не пам'ятає, оскільки був у схвильованому стані. Крім цього, ОСОБА_9 на запитання головуючого повідомив, що кров на годиннику, який був вилучений у нього працівниками міліції, можливо належить ОСОБА_12, оскільки після нанесення їй ударів, у останньої з носу пішла кров.

В судовому засіданні під час дебатів ОСОБА_9 підтримав позицію свого захисника, який висловив свою думку, що в його діях можна вбачати лише ознаки злочинів передбачених: ст..123 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, заподіяне у стані сильного душевного хвилювання та ч.1 ст.289 КК України - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Проаналізувавши та дослідивши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25.06.2013 року підлягає до скасування в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України. В іншій частині вирок повинен бути залишений без змін.

Не зважаючи на позицію засудженого в суді апеляційної інстанції щодо часткового визнання себе винним у вбивстві ОСОБА_12, його винуватість у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України, підтверджується сукупністю доказів, які були предметом дослідження як у місцевому, так і в апеляційному суді під час судового слідства, зокрема:

Підсудний ОСОБА_9 під час досудового та судового слідства вину у вчиненні інкримінованого йому злочині передбаченому ч.1 ст.115 КК України не визнав, від наданих на початку досудового слідства показань відмовився мотивуючи їх дачу після застосування до нього недозволених методів слідства. Від дачі показів в судовому засіданні відмовився.

Не зважаючи на заперечення ОСОБА_9 своєї вини, вина останнього за епізодом умисного вбивства ОСОБА_12 підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями ОСОБА_9 даними ним під час досудового слідства і які були оголошені в судовому засіданні, згідно з якими останній будучи допитаним 08.10.2004 року як підозрюваний, докладно, послідовно та в деталях, які не могли бути відомі особі, яка не брала участі у події злочину, розповів про подію злочину. Зокрема, показав, що 07.10.2004 року приблизно о 01.00. годині він разом з братом ОСОБА_16 зайшов у бар «Пеньки» розташований біля центрального ринку в м. Тальне, де вживали спиртні напої. В барі відпочивали дві дівчини і літній чоловік, які також вживали спиртні напої. Згодом між ним та однією з дівчат, як йому потім стало відомо то була ОСОБА_12, виникла сварка. Через деякий час ОСОБА_16 вирішив піти додому та вийшов на вулицю. Він - ОСОБА_9 також придбавши пляшку «пепсі коли» та розрахувавшись, вийшов з бару. ОСОБА_16 на вулиці вже не було. В цей час його окликнула ОСОБА_12, яка наказовим тоном сказала завезти її додому. Відмовивши їй та крокуючи додому через територію базару, побачив, що ОСОБА_12 йшла за ним та висловлювалась в його адресу брутальними словами. Коли вони так пройшли аптечний кіоск та зупинились біля критого прилавка, ОСОБА_12 запропонувала йому вступити в інтимні відносини після чого зняла куртку, але почувши його відмову, продовжила висловлюватись нецензурною лайкою. Він, не стримавшись, вдарив її долонею правої руки в обличчя, від чого остання впала на асфальт, але піднявшись та продовжуючи образи, зняла з себе кофту, юбку і білизну, які поклавши на прилавок, залишилась стояти оголеною. Він - ОСОБА_9, зібравши зняті речі у куртку ОСОБА_12 та штовхаючи її в спину на вихід з базару, запропонував йти до дому. Доштовхавши дівчину до виходу з базару та зібравши вкотре розкидані нею власні речі, віддав їх їй у руки, але коли вона кинула їх під паркан, знов запропонувала близькість та після його відмови намагалась завдати удар рукою, обурившись, із значною силою завдав ОСОБА_12 удар кулаком правої руки в обличчя від якого та впала на асфальт спиною та ударилась головою об землю. Продовжуючи свої дії він одразу завдав їй удар ногою у правій бік тулуба. Після ударів ОСОБА_12 не подавала ознак життя. Вважаючи, що він її вбив, злякався та вирішив вкинути її тіло у люк глибиною близько двох метрів, що перебував поряд. Тримаючи за руки потерпілу, дотягнув та опустив тіло ногами в люк. Присвітивши запальничку та побачивши, що дівчина лежить на спині і в неї зігнуті ноги, зібрав одяг останньої і також кинув його у люк. Зважаючи на відсутність у ОСОБА_12 ознак життя, закидав її камінням, яке назбирав неподалік біля забору, після чого пішов до дому.

(т.1 а.с.45-48);

- показаннями ОСОБА_11, яка будучи допитаною в судовому засіданні як потерпіла пояснила, що її донька ОСОБА_12 працювала в барі „Пеньки" розташованому біля ринку у м. Тальне. 07.10.2004 року їй повідомили, що доньку знайшли побитою та закиданою камінням в каналізаційному колодязі біля ринку. Після лікування у районній лікарні, її перевели до Черкаської обласної лікарні. Під час лікування поряд з нею була її сестра ОСОБА_7, яка 24.10.2004 року їй - ОСОБА_11, повідомила, що ОСОБА_12 згадала та розповіла, що в ніч з 06.10.2004 року по 07.10.2004 року перебувала в барі „Пеньки", де також був ОСОБА_9, а коли вона вийшла разом з ним з бару та проходила біля ринку, ОСОБА_9 почав її бити, від чого їй було дуже боляче. Наступного дня ОСОБА_11 повідомила слідчого про те, що ОСОБА_12 пригадала певні обставини, і разом із слідчим поїхала у м. Черкаси, де була присутня при допиті доньки, під час якого вона підтвердила зазначені покази.

- показаннями ОСОБА_17, яка будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, пояснила, що 06.10.2004 року вона заступила на зміну в барі „Пеньки", де працювала барменом. Приблизно о 23.00. годині, до бару зайшла ОСОБА_12 з подругою на ім'я ОСОБА_8, а трохи пізніше ОСОБА_18 - житель с. Мошурів, Тальнівського району. Дівчата їй повідомили, що приїхали із свята, що відбувалось у с. Мошурів. На вигляд ОСОБА_12 та ОСОБА_18 були на підпитку. У чотирьох вони сіли за стіл, який стояв біля барної стійки. Згодом у барі залишились вона, ОСОБА_12 та ОСОБА_18, який купив пляшку горілки, пиво та продукти харчування. ОСОБА_12 та ОСОБА_18 вживали спиртні напої. Приблизно о 01.00. годині 07.10.2004 року до бару зайшли двоє хлопців, як їй зараз відомо то були ОСОБА_9 та ОСОБА_16. Хлопці замовили горілку, пиво, продукти харчування та сіли відпочивати в окрему від загального залу кімнату. Згодом ОСОБА_9 та ОСОБА_16 пересіли за столик, який знаходився поряд із столиком, де відпочивали ОСОБА_12 та ОСОБА_18, і замовили пиво. ОСОБА_9 сів спиною до ОСОБА_12 та почав смикати її за бюстгальтер. Через деякий час ОСОБА_12 почала танцювати з ОСОБА_18 і після танцю повернулись за свій стіл. ОСОБА_9 почав проявляти увагу до ОСОБА_12 та запитував чому вона сидить з пенсіонером. Цю розмову вона чула уривками та бачила як ОСОБА_12 та ОСОБА_9 про щось сперечались. Згодом ОСОБА_16 сказав, що треба іти додому та вийшов з бару. В цей час ОСОБА_18 знову почав танцювати з ОСОБА_12, але йому стало зле і він вийшов з бару. Після цього ОСОБА_9 та ОСОБА_12 знову про щось почали сперечатись. Приблизно о 04.00. годині ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 вийшли з бару та пішли в бік базару. Приблизно о 06.00. годині до бару, разом з невідомим їй чоловіком, повернувся ОСОБА_18, який запитав де ОСОБА_12 ОСОБА_18 був у стані сильного алкогольного сп'яніння, але виглядав охайно і одяг на ньому був той самий, що і перед тим як він виходив з бару.

- показаннями ОСОБА_19, яка будучи допитаною в судовому засіданні як свідок, пояснила, що проводила розслідування кримінальної справи за фактом умисного нанесення ОСОБА_12 тяжких тілесних ушкоджень. Під час досудового розслідування з дозволу лікаря в Черкаській обласній лікарні проводила допит потерпілої ОСОБА_12 При цьому остання була у свідомості, першою впізнала її, оскільки вони зустрічались раніше та привіталася до неї. Пояснила, що під час допиту ОСОБА_12 погано пам'ятала події, які сталися з нею в ніч з 6 на 7 жовтня 2004 року, але чітко показала, що тілесні ушкодження їй наніс ОСОБА_2, разом з яким вона поверталася з бару. Також пояснила, що ОСОБА_12 не змогла підписати протокол допиту, оскільки була занадто слабка, а лікар відмовився засвідчити протокол допиту, мотивуючи свою позицію тим, що йому не потрібні проблеми і він не хоче, щоб його викликали в судові засідання.

- оголошеними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_12, які остання надала під час допиту 26.10.2004 року та з яких вбачається, що в ночі 07.10.2004 року вона разом з ОСОБА_9 вийшла з бару „Пеньки" і коли вони були біля базару, останній з невідомих їй причин почав її бити.

(т.1 а.с.160);

- показаннями ОСОБА_20, який будучи допитаним в судовому засіданні як свідок, пояснив, що на початку жовтня 2004 року, приблизно о 19.00. годині разом з іншою особою був запрошений працівниками міліції до відділу внутрішніх справ для участі у слідчій дії. В їх присутності громадянин, який назвався ОСОБА_9, дав пояснення, які фіксувались відеокамерою на відео плівку та у протокол. При цьому, останній, перебуваючи у спокійному настрої, без будь - яких вказівок з боку працівників міліції, добровільно пояснив, що в ночі 07.10.2004 року на території центрального ринку розташованого в м. Тальне, він наніс удари руками та ногами невідомій дівчині, після чого вкинув її у каналізаційний люк та закидав камінням. Під час слідчої дії слідчий пред'явив ОСОБА_9 та присутнім наручний годинник з браслетом сріблястого кольору, повідомивши про наявність на ньому плям бурого кольору та запитав у ОСОБА_9 кому належить вказаний годинник, на що отримав від останнього відповідь про належність годинника йому - ОСОБА_9 На запитання слідчого чи був на ньому вказаний годинник під час завдання ударів потерпілій, ОСОБА_9 також дав ствердну відповідь. Крім цього, годинник після його огляду був поміщений до пакету та опечатаний біркою на якій він - ОСОБА_21 та іншій понятий, розписались особисто.

- даними зафіксованими у протоколі огляду місця події від 07.10.2004 року, план - схемі та фототаблиці до нього, з яких вбачається, що 07.10.2004 року у каналізаційному колодязі, що розташований поряд з центральним ринком у м. Тальне Черкаської області виявлено прикидану камінням, оголену жінки з розбитою головою та обличчям. Також вбачається, що на одязі потерпілої та території ринку були виявлені чисельні плями бурого кольору схожі на кров.

(т.1 а.с.3-10);

- показаннями ОСОБА_9 зафіксованими у явці з повинною останнього від 07.10.2004 року, з яких вбачається, що в ніч з 06.10.2004 року на 07.10.2004 року він разом з ОСОБА_16 перебував в кафе „Пеньки", яке розташоване неподалік від центрального ринку в м. Тальне, де вживали спиртні напої. Напроти них сиділо дві дівчини і чоловік, яких він раніше не знав, які також вживали спиртні напої. Розмовляв з ОСОБА_16, коли одна з дівчат запитала його, чому він на неї так дивиться. Сперечався з дівчиною використовуючи нецензурні вислови. Згодом, після того як ОСОБА_16 пішов до дому, вийшов на подвір'я, а слідом за ним вийшла дівчина з якою він сперечався в барі. Дівчина сказала, щоб він завіз її додому, але відповів, що у нього немає автомобіля і щоб її везли додому ті, з ким вона сиділа в барі. Дівчина не зреагувала на його слова і пішла за ним. По дорозі дівчина почала роздягатися розкидаючи одяг та пропонувала йому вступити з нею в статеві відносини. Після його відмови почала ображати нецензурними словами. Не витримавши образ з боку дівчини, він вдарив її рукою в обличчя. Зважаючи на те, що остання продовжує висловлювати образи, вдарив її ще раз в обличчя, а коли та впала на асфальт, вдарив її ногою по тулубу. Вважаючи дівчину вбитою, вкинув її тіло в каналізаційний колодязь, що поряд з ринком, туди ж він кинув розкиданий дівчиною одяг і закидавши колодязь камінням, пішов додому.

(т.1 а.с.11);

- даними протоколу огляду та вилучення особистих речей ОСОБА_9 від 07.10.2004 року та у відтвореному в судовому засіданні суду першої інстанції відеозапису проведення даної слідчої дії, з яких вбачається, що 07.10.2004 року у приміщенні Тальнівського РВ УМВС України в присутності понятих ОСОБА_9 добровільно видав наручний годинник „Саsіо" з циферблатом чорного кольору та металевим ременем сріблястого кольору, на якому виявлені плями бурого кольору. При цьому ОСОБА_9 пояснив, що даний годинник був у нього на руці, коли він наносив тілесні ушкодження невідомій жінці на території центрального ринку в м. Тальне по вул. Гагаріна, вкинув її у каналізаційний колодязь та закидав її камінням.

(т.1 а.с.13);

- даними зафіксованими у протоколі судового засідання Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.10.2004 року з приводу обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу з якого вбачається, що останній у присутності захисника, в той час коли працівники міліції ніяким чином не могли вплинути на нього ні фізично, ні психологічно, визнав себе винним у

заподіянні ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, зокрема пояснив, що потерпіла

приставала до нього та оголившись пропонувала себе, а коли він декілька разів вдарив її, вона

втратила свідомість. Злякавшись, що потерпіла померла, вкинув її у каналізаційний колодязь та закидав камінням. Тобто на третій день після затримання підтвердив свої покази викладені в явці з повинною та протоколі допиту як підозрюваного. При цьому будь - яких повідомлень про застосування до нього незаконних методів досудового слідства, або порушення права на захист, ні ОСОБА_9, ні його захисник, не висловлювали.

(т.4 а.с.9);

- висновком судово - біологічної експертизи від 31.10.2004 року №208, згідно з якої на куртці, спідниці, кофті ОСОБА_12, цеглині, виявлено сліди крові людини, походження якої від ОСОБА_12 не виключається, а також не виключається домішка крові ОСОБА_9

(т.1 а.с.91-98);

- висновком судової імунологічної експертизи від 02.11.2004 року №113, згідно з якою на належному ОСОБА_9 наручному годиннику виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілої ОСОБА_12, але домішка крові від ОСОБА_9 не виключається. При дослідженні вказаного годинника була зроблена витяжка на марлеві нитки.

(т.1 а.с.102-104);

- висновком повторної судової молекулярно - біологічної експертизи від 08.12.2009 року №20-698, згідно з якою генетичні ознаки слідів крові людини виявлені на марлевих нитках витяжки з годинника ОСОБА_9 співпадають з генетичними ознаками зразку крові ОСОБА_12 При цьому, дані генетичні ознаки зустрічаються не частіше ніж у одного з 215 триліонів осіб. Походження слідів крові на марлевих нитках витяжки з вказаного годинника від ОСОБА_9 виключається.

(т.6 а.с.118-122 );

- висновком повторної амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи ОСОБА_9 від 03.12.2009 року №1263, згідно з якою на час інкримінованих йому злочинів (07.10.2004 року та 19.06.2006 року) ОСОБА_9 яким-небудь психічним порушенням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав і за своїм психічним станом тоді міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. Під час заподіяння тілесних ушкоджень у стані фізіологічного афекту, чи в іншому вираженому афективному стані, який міг суттєво вплинути на його поведінку не перебував. На час складення експертного висновку є психічно здоровою особою.

(т.6 а.с.124-130);

- висновком комісійної судово - медичної експертизи (акт від 01.03.2013 року № 461-КЗ/2012), згідно з якою причиною смерті ОСОБА_12 є поліорганна недостатність, яка розвинулась як наслідок комбінації несприятливих факторів закритої черепно-мозкової та щелепно - лицьової травм, загального переохолодження організму, двосторонньої гнійної пневмонії, тривалого гіпостатичного положення та здавлення тіла і ендогенної інтоксикації, гострої ниркової недостатності. При цьому, ОСОБА_12 заподіяно поєднану закриту черепно-мозкову та щелепно-лицьову травми у вигляді лінійного перелому лобної кості справа, субарахноїдального крововиливу, забою головного мозку легкого ступеню, відкритого перелому кісток носу, закритого перелому верхньої щелепи справа на рівні 3-5 зубів, відкритого перелому виличної кістки справа, крововиливів у м'які покрови голови в лобної справа і потиличної областях, переорбітальних гематом, масивного крововиливу у кон'юктиву лівого ока, забійної рани у правій скроневій області справа, трьох забійних ран у лівій скроневій області, по одній рані у правій щічній області та на підборідді, по дві рани на правій вушній раковині та у правій завушній областях, три рани у правій тім'яної області, які виникли внаслідок не менше ніж восьми ударних діянь по голові тупими предметами, індивідуальні особливості яких не відобразились у пошкодженнях, але якими могли бути кулаки та обуті ноги людини, і мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя та тілесні ушкодження у вигляді множинних саден та крововиливів на тулубі та кінцівках, які виникли від ударної та ударно-ковзкої дії тупих предметів, і мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Також ОСОБА_12 заподіяно гостру ниркову недостатність та поліорганну недостатність, що виникла внаслідок множинних тілесних ушкоджень тіла та змін у діяльності систем та органів від загального переохолодження організму, тривалого гіпостатичного положення та тривалого здавлення тіла, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя.

Таким чином, згідно експертного висновку існує причинний зв'язок між поліорганною недостатністю, яка розвинулась як наслідок комбінації несприятливих факторів, закритої черепно - мозкової та щелепно - лицевої травми, загального переохолодження організму, двосторонньої гнійної пневмонії, тривалого гіпостатичного положення та здавлення тіла і ендогенної інтоксикації, гострої ниркової недостатності, заподіяними ОСОБА_12 тілесними ушкодженнями, які обумовили безпорадний стан потерпілої та призвели до загального переохолодження, тривалого гіпостатичного положення, та тривалого здавлення тіла, і як наслідок ендогенної інтоксикації, гострої ниркової і поліорганної недостатності та настанням смерті ОСОБА_12

(т.7 а.с.146-178);

- дослідженими в судовому засіданні речовими доказами: наручним годинником „Саsіо", який було вилучено у ОСОБА_9, зі слідами крові ОСОБА_12, пакетом з марлевими нитками з витяжкою слідів крові з вказаного годинника, з яких вбачається, що вилучення, зберігання, передача на експертне дослідження вказаних доказів та їх повернення проведено згідно з вимогами процесуального закону. Крім цього, вбачається, що оглянутий судом та іншими учасниками судового розгляду годинник є ідентичним за вказаними слідчим ознаками із годинником, що був вилучений у ОСОБА_9.

Дії ОСОБА_9 за цим епізодом районним судом кваліфіковано за ч.1 ст.115 КК України - як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, в результаті повного, об'єктивного і всебічного їх розгляду в судовому засіданні, суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що обставини вчинення злочину підсудним підтверджені в повному обсязі, а пред'явлене обвинувачення доведене повністю.

Суд першої інстанції оцінюючи докази доведеності вини ОСОБА_9 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_12, враховуючи висновок комісійної судово-медичної експертизи (акт від 01.03.2013 року № 461-КЗ/2012), дійшов до правильного висновку, що ОСОБА_9 діяв з прямим умислом на позбавлення життя ОСОБА_12, оскільки із значною силою завдав у життєво важливий орган - в голову потерпілої не менше восьми ударних діянь тупими предметами, якими могли бути його кулаки та обуті ноги.

Суд першої інстанції правильно послався як на доказ причетності ОСОБА_9 до вбивства ОСОБА_12, на протокол вилучення наручного годинника «Саsіо», на якому були виявлені сліди крові потерпілої.

Крім цього, про те, що саме в цьому годиннику він - ОСОБА_9 був під час вчинення злочину, і на ньому знаходиться кров саме ОСОБА_12, підтвердив сам ОСОБА_9 під час допиту в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Також суд апеляційної інстанції вирішуючи питання про належність та допустимість як доказу вчинення саме ОСОБА_9 умисного вбивства ОСОБА_12 факт виявлення крові останньої на годиннику ОСОБА_9, звертає увагу на висновки судової молекулярно - біологічної експертизи №20-698 від 08.12.2009 року про повне виключення походження слідів цієї крові від ОСОБА_9

Крім цього, висновки цієї експертизи повністю спростовують показання самого ОСОБА_9 та його близьких родичів, допитаних як свідків на попередніх судових засіданнях ще в Тальніському районному суді Черкаської області, які стверджували, що кров потрапила на годинник від ОСОБА_9, внаслідок отриманої ним травми під час різання качок.

Суд першої інстанції, оцінюючи показання свідків: ОСОБА_17, ОСОБА_19 та ОСОБА_21 дійшов до правильного висновку, що вони є послідовними, докладними, не містять протиріч по суті події злочину, узгоджуються з іншими дослідженими судом доказами та є достовірними.

Таким чином, показання ОСОБА_9 на досудовому слідстві як підозрюваного стосовно його причетності до завдання потерпілій тілесних ушкоджень та приховування її тіла в колодязі, його явка з повинною узгоджуються з об'єктивними даними, які містяться у викладених висновках експертиз, протоколах оглядів місця події та речей, з наявністю речових доказів у справі. Отже суд першої інстанції правильно визнав ці показання як належний та допустимий доказ.

Колегія суддів апеляційного суду Черкаської області погоджується з висновком суду першої інстанції, що спростування в подальшому ОСОБА_9 своєї причетності до вчиненого злочину, є його намаганням уникнути від кримінальної відповідальності.

Також суд першої інстанції правильно розцінив поведінку ОСОБА_9, який тривалий час (з 25.06.2010 року по 04.01.2012 року) переховувався від суду, як його намагання уникнути кримінальної відповідальності та справедливого покарання.

Аналізуючи інші докази по справі суд першої інстанції правильно відкинув твердження ОСОБА_9 про те, що вбивство ОСОБА_12 було вчинено іншими особами, а явка з повинною щодо побиття потерпілої та його визнавальні показання з цього приводу на початку досудового слідства, надавались ним внаслідок незаконних дій з боку працівників органів внутрішніх справ, які застосовували до нього фізичне насильство, оскільки після надання вказаних показань ОСОБА_9, оглядався судово-медичним експертом, який не виявив у останнього будь яких тілесних ушкоджень. Крім цього, повідомлення ОСОБА_9 про застосування до нього недозволених методів слідства та вчинення вбивства ОСОБА_12 іншими особами, були предметом прокурорської перевірки за наслідками яких встановлена їх необґрунтованість (постанови від 24.03.2007 року - т.4 а.с.73-75 та від 15.03.2007 року - т.4 а.с.56-59). Зазначені постанови ніким не були оскаржені та в даний час набрали чинності.

Проводячи часткове судове слідство суд апеляційної інстанції звернув увагу та дослідив протокол судового засідання Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.10.2004 року з приводу обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу з якого вбачається, що останній на третій день після затримання, у присутності захисника, в той час коли працівники міліції ніяким чином не могли вплинути на нього ні фізично, ні психологічно, додержувався тих першочергових показів даних ним під час написання явки з повинною та допиту як підозрюваного і підтвердив, що саме він вчинив злочин, а не хтось інший. Про застосування до нього недозволених методів слідства, або порушення права на захист, в суді не повідомляв (т.4 а.с.9).

Суд першої інстанції також правильно не взяв до уваги твердження ОСОБА_9 про те, що оглянутий в судовому засіданні годинник «Саsіо» йому не належить, оскільки з відтвореного в судовому засіданні відеозапису слідчої дії від 07.10.2004 року вбачається, що у присутності понятих ОСОБА_9 підтвердив належність саме йому цього годинника, а також той факт, що вказаний годинник перебував на його руці під час побиття ним ОСОБА_12 При цьому, допитаний в судовому засіданні понятий ОСОБА_22 підтвердив дані обставини, а також повідомив суд, що будь-яких слідів застосування фізичного насильства на обличчі та тулубі ОСОБА_9 не було, поведінка останнього була зваженою, а пояснення надавалися ним особисто, докладно і без будь-якої підказки чи примусу з боку працівників міліції.

Проводячи частково судове слідство та досліджуючи і аналізуючи показання ОСОБА_9 з самого початку досудового слідства - з часу написання останнім явки з повинною та закінчуючи показами в судовому засіданні апеляційної інстанції, колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу як, коли та при яких обставинах засуджений змінював свої покази.

Так, під час написання явки з повинною та дачі пояснень 07.10.2004 року, під час допиту 08.10.2004 року як підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.121 КК України та в судовому засіданні Тальнівського районного суду Черкаської області 11.10.2004 року з приводу обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу, проведеному з участю захисника, ОСОБА_9 чітко, деталізовано та послідовно описав обставини проведення вільного часу ввечорі 06.10.2004 року та в ніч на 07.10.2004 року, відтворив хід розвитку ситуації, деталі навколишнього середовища, мотиви та обставини конфлікту між ним та ОСОБА_12, механізм, кількість та локалізацію нанесених потерпілій ударів та тілесних ушкоджень, а також дії направлені на приховування вчиненого злочину.

Після виявлення 12.10.2004 року в переданій ОСОБА_9 його матір'ю передачі - пачці цигарок «Бонд» напису: «Мовчи нічого не говори, не бійся» (т.1 а.с.80), засуджений від дачі показів, як на досудовому слідстві, так і в судових засіданнях, відмовився.

Під час проведення судово - психіатричної експертизи в листопад 2004 року (т.1 а.с.179-185) заявляв про свою непричетність до вчиненого злочину, а під час проведення судово - психологічної експертизи в березні 2005 року (т.2 а.с.21-26), знов детально описав обставини вчиненого злочину, але розповів про нову версію подій. В подальшому, після проведення судової психологічної експертизи, та перекваліфікації його дій з ч.1 ст.115 на ст.116 КК України, свою вину в судовому засіданні 24.06.2005 року визнав частково та вказав, що коли між ним та ОСОБА_12 виник конфлікт, до них підійшов ОСОБА_18, який забрав ОСОБА_12 з собою, а він - ОСОБА_9, пішов додому, і що відбувалось з потерпілою в подальшому, не знає.

Під час проведення 27.04.2006 року експертами Київського міського центру судово - психіатричної експертизи повторної комплексної психолого - психіатричної експертизи заявив про те, що злочин стосовно ОСОБА_12 не вчиняв та забув свої першопочаткові покази (т.3 а.с17-23).

Разом з цим, в судовому засіданні апеляційного суду Черкаської області, ОСОБА_9 визнав себе винним у вчиненні умисного вбивства в стані сильного душевного хвилювання та дав відповідні показання з цього приводу з посиланням на інші докази по справі. Причетність інших осіб до вчинення вбивства ОСОБА_12, заперечив.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, і це підтверджується матеріалами повторної амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи №1263 від 03.12.2009 року (т.6 а.с.124-130), що неодноразова зміна ОСОБА_9 своїх показів, їх невідповідність показам свідків та потерпілої, «закрита» манера поведінки під час проведення зазначеної експертизи, нещирі, неоднозначні, розпливчаті відповіді на запитання, свідчать про особистісну позицію ОСОБА_9, а не про його не причетність до вчинення умисного вбивства ОСОБА_12

Аналізуючи посилання ОСОБА_9 та його захисника - адвоката ОСОБА_15 про вчинення ОСОБА_9 вбивства ОСОБА_12 в стані фізіологічного афекту, який суттєво обмежив усвідомлення ним власних дій і його волевиявлення, колегія суддів апеляційного суду Черкаської області не може взяти до уваги, оскільки висновок амбулаторної судово - психіатричної експертизи №94 від 12.03.2005 року, що під час вчинення ОСОБА_9 інкримінованого правопорушення, останній перебував у стані фізіологічного афекту, який суттєво обмежив усвідомлення ним власних дій і його волевиявлення, але не виключив їх повністю, не може визнати як належний та допустимий доказ, оскільки такий висновок повністю спростовується висновками повторної амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи №1263 від 03.12.2009 року, яка є більш точною, конкретною та змістовною.

У висновках зазначеної повторної амбулаторної судової психолого - психіатричної експертизи дається аналіз висновкам амбулаторної судово - психіатричної експертизи №94 від 12.03.2005 року, згідно з якими психологічний аналіз версії, яка була викладена ОСОБА_9 в ході проведення судово - психологічної експертизи (березень 2005 року), дозволяє сказати, що ситуація, яка передувала правопорушенню, не була для ОСОБА_9 реально небезпечною, такою, що загрожує його життю та здоров*ю, не потребувала застосування надзвичайних, раніше не характерних для нього способів виходу з неї. Тотальне забування періоду агресивних дій, на яке посилається ОСОБА_9, не є характерним для фізіологічно нормальних емоційних станів. Вищезазначене свідчить про те, що в цій версії не спостерігається кваліфікуючих ознак фізіологічного афекту, або будь - якого іншого емоційного стану, який би суттєво вплинув на свідомість та діяльність ОСОБА_9 Психологічний аналіз версії, яка була представлена ОСОБА_9 в ході проведення судово - психологічної експертизи (квітень 2006 року), а також експертизи від 03.12.2009 року, дозволяють сказати, що заперечення ОСОБА_9 своєї причетності інкримінованого йому діяння виключає можливість психологічного аналізу афективних станів взагалі. З матеріалів кримінальної справи відомо, що 06.10.2004 року ОСОБА_9 протягом дня вживав спиртні напої. Цей факт підтверджується як показами самого ОСОБА_9, так і показами свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17. Стан алкогольного сп'яніння порушує нормальне протікання фізіологічних процесів та психічної діяльності, знижує інтелектуальний самоконтроль, підвищує імпульсивність емоційного реагування, полегшує здійснення асоціальних форм поведінки, а тому виключає можливість кваліфікації любих фізіологічно - нормальних емоційних станів, в тому числі стану фізіологічного афекту.

Щодо посилання ОСОБА_9 в судовому засіданні апеляційної інстанції про порушення його права на захист та застосування до нього недозволених методів слідства - нанесення йому працівниками міліції в ніч з 07.10.2004 року на 08.10.2004 року ударів по голові та тулубу, застосування в цей же період електричного струму та спеціальних засобів, що стало приводом для омовлення себе, колегія суддів вважає їх надуманими, оскільки зі слів самого ОСОБА_9 в апеляційному суді, явку з повинною та пояснення він давав в Тальнівському РВ УМВС України в Черкаській області приблизно о 19.00. годині 07.10.2004 року, а недозволені методи слідства застосовувались в ніч з 07.10.2004 на 08.10.2004 року, тобто після повідомлення про обставини вчиненого злочину, що є нелогічним.

Крім цього, як зазначалось раніше, за заявами ОСОБА_9 щодо застосування до нього недозволених методів слідства, проводилась відповідна перевірка, за наслідками якої 15.03.2007 року слідчий прокуратури Катеринопільського району Черкаської області у порушенні кримінальної справи відносно працівників Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області за фактом порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_9 та застосування до нього незаконних методів дізнання, а також нанесення тілесних ушкоджень, було відмовлено у зв'язку з відсутністю в діях працівників міліції складу злочину.

Також про надуманість факту застосування до ОСОБА_9 недозволених методів слідства підтверджується змістом протоколу судового засідання Тальнівського районного суду Черкаської області від 11.10.2004 року (т.4 а.с.9), який був складений під час обрання ОСОБА_9 запобіжного заходу.

Цим же протоколом підтверджується і відсутність факту порушення права ОСОБА_9 на захист, про що в своїй апеляції вказував останній.

Аналізуючи доводи ОСОБА_9 викладені в його апеляційній скарзі, що між ним та ОСОБА_12 дійсно виник конфлікт, він завдав їй два удари та пішов, а вбивство останньої вчинили інші особи, можливо ОСОБА_23 чи ОСОБА_18, суд апеляційної інстанції не може взяти до уваги, оскільки, крім вищезазначених доказів вчинення саме ОСОБА_9 вбивства ОСОБА_12, в судовому засіданні апеляційного суду засуджений зізнався, що саме він вчинив вбивсто потерпілої, але в стані душевного хвилювання, а ОСОБА_12, знаходячись на лікуванні в обласній лікарні та прийшовши до тями, не вказувала на когось іншого, хто їй наносив удари, а вказувала саме на ОСОБА_9

Аналізуючи доводи ОСОБА_9 викладені в його апеляційній скарзі, що його заяви щодо причетності до вчинення вбивства ОСОБА_12 інших осіб, правоохоронними органами не перевірялись, а вказана постанова сфальсифікована, оскільки ОСОБА_23 не можливо було допитати у зв'язку з його смертю, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки в матеріалах справи є чинна, ніким не оскаржена та не скасована постанова від 24.03.2007 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_24, ОСОБА_23 та ОСОБА_25 у зв'язку з відсутністю в їх діях складу злочину передбаченого ст..115 КК України, прийнята за наслідками перевірки заяв ОСОБА_9 з цього приводу.

Досліджуючи матеріали кримінальної справи колегія суддів не виявила протоколу допиту ОСОБА_23, як свідка, який був складений начебто після смерті останнього та чиї покази стали підставою для відмови в порушенні кримінальної справи, тому вважає, що слідчий прокуратури Катеринопільського району Черкаської області під час постановлення постанови про відмову в порушенні кримінальної справи міг використати показання ОСОБА_23 дані ним на початку досудового розслідування. Крім цього, під час перевірки заяв ОСОБА_9 про вчинення вбивства ОСОБА_12 іншими особами, співробітниками Тальнівського РВ УМВС України в Черкаській області були проведені оперативно - розшукові міроприємства, під час яких причетності інших осіб, крім ОСОБА_9 до вбивства потерпілої, виявлено не було.

Також суд апеляційної інстанції вважає безпідставними посилання ОСОБА_9 на не виконання органом досудового слідства та судом першої інстанції вказівок апеляційного суду Черкаської області викладених у відповідній ухвалі від 01.04.2008 року щодо неповноти досудового слідства, оскільки всі вказівки були виконані: був встановлений мотив злочину -неприязнені відносини з ОСОБА_12, які виникли раптово під час сварки з останньою; проведена перевірка причетності інших осіб до вчиненого злочину, про що було описано вище; встановлено як і при яких обставинах проводився допит потерпілої ОСОБА_12; виконані інші вказівки.

Також, в одному з численних доповнень до апеляції ОСОБА_9 ставить під сумнів проведення відтворення обстановки та обставин події з участю статиста, як доказ його вини. Разом з цим, колегія суддів дослідивши матеріали кримінальної справи та враховуючи, що сам ОСОБА_9 відмовився від проведення даної слідчої дії, а слідчому в чиєму провадженні знаходилась вказана кримінальна справа необхідно було виконати вказівки, вважає, що така слідча дія була проведена відповідно до норм чинного, на той час, кримінально - процесуального законодавства і під час її проведення, за допомогою статиста, було встановлено, що ОСОБА_9 міг самостійно без сторонньої допомоги вкинути ОСОБА_12 в каналізаційний колодязь та закидати її камінням.

Далі, досліджуючи доводи апеляції ОСОБА_9 про невідповідність його показів про нанесення ним потерпілій двох ударів в обличчя та одного по тулубу висновкам комплексної судово - медичної експертизи №461-КЕ/2012, в якій вказано, що тілесні ушкодження у ОСОБА_12 виникли внаслідок не менше ніж восьми ударних діянь по голові тупими предметами, якими могли бути кулаки та обуті ноги людини, і що це є доказом його невинуватості, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки в тих умовах (нічний час, відсутність будь яких осіб поруч, які б могли завадити ОСОБА_9 вчинити злочин, стан алкогольного сп'яніння останнього) прямих свідків вчинення вбивства ОСОБА_12 не було, а ОСОБА_9 вказав на нанесення саме такої кількості - трьох ударів, з метою істотно звузити ступінь своєї вини та обсяг відповідальності.

Посилання ОСОБА_9 на відсутність під час проведення вищевказаної експертизи медичної картки ОСОБА_12 з обласної лікарні, у зв'язку з чим не можливо було встановити чи відповідали дії працівників лікарні щодо надання ОСОБА_12 кваліфікованої медичної допомоги, колегія суддів також не може взяти до уваги, оскільки, згідно з матеріалами справи, така медична картка після смерті ОСОБА_12 була передана попередньому адвокату ОСОБА_9 - Клебанській і, у зазначеному висновку комплексної експертизи, чітко зазначена причина смерті потерпілої.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду Черкаської області повністю погоджується з кваліфікацією дій ОСОБА_9 за епізодом умисного вбивства ОСОБА_12, яка була визначена в суді першої інстанції, як умисне протиправне заподіянні смерті іншій людині і кваліфікує його дії за ч.1 ст.115 КК України.

Аналізуючи вирок в частині вирішення цивільного позову колегія суддів апеляційного суду Черкаської області повністю погоджується з прийнятим судом першої інстанції на підставі ч.1 ст.1166, ч.1 ст.1167, ч.1 ст.1168 ЦК України рішенням, що цивільний позов підлягає до задоволення в повному розмірі, оскільки з досліджених судом першої інстанції матеріалів справи встановлено, що розмір заподіяної потерпілій ОСОБА_11 матеріальної шкоди, яка виразилась у витратах на лікування її дочки ОСОБА_12, склала 9322 гривні 19 копійок, а розмір моральної шкоди в сумі 200000 гривень, заподіяний ОСОБА_11 злочинними діями ОСОБА_9, з урахуванням ступеню стійкості, непоправної психологічної травми і глибини її душевних страждань та страждань малолітніх (на час вчинення злочину) дітей ОСОБА_12: сина ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_6 та дочки ОСОБА_27, ІНФОРМАЦІЯ_7, відповідають розумності та справедливості.

Перевіряючи вирок в частині призначеного ОСОБА_9 покарання за ч.1 ст.115 КК України, колегія суддів приходить до висновку про його незаконність через неправильне застосування Кримінального Закону внаслідок м'якості призначеного покарання.

Відповідно до вимог ст.65 КК України та п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання. Визначаючи ступінь тяжкості цього злочину, суд повинен виходити також із сукупності особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення злочину, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, призначаючи засудженому ОСОБА_9 покарання не повною мірою врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, конкретні обставини справи, наслідки, що настали, характеристики ОСОБА_9, посилання останнього на те, що він є потерпілим від Чорнобильської катастрофи 4-ї категорії, неправильне посилання на вчинення злочину повторно.

Таким чином, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 65 КК України, згідно якої засудженому має бути призначено покарання необхідне й достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів з врахуванням його особи, ступеня тяжкості вчиненого ним злочину та обставин, що пом'якшують і обтяжують покарання.

Ухвалюючи рішення про призначення ОСОБА_9 покарання у виді 11 років позбавлення волі, суд не правильно дійшов до висновку, що останній заслуговує саме на таку міру покарання.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_9 вчинив особливо тяжкий та середньої тяжкості злочини із значним розривом у часі, врахував конкретні фактичні обставини вчиненого вбивства, в тому числі і поведінку потерпілої, що певною мірою вплинуло на подальшу протиправну поведінку підсудного, дані про особу ОСОБА_9, який за місцем проживання характеризується позитивно, за останнім місцем роботи посередньо, відсутність обставин, що пом'якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння та повторно, а також наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Разом з цим, не були враховані такі обставини як: не щирість показів ОСОБА_9, його поведінка та постійне намагання ввести орган досудового слідства та суд в оману, ухилення від суду та справедливого покарання з 25.06.2010 року по 04.01.2012 року, не відшкодування хоча б частково матеріальної та моральної шкоди потерпілій, відсутність каяття у вчиненому.

Наявність у ОСОБА_9 посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю від 06.02.2005 року не дає колегії суддів підстави вважати, що він є особою, яка постраждала від Чорнобильської катастрофи, як на це вказував захисник ОСОБА_15, оскільки згідно з наданою суду характеристики від трьох мешканців будинку АДРЕСА_2 (т.8 а.с.26), ОСОБА_9 в зазначеному будинку проживає з 2009 року. Про той факт, що ОСОБА_9 тривалий час не проживає в м. Тальне Черкаської області також свідчить і довідка з Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області від 08.07.2013 року (т.8 а.с.24).

Скасовуючи вирок суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_9 покарання і постановляючи свій вирок відносно останнього, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини вчиненого злочину (нічний час, безлюдне місце, спосіб нанесення тілесних ушкоджень, приховування слідів злочину, наслідки вчиненого, спричинені страждання), поведінку потерпілої, яка зі слів ОСОБА_9, спровокувала вчинення злочину щодо себе, особу засудженого, у якого на утриманні є малолітня дитина, за місцем проживання в м. Тальне характеризується позитивно, в іншим місцях (м. Черкаси, с. Будище Черкаського району Черкаської області) - посередньо, за місцем колишньої роботи (Старобабанівській виправній колонії №92 УДДУ ПВП у Черкаській області) - негативно, відсутність обставин, що пом'якшують покарання та наявність обставин, що обтяжують покарання - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, не щирість показів ОСОБА_9, його поведінка та постійне намагання ввести орган досудового слідства та суд в оману, ухилення від суду та справедливого покарання з 25.06.2010 року по 04.01.2012 року, не відшкодування хоча б частково матеріальної та моральної шкоди потерпілій, відсутність каяття та вважає, що йому слід призначити покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст323, 324, 363, 366, 378 КПК України, колегія суддів, -

З А С У Д И Л А :

Апеляцію прокурора, який приймав участь у судовому розгляді кримінальної справи Вечеровського М.А. та засудженого ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Вирок Катеринопільського районного суду Черкаської області від 25 червня 2013 року в частині призначеного покарання за ч.1 ст.115 КК України - скасувати внаслідок м'якості.

Визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.115 КК України та призначити йому покарання у виді тринадцяти років позбавлення волі.

В решті вирок залишити без змін.

На вирок може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ через апеляційний суд Черкаської області протягом одного місяці з часу його проголошення, а засудженим з часу вручення йому копії вироку на руки.

Головуючий

Судді