Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа №
11-а582 Головуючий
в суді 1-ї ін-т. - Бутельська Г.В.
- ст1 85 ч.1 КК України Доповідач
ст. 186 ч. 2 КК України
УХВАЛА

іменем України

17 липня
2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду
Кіровоградської області в складі:

головуючого
судді - МЕДВЕДЕНКА Ю.С.

суддів -
ОЛЕКСІЄНКО І.С. і ПОСТУПАЙЛО Н. І.

з участю
прокурора - ЗАМОРОЗ О. Р. адвоката - ОСОБА_2

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Кіровограді кримінальну справу за апеляцією адвоката ОСОБА_2 в інтересах
засудженого ОСОБА_1 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 січня 2007 року, яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м.
Новоукраїнка, Кіровоградської
області, українець, не одружений,
не працюючий, з середньою
освітою, проживаючий в АДРЕСА_1, раніше не судимий;

засуджений
за ст.
186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ст. . 185 ч. 1 КК України на 1 рік
позбавлення волі, на підставі ст. 70
КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у вигляді
позбавлення волі строком на 4 роки.

Цим же
вироком засуджений ОСОБА_3 за ст. 186 ч. 2 КК України на 4 роки позбавлення
волі, на підставі ст.
ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і згідно ст. 76
КК України на нього покладені обов'язки,
які він повинен виконувати в період іспитового строку; а також
засуджений ОСОБА_4 за ст. . 186 ч. 2 КК України на 4 роки 6
місяців позбавлення волі, вирок стосовно
яких не оскаржується.

Суд
визнав винним ОСОБА_1 в тому, що він
25.06.2006 року близько 19 год., вступив в злочинну змову з ОСОБА_4 і ОСОБА_3. з
якими, з метою пограбування, прийшли на АДРЕСА_1, де за пропозицією ОСОБА_4 ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, зайнявши місця в під'їзді, згідно наперед розподілених ролей, стали чекати ОСОБА_6. Як тільки потерпілий
зайшов в під'їзд і піднявся до другого поверху,
ОСОБА_4 завдав йому удар ногою в область голови, від чого останній впав на сходи, після цього,
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підбігли до ОСОБА_6. та

забрали лежачий біля
нього поліетиленовий пакет, в якому
знаходилась коробка з 24 мобільними телефонами. Викрадені мобільні телефони
були належні ОСОБА_5, який є приватним
підприємцем і у якого ОСОБА_6 працював реалізатором, крім мобільних телефонів у ОСОБА_6. була
зірвана з плеча сумку, вартістю 20
грн., в якій знаходився один мобільний
телефон., а всього викрали майна на
загальну суму 12067, 50 грн.,
спричинивши потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану
суму, після чого з викраденим майном з
місця злочину зникли і розпорядились ним за власним розсудом, чим завдав потерпілим матеріальної шкоди на
вказану суму. В результаті пограбування ОСОБА_6 були спричинені тілесні
ушкодження у вигляді струсу головного мозку,
забою і садин лівого плечового і ліктевого суглобів, забою поясниці справа, котрі згідно заключень експертизи № 125 від
17.08.2006 р. відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень.

Крім
того, 23.03.2006 року, близько 11 год. ОСОБА_1,
знаходячись в будинку АДРЕСА_2,
маючи намір на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу зайшов до однієї з
кімнат квартири, звідки умисно, з корисливих спонукань, переслідуючи мету наживи, таємно викрав майно ОСОБА_7 на загальну суму
3050 грн., після чого з викраденим з
місця злочину зник і розпорядився ним за власним розсудом, чим заподіяв потерпілому матеріальної шкоди
на вказану суму.

В
апеляції на цей вирок адвокат ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 просить
вирок суду змінити призначивши йому міру покарання, не пов'язану з позбавленням волі.

Заслухавши
доповідача, пояснення засудженого та
висновок адвоката, які підтримали доводи
апеляції про пом'якшення міри покарання,
думку прокурора про залишення вироку без змін, перевіривши матеріали кримінальної справи та
доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що вона підлягає задоволенню.

Висновок
суду про винність ОСОБА_8
в скоєні злочинів, за які його засуджено, обґрунтований дослідженими судом доказами і є
вірним, та ніким не заперечується.

Так, сам засуджений ОСОБА_1 свою вину в скоєні
крадіжки і грабіжу визнав повністю і розповів суду всі обставини при яких він
скоїв злочин.

Крім
цього, його вина повністю
підтверджується матеріалами кримінальної справи, які згідно
ст. 299 ч.3 КПК України суд
визнав недоцільним їх досліджувати в судовому засіданні, так як ОСОБА_1 та інші учасники процесу
визнали фактичні обставини справи.

Таким
чином, суд, виходячи з тих доказів, які він дослідив, обґрунтовано визнав винним ОСОБА_1 в таємному
викраденні чужого майна, а також у
відкритому викраденні чужого майна,
поєднаний з насильством, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого,
за попередньою змовою групою осіб,
і вірно кваліфікував його дії за
ст. ст. 185 ч.1,
186 ч.2 КК України.

Призначаючи
покарання ОСОБА_1, суд в достатній мірі
врахував, що він вчинив середньої
тяжкості та тяжкий злочини, за місцем
проживання характеризується позитивно,
раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, щиро розкаявся у скоєному, добровільне відшкодування шкоди, тому правильно суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання засудженого
можливе лише при засуджені його до позбавлення волі на мінімальний строк
передбачений санкцією статті. Колегія суддів не вбачає підстав для застосування
засудженому положень ст. ст. 69, 75 КК України.

Керуючись ст. ст. 362, 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду
м. Кіровограда від 23 січня2007
року стосовно ОСОБА_1 - залишити без
змін.