УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2008 року колегія суддів
судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Сумської області в
складі:

головуючого - Лугового М.Г.,

суддів - Олійника В.Б., Крамаренка
В.І.,

з участю прокурора - Марчука А.М.,

заявниці - ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Суми справу за апеляцією ОСОБА_1. на постанову Лебединського
районного суду Сумської області, від 28 грудня 2008 року, про відмову в
задоволенні скарги на постанову про відмову в порушенні кримінальної справи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1
звернулась з заявою до Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області якою
просила порушити кримінальну справу відносно ОСОБА_2., мотивуючи свої вимоги
тим, що ОСОБА_2. 13 липня 2007 року, погрожував їй фізичною розправою та
вбивством, висловлюючись при цьому брутальною лайкою.

Постановою
дільничого інспектора Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області, від 12
листопада 2007 року, в порушенні кримінальної справи було відмовлено.

На
вказану постанову дільничого інспектора ОСОБА_1 подала скаргу до Лебединського
районного суду Сумської області в якій просила скасувати постанову, мотивуючи
при цьому свої вимоги тим, що при перевірці її заяви про порушення кримінальної
справи, не були виконані вимоги постанови суду при скасування попередньої
постанови органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи. ОСОБА_1
вказувала, що орган дізнання не допитав свідків, які були очевидцями ставшогося,
а також не допитав її особисто та її матір, як осіб, відносно яких ОСОБА_2
вчинив злочин.

Постановою
Лебединського районного суду Сумської області, від 28 грудня 2007 року,
ОСОБА_1. було відмовлено в задоволенні скарги з мотивів того, що органом
дізнання при проведенні перевірки її заяви, були перевірені обставини, на які
посилалась заявниця в обгрунтування своїх вимог про порушення кримінальної
справи, що на думку суду, давало органу дізнання дійти до висновку про
необхідність відмови в порушенні кримінальної справи.

Від
ОСОБА_1 на постанову суду надійшла апеляція
в якій ставиться питання про скасування постанови з мотивів того, що суд
не звернув увагу на те, що орган дізнання, відмовляючи в порушенні кримінальної
справи, не виконав вимоги суду, щодо допиту свідків які були очевидцями
вчиненого, а також не вирішив питання про порушення кримінальної справи
відносно цих свідків, оскільки вони відмовились від дачі пояснень.

Заслухавши
доповідь судді щодо суті постанови суду та поданої апеляції. думку прокурора
про залишення постанови суду без зміни, а апеляції без задоволення, пояснення
ОСОБА_1. про підтримку своєї апеляції, дослідивши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що апеляція підлягає задоволенню.

Так
суд, розглядаючи скаргу ОСОБА_1. на постанову органу дізнання про відмову в
порушенні кримінальної справи, допустив істотні порушення вимог кримінально -
процесуального закону. що потягло за собою передчасність висновку суду про
необхідність відмови ОСОБА_1. в задоволенні її скарги.

У
відповідності з ст. 236 - 2 КПК України суд, розглядаючи скаргу на постанову
про відмову в порушенні кримінальної справи, повинен дослідити обставини на
підставі яких було відмовлено в порушенні кримінальної справи і, в залежності
від того. чи були при відмові в порушенні справи виконані вимоги ст. 99 КПК
України, скасовує постанову про відмову в порушенні кримінальної справи або
залишає скаргу без задоволення.

Суд, в
порушення вказаних вимог закону, дослідивши матеріали справи про відмову в
порушенні кримінальної справи, не дав належної оцінки як висновкам органу
досудового слідства за яких він відмовив в порушенні справи, так і змісту самої
постанови про відмову в порушенні справи.

Так
судом не було встановлено обставин за яких орган дізнання не опитав осіб, які
звернулись з заявою про порушення кримінальної справи. Відповідно органом
дізнання не було встановлено обставин за яких ці особи вважали, що відносно них
вчинено злочин.

Крім
того, судом не було піддано оцінці зміст самої постанови органу дізнання про відмову
в порушенні кримінальної справи.

Так,
орган дізнання в постанові зовсім не вказав обставин за яких він дійшов до
висновку про необхідність відмови в порушенні кримінальної справи і відповідно
не навів мотивів щодо обгрунтування свого висновку.

Оскільки
вказані недоліки, що були допущені органом дізнання при перевірці заяви
ОСОБА_1., залишились поза увагою суду при розгляді скарги, то висновок суду про
необхідність відмови в задоволенні скарги на даний час не можна вважати
законним.

Керуючись
ст. ст. 366; 367; 370; 374; 377 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
ОСОБА_1. - задовольнити.

Постанову
Лебединського районного суду Сумської області, від 28 грудня 2007 року, про
відмову ОСОБА_1. в задоволенні скарги на постанову дільничого інспектора
Лебединського МРВ УМВС України в Сумській області, від 12 листопада 2007 року,
про відмову в порушенні кримінальної справи, - скасувати, а матеріали справи
повернути на новий судовий розгляд до того ж суду іншому складу суддів.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ