справа № 208/6273/14-к
№ провадження 1-кп/208/62/15
ВИРОК
Іменем України
10 березня 2015 р. м. Дніпродзержинськ
Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:
головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,
у відкритому судовому засідання розглянувши матеріали кримінального провадження відносно:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська, громадянина України, освіта вища, працюючий Дніпродзержинський міський центр здоров`я, одружений, який мешкає: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 , 12.09.2013 року о 16 годині 20 хвилин в світлий час доби, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ TF 698 К-74», державний номер НОМЕР_1 , на підставі наявності при ньому свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 , переданого йому володарем ОСОБА_8 , рухався в м. Дніпродзержинську по проспекту Комсомольському зі сторони вулиці Сировця в напрямку вулиці Бойко, зі швидкістю приблизно 40 км/год., з необмеженою видимістю та оглядовістю.
У зазначений час, під`їжджаючи до перехрестя проспекту Комсомольського з вулиці Бойко в районі будинку 10/12 по проспекту Комсомольському, водій ОСОБА_5 помітив, як на проїжджу частину дороги, у не відведеному для переходу місці, зліва на право, в напрямку будинку 10/12 по пр. Комсомольському, в темпі бігу вийшла пішохід ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 , як водій механічного транспортного засобу, при виявленні небезпеки для руху або перешкод, повинен був негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди. Іншими словами водію ОСОБА_5 необхідно було діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, де вказано: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».
Однак, в порушення пункту12.3 Правил дорожнього руху України ОСОБА_5 , здійснюючи рух на технічно справному автомобілі, при відсутності будь-яких перешкод технічного характеру, при необмеженій видимості та оглядовості, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості, в порушенні вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, в наслідок чого на смузі руху водія ОСОБА_5 стався наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
Згідно висновку експертизи, дії водія автомобіля «ЗАЗ TF 698 К-74» ОСОБА_5 не відповідали вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху, що, з технічної точки зору, знаходилося в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди.
У результаті дорожньо-транспортної пригоди, пішоходу ОСОБА_4 , згідно висновку експертизи заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: закритого перелому лівої плечової кістки, закритого перелому лоної кістки праворуч, відкритої черепно-мозкової травми з ранами та саднами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, садна лівого колінного суглобу, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я понад 21 діб.
У прямому причинному зв`язку з зазначеною подією, що спричинило настання суспільно - небезпечних наслідків у вигляді заподіяння ОСОБА_4 середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, знаходиться порушення водієм ОСОБА_5 вимог пункту 12.3. Правил дорожнього руху України, оскільки дане порушення безпосередньо спричинило настання події даної дорожньо-транспортної пригоди.
У судовому засіданні обвинувачений свою провину при скоєнні дорожньо-транспортної пригоди при вищезазначених обставинах визнав повністю, щиро розкаювався у скоєному, просив його суворо не карати та не позбавляти права керування транспортними засобами так як його робота тісно пов`язана з водінням транспорту, і це єдине джерело існування його.
Суду пояснив, що 12.09.2013 року він їхав на кладовище. Рухався зі швидкістю 40 км/год. Видимість була нормальна. Перед ним їхав автомобіль. Напроти Дніпровського виконкому, на проспекті Комсомольському, на перехресті, на дорогу, поза межами пішохідного переходу, несподівано вискочила потерпіла. Все трапилося їз-за того, що автомобіль який рухався попереду закривав йому видимість. Він різко загальмував та зачепив потерпілу правим крилом автомобілю. Потерпілу відвезли до лікарні, а він залишився на місці пригоди. Він оплачував лікування потерпілій. Давав гроші дочці потерпілої, а вони повертали чеки про придбання нею ліків. Цивільний позов лікарні не визнає. Цивільний позов потерпілої в частині матеріальної шкоди визнає повністю, моральній частково.
Потерпіла у судовому засіданні підтвердила, що обставини визначені у обвинувальному акті вірно відображають події дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої вона була травмована. Дійсно, 12.09.2013 року вона йшла по вулиці Бойко в сторону перехрестя Комсомольського. Підійшла до дороги біля якої стояли два автомобіля. Вона встала за пішохідний перехід «зебру», машин не було. Зробила 2-3 шага на дорогу та її зразу збив автомобіль. Дорогу не перебігала. У неї перелом тазобедренного суглоба, пошкоджені зуби. Знаходилась в лікарні 2 місяці. Внаслідок ДТП виявлено багато захворювань. З`явилися шуми в голові, порушення слуху, травма голені, плеча. На це все необхідно кошти для подальшого лікування.
Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Обвинуваченого просить суворо не карати, не позбавляти права керування транспортними засобами.
крім визнання обвинуваченим своєї вини, пояснень потерпілої ОСОБА_9 , вина обвинуваченого в повному обсязі доведена наступними матеріалами справи, які були предметом дослідження у судовому засіданні:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з планами, фото таблицями, яким зафіксована обстановка на місці дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 7-11)
- протокол огляду транспортного засобу, яким зафіксовано отримані в результаті дорожньо-транспортної пригоди пошкодження автомобіля (т.1 а.с. 15-17)
- висновком судово-медичної експертизи яким у потерпілої зафіксовані тілесні ушкодження середньої важкості у вигляді сумісної травми тіла: закритого перелому лівої плечової кістки, закритого перелому логої кістки праворуч, відкритої черепно-мозкової травми з ранами та саднами на обличчі, яка супроводжувалась явищами струсу головного мозку, садна лівого колінного суглобу. Давність утворення може відповідати терміну скоєння дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с. 53-56)
- протоколами проведення слідчого експерименту, відповідно до якого обвинувачений та потерпіла, кожен окремо, на місці події пояснювали обстановку та обставини дорожньо-транспортної пригоди що відбулася, схематичними планами та фототаблицями (т.1 а.с. 69-80)
- висновком авто технічної експертизи, відповідно до якого у дорожньо-транспортній пригоді, внаслідок якої травмовано потерпілої ОСОБА_9 , визнано, що дії водія ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.10.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору, знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної пригоди (т.1 а.с. 102-103)
З урахуванням викладеного, суд вважає, що винність обвинуваченого у судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його дії у скоєнні кримінального правопорушення вірно кваліфіковані за ст. 286 ч.1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило заподіяння потерпілому середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини, щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вину визнав, позитивно характеризується за місцем роботи, враховує обставини що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують.
З урахуванням принципу індивідуалізації покарання, позиції потерпілого, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого можливо шляхом призначення ОСОБА_10 покарання у вигляді штрафу.
При вирішенні питання щодо призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, суд з урахуванням роботи обвинуваченого, яка саме пов`язана з водінням транспортних засобів, що підтверджується окрім його пояснень трудовою характеристикою, позиції потерпілого, вважає його призначення не доцільним.
Розглядаючи цивільний позов потерпілої суд вважає його законним, обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню у частині стягнення матеріальної шкоди, на суму яка підтверджена відповідними документами.
Моральна шкода, як така що визначена позивачем з урахуванням його фізичних та моральних страждань, необхідності перелаштовувати налагоджений ритм життя, з урахуванням вимог розумності та справедливості, на думку суду підлягає повному задоволенню.
Розглядаючи позовні вимоги лікувального закладу до обвинуваченого, суд вважає їх такими, що підлягають залишенню без розгляду як фактично не визначені у самій позовній заяві (т. 1 а.с. 117)
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у скоєнні пред`явленого обвинувачення за ст. 286 ч.1 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в доход держави в сумі 3 400 гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково, стягнувши на її користь 2 199 гривень 22 копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 10 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В іншій частині позову відмовити.
Цивільний позов Комунального закладу «Дніпродзержинська міська лікарня швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради до ОСОБА_5 залишити без розгляду.
Міру забезпечення кримінального провадження відносно засудженого до набрання вироком законної сили, залишити особисте зобов`язання.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1