Ухвала

іменем україни

10 червня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_10,

суддів: ОСОБА_11, ОСОБА_12,

розглянувши касаційну скаргу та доповнення до неї засудженого ОСОБА_1 на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року,

в с т а н о в и в:

За вказаним вироком місцевого суду, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Орша Вітебської області Республіки Білорусь, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, останнього разу 01 серпня 2011 року за ч. 2 ст. 185, ч.4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки,

- за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Вирішено питання про долю речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи раніше судимим за вчинення крадіжки та маючи не зняту та непогашену судимість, повторно таємно викрав:

16 квітня 2014 року та 11 серпня 2014 року приблизно о 14:00 год. з території подвір'я АДРЕСА_2 майно ОСОБА_2 на загальну суму 255 грн та відповідно на загальну суму - 175 грн;

у травні 2014 року з приміщення Каланчацької центральної районної лікарні майно ОСОБА_3 на загальну суму 140 грн;

на початку червня 2014 року з території подвір'я АДРЕСА_3 майно ОСОБА_4 на загальну суму 240 грн;

на початку червня 2014 року з території подвір'я АДРЕСА_4 майно ОСОБА_5 на загальну суму 270 грн;

07 червня 2014 року приблизно о 08:30 год. із території подвір'я АДРЕСА_5 майно ОСОБА_6 на загальну суму 200 грн;

01 липня 2014 року з території подвір'я АДРЕСА_6 майно ОСОБА_7 на загальну суму 300 грн;

11 липня 2014 року приблизно о 12:00 год. з території Управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі Херсонської області, розташованому по вул. Українській, 6, у смт Каланчак майно на загальну суму 691 грн 29 коп.;

01 серпня 2014 року приблизно о 17:00 год. та 08 серпня 2014 року приблизно о 14:00 год. із території подвір'я АДРЕСА_2 майно ОСОБА_8 на загальну суму 1050 грн та відповідно на загальну суму 265 грн;

02 серпня 2014 року у період із 15:00 до 18:00 год. із будинку АДРЕСА_7 майно ОСОБА_8 на загальну суму 160 грн;

05 серпня 2014 року приблизно о 13:30 год. із приміщення Каланчацького РВ УМВС України у Херсонській області, розташованому на вул. Леніна, 22, майно ОСОБА_9 на загальну суму 310 грн.

У касаційній скарзі та доповненні до неї ОСОБА_1 зазначає, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та даним про його особу внаслідок суворості та просить його змінити пом'якшивши покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Указує, що при призначенні покарання судом неповною мірою враховано щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, добровільне відшкодування потерпілим завданої матеріальної шкоди, а також те, що він страждає на тяжке захворювання - туберкульоз легенів. Посилається як на підставу для пом'якшення йому покарання на те, що він є особою похилого віку.

Перевіривши касаційну скаргу та доповнення до неї, долучені копії судових рішень, колегія суддів вважає, що немає підстав для відкриття провадження з мотивів, наведених у касаційній скарзі.

Засудженим не оскаржуються доведеність його винуватості у вчиненому кримінальному правопорушенні та кваліфікація дій за ч. 2 ст. 185 КК України. При цьому у касаційній скарзі не наведено доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування або зміни постановлених судових рішень щодо ОСОБА_1

Із наданих копій судових рішень убачається, що судом при призначенні ОСОБА_1 покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України враховано тяжкість вчиненого ним злочину, дані про засудженого, пом'якшуючу та обтяжуючу покарання обставини.

Зокрема, як зазначено в судових рішеннях, суд урахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані про його особу, який негативно характеризувався за місцем проживання, раніше неодноразово засуджувався за вчинення умисних корисливих злочинів і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі. Пом'якшуючою покарання обставиною суд визнав щире каяття ОСОБА_1 у вчиненні злочину, а обтяжуючою покарання обставиною - вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Одночасно як убачається з ухвали, суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги засудженого, які за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, правильно визнав необґрунтованими посилання ОСОБА_1 як на пом'якшуючу покарання обставину - добровільне відшкодування завданої потерпілим матеріальної шкоди, оскільки, як зазначено в судовому рішенні, викрадені речі були повернуті потерпілим працівниками міліції.

Окрім того, колегія суддів касаційної інстанції вважає, що твердження ОСОБА_1 про те, що він є особою похилого віку, з огляду на що необхідно пом'якшити йому покарання у виді позбавлення волі до 3 років, є надуманими. Так, відповідно до ст. 10 Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16 грудня 1993 року № 3721-XII громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. З огляду на ці норми законів ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, не є особою похилого віку.

Те, що ОСОБА_1 страждає на певне захворювання, як він про це стверджує у касаційній скарзі, не є підставою для пом'якшення призначеного засудженому покарання, а у разі погіршення його стану здоров'я не виключена можливість застосування до нього ст. 84 КК України в установленому законом порядку.

Таким чином, урахувавши тяжкість вчиненого злочину, дані про засудженого, пом'якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для пом'якшення покарання, призначеного ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185 КК України.

Призначене засудженому покарання, є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Виходячи з викладеного, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою із доповненням до неї на вирок Каланчацького районного суду Херсонської області від 12 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 20 січня 2015 року щодо нього.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12