Справа № 369/9528/13-к
Провадження № 1-КП/369/332/13
В И Р О К

іменем України

23.12.2013 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі:

головуючого судді
Гришка О.М.,

за участю секретаря
Сапалової О.В.,

за участю прокурора
Будніка І.А., Тищенка М.А.,

захисника
ОСОБА_1,

цивільного позивача
ОСОБА_2

представника цивільного позивача
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
кримінальне провадження за
обвинуваченням ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Костопіль Рівненської
області, ідентифіційний номер НОМЕР_1,
українця, громадянина України,
одруженого,тимчасово непрацюючого,
освіта повна середня, зареєстрованого
за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за
адресою: АДРЕСА_2, маючого на утриманні
двох малолітніх дітей, раніше не
судимого,

- у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286
Кримінального кодексу України, -

встановив:

12.08.2013 року близько 12 год. 10 хв. водій
ОСОБА_4, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння та керуючи при
цьому автомобілем марки «Audi-80»
реєстраційний номер НОМЕР_2, рухався по
вул. Шевченка в с. Юріївка
Києво-Святошинського району Київської
області в напрямку с. Віта Поштова.

Рухаючись у вказаному напрямку, в
районі буд. № 61 по вул. Шевченка, водій
ОСОБА_4 проявив неуважність, не стежив
за дорожньою обстановкою та її зміною,
грубо порушив вимоги дозволеного
швидкісного режиму, встановленого у
межах населеного пункту, в результаті
чого рухаючись по заокругленій ділянці
дороги не впорався з керуванням
вказаного автомобіля, допустив виїзд
останнього на зустрічну смугу для руху,
де скоїв зіткнення з автомобілем марки
«ЗАЗ-110307» реєстраційний номер НОМЕР_3
під керуванням ОСОБА_2, який рухався у
зустрічному напрямку по своїй смузі.

В результаті дорожньо-транспортної
пригоди пасажир автомобіля «ЗАЗ-110307»
реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_5
отримала тілесні ушкодження у вигляді:
внутрішнє-суглобового перелому
латерального виростку лівої
великогомілкової кістки зі зміщенням,
які згідно висновку судово-медичної
експертизи 233/Д від 20.09.2013 року
відносяться до категорії середнього
ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.

В даній дорожній обстановці водій
ОСОБА_4 порушив вимоги п.п.1.5 (дії або
бездіяльності учасників дорожнього
руху та інших осіб не повинні
створювати небезпеку чи перешкоду для
руху, загрожувати життю чи здоров'ю
громадян, завдавати матеріальних
збитків); 2.3 «б» (для забезпечення
безпеки дорожнього руху водій
зобов'язаний - бути уважним, стежити за
дорожньою обстановкою, відповідно
реагувати на її зміну, стежити за
правильністю розміщення та кріплення
вантажу, технічним станом
транспортного засобу і не
відволікатись від керування цим
засобом у дорозі); 2.9 «а» (водієві
забороняється … керувати транспортним
засобом у стані алкогольного сп'яніння
або перебуваючи під впливом
наркотичних чи токсичних речовин); 12.1
(під час вибору в установлених межах
безпечної швидкості руху водій повинен
враховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться і транспортного засобу,
щоб мати змогу постійно контролювати
його рух та безпечно керувати ним); 12.4 (у
населених пунктах рух транспортних
засобів дозволяється із швидкістю не
більше 60 км/год.) Правил дорожнього руху
України від 01 січня 2002 року.

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 2.3 «б», 2.9
«а», 12.1 та 12.4 Правил дорожнього руху
України стало причиною
дорожньо-транспортної пригоди і
знаходиться в прямому причинному
зв'язку з наслідками, які наступили в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди.

Допитаний у судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні
інкримінованого йому злочину визнав та
суду пояснив, що 12.08.2013 року в обідній
час він, керуючи автомобілем марки
«Audi-80» реєстраційний номер НОМЕР_2,
разом із двома невідомими йому
хлопцями, які попросили його їх
підвезти, рухався в с. Юріївка зі
сторони с. Тарасівка в сторону с.
Віта Поштова. Рухаючись із швидкістю
близько 90 км/год., біля повороту на вул.
Шевченка він не впорався із керуванням
та виїхав на зустрічну смугу руху, де
рухався автомобіль «ЗАЗ» у зв'язку з
чим відбулося зіткнення двох
автомобілів. Зіткнення відбулось між
передньою частиною його автомобіля та
передньою частиною автомобіля марки
«ЗАЗ». Вийшовши зі свого автомобіля,
він побачив, що автомобіль, з яким
відбулося зіткнення, стояв на
проїжджій частині дороги, а пасажири
даного автомобілю отримали тілесні
ушкодження. Очевидці події викликали
швидку медичну допомогу пасажирам
автомобіля марки «ЗАЗ», а він залишився
на місці пригоди до приїзду
працівників міліції для складання
процесуальних документів. Зазначив, що
алкогольні напої під час керування
транспортним засобом не вживав. Він
добровільно відшкодував потерпілій
ОСОБА_5 10 000 грн. у відшкодування
завданої їй шкоди, цивільний позов
останньої на суму 8405,5 грн. визнав в
повному обсязі, цивільний позов
цивільного позивача ОСОБА_2 визнав
частково в сумі 5 000 грн. відшкодування
завданої моральної шкоди.

У вчиненому щиро розкаявся, запевнив,
що зробив належні висновки зі своєї
поведінки та засуджує свій ганебний
вчинок, просив його суворо не карати.

Крім показів обвинуваченого, його вина
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286
Кримінального кодексу України (далі -
КК України) підтверджується сукупністю
доказів, які були зібрані під час
досудового розслідування та
досліджені під час судового розгляду, а
саме:

- показами потерпілої ОСОБА_5, яка суду
показала, що 12.08.2013 року вона разом із
своїм сусідом ОСОБА_2 на його
автомобілі марки «Таврія» повертались
зі своїх дач до м. Вишневе. За кермом
перебував ОСОБА_2 Близько 12 год. при
виїзді із с. Юріївка вона
побачила, що їм на зустріч досить
швидко рухається автомобіль темного
кольору і потім за декілька секунд
сталося зіткнення із вищезазначеним
автомобілем, який виїхав на зустрічну
смугу руху. В результаті ДТП вона
отримала тілесні ушкодження. Водій
автомобіля, який спричинив
дорожньо-транспортну пригоду,
перебував у стані алкогольного
сп'яніння, не надавав будь-якої
допомоги постраждалим пасажирам
автомобіля «Таврія» та не викликав
швидку медичну допомогу. Вона, її зять
та очевидці події викликали швидку
медичну допомогу. Першого до лікарні
госпіталізували ОСОБА_2,
оскільки в нього була поранена голова
та йшла кров, а потім госпіталізували
до лікарні і її. ОСОБА_4 відшкодував їй 10
000 грн. завданої шкоди. Просила
задовольнити цивільний позов до ОСОБА_4
щодо відшкодування їй матеріальних
збитків у розмірі 8 405,5 грн.

- показами цивільного позивача
ОСОБА_2, який суду показав, що 12.08.2013 року
він в обідній час разом зі своєю
сусідкою ОСОБА_5 виїхали із дачі. Він
перебував за кермом власного
автомобіля «ЗАЗ-110307» реєстраційний
номер НОМЕР_3. Погода в той день була
сонячна, дорожнє покриття сухим та
чистим. На повороті в межах с.
Юріївка він помітив, що їм на зустріч по
їх полосі руху на великій швидкості
рухається автомобіль марки «Audi». Він
повернув трохи вправо і спробував
загальмувати, проте даний маневр не
допоміг уникнути
дорожньо-транспортної пригоди і
відбулось зіткнення. Водій автомобіля
марки «Audi», дії якого спричинили
дорожньо-транспортну пригоду
перебував у стані алкогольного
сп'яніння. Обвинувачений ОСОБА_4 після
дорожньо-транспортної пригоди ніякої
допомоги постраждалим не надавав,
швидку медичну допомогу не викликав,
весь час стояв біля свого автомобіля. В
подальшому обвинувачений ОСОБА_4
будь-якого відшкодування матеріальних
збитків та заподіяної моральної шкоди
не надав. Просив задовольнити
цивільний позов про відшкодування
матеріальних збитків у розмірі 11 150 грн.
та відшкодування заподіяної моральної
шкоди у розмірі 50 000 грн.

- рапортом слідчого СВ
Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України
в Київській області від 12.08.2013 року,
відповідно до якого 12.08.2013 року
приблизно о 12 годині 10 хвилин в селі
Юріївка біля будинку № 61 по вулиці
Шевченка трапилась
дорожньо-транспортна пригода за участю
автомобіля марки «Audi-80» реєстраційний
номер НОМЕР_2 під керуванням водія
ОСОБА_4, котрий рухаючись по вулиці
Шевченка зі сторони с. Тарасівка в
напрямку с. Віта Поштова скоїв
зіткнення з автомобілем марки «ЗАЗ
110307» реєстраційний номер НОМЕР_3 під
керуванням водія ОСОБА_2, котрий
рухався в зустрічному з ним напрямку. В
результаті даної ДТП водій ОСОБА_2 та
його пасажир ОСОБА_5 отримала тілесні
ушкодження (а.с. 31);

- протоколом огляду місця
дорожньо-транспортної пригоди від
12.08.2013 року, відповідно до якого було
оглянуто місце ДТП за адресою вул.
Шевченка в с. Юріївка
Києво-Святошинського району Київської
області та вилучено автомобіль марки
«Audi-80» реєстраційний номер НОМЕР_2 та
автомобіль марки ЗАЗ-110307 реєстраційний
номер НОМЕР_3 (а.с. 32-40);

- протоколом огляду транспорту від
12.08.2013 року, відповідно до якого під час
огляду автомобіля марки «Audi-80»
реєстраційний номер НОМЕР_2 було
виявлено пошкодження капоту,
переднього лівого та правого крила,
вітрового скла, передніх фар, передньої
панелі, радіатора, решітки радіатора
(а.с. 41);

- протоколом огляду транспорту від
12.08.2013 року, відповідно до якого під час
огляду автомобіля марки ЗАЗ-110307
реєстраційний номер НОМЕР_3 було
виявлено пошкодження капоту, лівого та
правого крила, переднього бамперу,
передніх фар, радіатора, вітрового
скла, передніх лівих дверцят та
передньої панелі (а.с. 42);

- висновком щодо результатів
медичного огляду з метою встановлення
стану алкогольного, наркотичного чи
іншого сп'яніння або перебування під
впливом лікарських препаратів, що
знижують увагу та швидкість реакції
від 12.08.2013 року, відповідно до якого
ОСОБА_4 на момент огляду перебував у
стані алкогольного сп'яніння (а.с. 49);

- висновком експерта № 233/Д від
09.09.2013 року, відповідно до якого згідно
наданої медичної документації та
висновку консультанта рентгенолога у
ОСОБА_5 мався внутрішнє-суглобний
перелом латерального виростку лівої
великогомілкової кістки зі зміщенням;
описане тілесне ушкодження утворилося
від дії тупого предмету, можливо в
термін та за обставин вказаних у
постанові слідчого та відноситься до
ушкоджень середньої тяжкості, оскільки
для загоєння перелому
великогомілкової кістки необхідний
термін більше 21 дня (а.с. 78-79);

- звітом з автотоварознавчої
експертизи з визначення ринкової
вартості та вартості матеріального
збитку, нанесених власнику внаслідок
пошкодження колісного транспортного
засобу, відповідно до якого вартість
завданого матеріального збитку,
спричиненого внаслідок пошкодження
автомобіля «ЗАЗ-110307» становить 16 101
(шістнадцять тисяч сто одна) грн. 40 коп.
(а.с. 82-91);

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх
сукупності суд визнає, що потерпіла
ОСОБА_5, цивільний позивач ОСОБА_2
частково обвинувачений ОСОБА_4, під час
розгляду кримінального провадження в
суді, давали правдиві послідовні
покази, які відповідають встановленим
судом обставинам справи.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в частині
того, що в момент вчинення ДТП він не
перебував у стані алкогольного
сп'яніння суд вважає неправдивими,
оскільки вони спростовуються
висновком щодо результатів медичного
огляду з метою встановлення стану
алкогольного, наркотичного чи іншого
сп'яніння або перебування під впливом
лікарських препаратів, що знижують
увагу та швидкість реакції від 12.08.2013
року, та показами наданими в судовому
засіданні потерпілою ОСОБА_5 та
цивільним позивачем ОСОБА_2

Враховуючи встановлені обставини
справи, оцінивши всі докази в
сукупності, суд визнає, що вина
обвинувачено ОСОБА_4 у вчиненні злочину
за ч. 1 ст. 286 КК України доведена
повністю та кваліфікує його дії за ч. 1
ст. 286 КК України як порушення правил
безпеки дорожнього руху особою, яка
керує транспортним засобом, що
спричинило потерпілому середньої
тяжкості тілесне ушкодження.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005
року «Про практику застосування судами
України законодавства у справах про
деякі злочини проти безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспорту, а
також про адміністративні
правопорушення на транспорті» при
призначенні покарання за відповідною
частиною ст. 286 КК України суди мають
враховувати не тільки наслідки, що
настали, а й характер та мотиви
допущених особою порушень правил
безпеки дорожнього руху або
експлуатації транспорту, її ставлення
до цих порушень та поведінку після
вчинення злочину, вину інших причетних
до нього осіб (пішоходів, водіїв
транспортних засобів, працівників,
відповідальних за технічний стан і
правильну експлуатацію останніх, тощо),
а також обставини, які пом'якшують і
обтяжують покарання, та особу винного.

Згідно п. 21 вищезазначеної Постанови
Пленуму Верховного Суду України у
кожному випадку призначення покарання
за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України
необхідно обговорювати питання про
доцільність застосування до винного
додаткового покарання - позбавлення
права керувати транспортними засобами.

При призначенні покарання суд враховує
ступінь тяжкості вчиненного злочину та
особу обвинуваченого .

Призначаючи покарання обвинуваченому
ОСОБА_4 суд враховує, що злочин за ч. 1 ст.
286 КК України, згідно ст. 12 КК України,
відноситься до злочинів невеликої
тяжкості, за місцем проживання ОСОБА_4
негативних характеристик немає (а.с.104),
має на утриманні двох малолітніх дітей
(а.с. 104, 105) раніше не судимий (а.с. 103), на
обліку у лікаря-психіатра та
лікаря-нарколога не перебуває (а.с.
107,108).

Обставинами, що пом'якшують покарання,
відповідно до ст. 66 КК України, суд
визнає щире каяття в скоєному злочині,
що полягає у критичній оцінці
обвинуваченим своєї протиправної
поведінки, що характеризується щирим
осудом цієї поведінки, повним
визнанням своєї вини, висловленні жалю
з приводу вчиненого та готовності
нести покарання за вчинений злочин.

Обставиною, що обтяжує покарання
обвинуваченого ОСОБА_4, у відповідності
до положень ст. 67 КК України, суд визнає
вчинення ним злочину у стані
алкогольного сп'яніння.

У зв'язку з вищевикладеним, призначаючи
необхідне та достатнє покарання для
виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та
попередження вчинення ним нових
злочинів, суд вважає за необхідне
призначити покарання за ч. 1 ст. 286 КК
України у виді обмеження волі в межах
санкції вказаної статті та не
знаходить підстав для призначення
іншого виду покарання.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4
вчинив кримінальне правопорушення,
перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, суд вважає за необхідне
застосувати до ОСОБА_4 додаткове
покарання у виді позбавлення права
керування транспортними засобами.

Враховуючи ставлення обвинуваченого
до вчиненого, його щире каяття,
добровільне часткове відшкодування
завданого збитку наявність на
утриманні двох малолітніх дітей, суд
приходить до переконання про
можливість виправлення
обвинуваченого ОСОБА_4 без ізоляції від
суспільства, тобто без реального
відбування покарання і на підставі ст.
75 КК України звільняє його від
відбування основного покарання з
випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України
особа, якій кримінальним
правопорушенням або іншим суспільно
небезпечним діянням завдано майнової
та/або моральної шкоди, має право під
час кримінального провадження до
початку судового розгляду пред'явити
цивільний позов до підозрюваного,
обвинуваченого або до фізичної чи
юридичної особи, яка за законом несе
цивільну відповідальність за шкоду,
завдану діяннями підозрюваного,
обвинуваченого або неосудної особи,
яка вчинила суспільно небезпечне
діяння.

Аналогічне законодавче положення
передбачене п. 23 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005
року.

Потерпілою ОСОБА_5 було заявлено
цивільний позов, відповідно до якого
вона просила суд стягнути з
обвинуваченого ОСОБА_4 на її користь
суму матеріальної шкоди, заподіяної
злочином у розмірі 8 405,5 грн..

Цивільним позивачем ОСОБА_2 було
заявлено цивільний позов, відповідно
до якого він просив суд стягнути з
обвинуваченого ОСОБА_4 на його користь
суму матеріальної шкоди, заподіяної
злочином у розмірі 11 150 грн. та
відшкодування заподіяної моральної
шкоди у розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України
ухвалюючи обвинувальний вирок,
постановляючи ухвалу про застосування
примусових заходів медичного або
виховного характеру, суд залежно від
доведеності підстав і розміру позову
задовольняє цивільний позов повністю
або частково чи відмовляє у ньому .

Суд, вислухавши думку учасників
процесу, дослідивши матеріали
кримінального провадження, приходить
до висновку про задоволення цивільного
позову потерпілої ОСОБА_5 у повному
обсязі та цивільного позову ОСОБА_2
частково з наступних підстав.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами України
законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, і стягнення безпідставно
нажитого майна» при розгляді
кримінальної справи суд зобов'язаний
на основі всебічного, повного й
об'єктивного дослідження обставин
справи з'ясувати характер і розмір
матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, наявність причинного зв'язку
між вчиненим і шкодою, що настала,
роль і ступінь участі кожного з
підсудних в її заподіянні, а також,
чи відшкодовано її повністю або
частково до судового розгляду справи,
і у вироку дати належну оцінку
зазначеним обставинам.

Відповідно до п. 9 вищезазначеної
Постанови Верховного Суду України
роз'яснено, що, вирішуючи при
постановленні вироку питання про
відшкодування матеріальної шкоди, суд
має керуватися відповідними нормами
цивільного, трудового та іншого
законодавства, які регулюють майнову
відповідальність за шкоду, заподіяну
громадянам, підприємствам, установам,
організаціям, державі.

Згідно ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу
України (далі - ЦК України) майнова
шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, відшкодовується в
повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог.

Вирішуючи питання про розмір
відповідальності за майнову шкоду,
спричинену потерпілій, суд виходить з
того, що ОСОБА_5, шляхом надання
квитанцій на придбання лікарських
засобів, підтверджена сума
матеріальної шкоди у розмірі 8 405,5 грн.

Крім того, у суду не виникає сумніву, що
ліки які були призначені лікарем та
придбані потерпілою були використані
ОСОБА_5. за призначенням, у зв'язку з чим
суд приходить до висновку про
задоволення позовних вимог потерпілої
у повному обсязі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 в частині
стягнення матеріальних збитків у
розмірі 11 150 грн., підлягають до
задоволення в повному обсязі, оскільки
в цій частині вони підтверджені
висновком автотоварознавчої
експертизи з визначення ринкової
вартості та вартості матеріального
збитку, щодо завдання матеріального
збитку, спричиненого внаслідок
пошкодження автомобіля «ЗАЗ-110307»
реєстраційний номер НОМЕР_3.

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України,
моральна шкода полягає у душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою
яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України,
розмір грошового відшкодування
моральної шкоди визначається судом
залежно від характеру правопорушення,
глибини фізичних та душевних
страждань, погіршення здібностей
потерпілого або позбавлення його
можливості їх реалізації, ступеня вини
особи, яка завдала моральної шкоди,
якщо вина є підставою для
відшкодування, а також з урахуванням
інших обставин, які мають істотне
значення. При визначенні розміру
відшкодування враховуються вимоги
розумності і справедливості.

Відповідно до роз'яснень, що містяться
у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 р. №4 "Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди" при
визначенні розміру відшкодування
моральної шкоди суд приймає до уваги
стан здоров'я потерпілого, тяжкість
вимушених змін у його житті, ступінь
зниження престижу, ділової репутації,
час та зусилля необхідні для
відновлення попереднього стану. При
цьому суд має виходити з засад
розумності, виваженості та
справедливості.

Суд визнає обґрунтованими твердження
цивільного позивача, що внаслідок
протиправних дій обвинуваченого
ОСОБА_4він отримав тілесні ушкодження,
відчув фізичні та моральні страждання.

Однак, розмір моральної шкоди в сумі 50
000 грн., суд вважає завищеним і з
врахуванням вимог розумності та
справедливості, суд визначає розмір
відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2
в розмірі 10 000 грн.

Долю речових доказів по справі суд
вирішує згідно з п.5 ч.9 ст. 100
Кримінального процесуального кодексу
України (далі - КПК України).

Процесуальні витрати у кримінальному
провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК
України і призначити йому покарання у
виді обмеження волі на строк 2 (два)
роки з позбавленням права керувати
транспортними засобами строком на 2
(два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_4 від відбування основного
покарання з випробуванням, встановивши
йому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_4 обов'язки повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи,
періодично з'являтись до
кримінально-виконавчої інспекції для
реєстрації.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної шкоди -
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_5
матеріальну шкоду у розмірі 8 405 (вісім
тисяч чотириста п'ять) грн. 50 коп.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про
стягнення матеріальної та моральної
шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний
номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2
матеріальну шкоду у розмірі 11 150
(одинадцять тисяч сто п'ятдесят) грн. 00
коп. та моральну шкоду у розмірі 10 000
(десять тисяч) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

Речовий доказ по справі - автомобіль
марки «ЗАЗ-110307» реєстраційний номер
НОМЕР_3 залишити у розпорядженні
ОСОБА_2, який проживає за адресою:
АДРЕСА_3 (а.с.51).

Речовий доказ по справі - автомобіль
«Audi-80» реєстраційний номер НОМЕР_2
залишити у розпорядженні ОСОБА_4, який
проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 53).

Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський районний суд
Київської області протягом 30 (тридцяти)
діб з часу його проголошення
прокурором та обвинуваченим.

Вирок суду набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають
право отримати в суді копію вироку,
копія вироку негайно після його
проголошення вручається прокурору та
обвинуваченому.

Суддя
Гришко
О.М.