Номер провадження: 11-кп/785/1025/15
Номер справи місцевого суду: 521/9379/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.07.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника ЧВК-74 ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 22.06.2015 р. про відмову в задоволенні клопотання начальника Чорноморської ВК УДПтСУ в Одеській області (далі по тексту ЧВК №74) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_9 ,

встановив:
Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції відмовлено в задоволенні клопотання начальника ЧВК №74 ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з посиланням на те, що в клопотанні не надано конкретних переконливих даних про те, що процес виправлення ОСОБА_11 досяг тієї стадії, на якій її може бути звільнено умовно-достроково від відбування покарання, та, окрім того, ОСОБА_11 вчинила навмисний особливо тяжкий злочин, в судовому засіданні пояснила, що скоїла злочин під час самооборони.

В апеляційній скарзі прокурор прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 вказав, що вважає ухвалу суду такою, що винесена без повного та об`єктивного розгляду всіх матеріалів справи, оскільки судом не були враховані:

- протокол спільного засідання спостережної комісії Київської райадміністрації та адміністрації ЧВК №74, відповідно до якого ОСОБА_11 характеризується позитивно, тому прийнято рішення клопотати про застосування до неї умовно-дострокового звільнення від відбування покарання;

- характеристика на ім`я ОСОБА_11 , відповідно до якої за час відбування покарання вона була працевлаштована на виробництві установи, за що має ряд заохочень, а стягнень та порушень не допускала;

- взяття до уваги судом того факту, що ОСОБА_9 скоїла особливо тяжкий злочин та в судовому засідання пояснила, що вчинила злочин під час самооборони, є безпідставним;

- думка суду, що звільнення ОСОБА_9 від покарання умовно - достроково не буде гарантувати цілі покарання як кара, тобто не буде відповідати засадам призначеного покарання, визначеним у ст.ст. 50, 65 КК України, є помилковою з огляду на те, що призначення покарання завдає засудженому суттєвих моральних страждань, ганьби і сорому, забезпечує почуття справедливості у потерпілого і суспільства.

Посилаючись на викладене, прокурор просив скасувати ухвалу суду та ухвалити нову, якою застосувати до засудженої ОСОБА_11 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В апеляційній скарзі засуджена ОСОБА_9 просила скасувати ухвалу суду, посилаючись на те, що вона свою вину визнає повністю, характеризується позитивно, працевлаштована робітницею в майстерню, де намагається виконувати норми праці понаднормово, відбула 3/4 строку покарання, та довела своє виправлення, у зв`язку з чим просить звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Заслухавши доповідача, прокурора та який підтримав апеляційні скарги та представника ЧВК №74, який не заперечував проти їх задоволення, вивчивши матеріали провадження та особової справи засудженої ОСОБА_11 , апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

У відповідності до ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Апеляційний суд вважає доводи прокурора та ОСОБА_11 про те, що суд при винесенні ухвали не врахував всіх обставин справи, обґрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_11 була засуджена 29.10.2010 р. Ізмаїльським міськрайсудом Одеської області за ч. 1 ст. 115 КК України до 7 років позбавлення волі.

Відповідно до характеристики, затвердженої начальником ЧВК №74 від 03.09.2011р.(а.с.3), ОСОБА_11 по прибутті до установи працевлаштована робочою в майстерні. На попередньому етапі в роботі бажання не проявляла, норми виробітки мала нижчі ніж середні по бригаді. В результаті проведеної виховної роботи змінила ставлення до роботи в кращий бік, спостерігається стійка тенденція підвищення виробничих показників. На даний час засуджена має норми виробітки вищі ніж середні по бригаді. Здає продукцію високої якості, постійно підвищує професійні здібності. За сумлінну поведінку та ставлення до праці має 2 заохочення. Внутрішньоцеховий режим та правила техніки безпеки не порушує. Додержується правил протипожежної безпеки. Зауважень з боку цехового персоналу немає. За весь період відбування покарання в установі характеризується позитивно, дотримується норм, які визначають порядок, умови відбування покарання та розпорядок дня установи, стягнень немає. Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. В колективі засуджених поводить себе правильно, не конфліктна. Підтримує стосунки із засудженими позитивної спрямованості. Виконує законні вимоги персоналу установи виконання покарань. Відповідно до ст.123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».
Вказані обставини свідчать про те, що в поведінці засудженої ОСОБА_9 протягом всього періоду відбування покарань спостерігається поступова, стабільна, стійка тенденція до позитивних змін, покращення відношення до праці, підвищення професійної майстерності та виробничих показників.
Крім того, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що тяжкість злочину, за вчинення якого ОСОБА_9 відбуває покарання, обставини вчинення злочину та інші обставини, які обтяжують покарання були враховані судом при призначенні міри покарання та не мають братися до уваги при розгляді питання про умовно - дострокового звільнення, оскільки підставами умовно - дострокового звільнення від відбування покарання є доведення засудженим свого виправлення (ч. 2 ст. 81 КК України) та фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому строку покарання (ч. 3 ст. 81 КК України).
Згідно із клопотанням начальника ЧВК №74 ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, станом на 21.05.2015 р. ОСОБА_11 відбула 5 років 3 місяці 6 днів, тобто 3/4 строку покарання, та довела своє виправлення.

Так, судом 1-ої інстанції був зроблений передчасний та необґрунтований висновок про те, що зазначене вище клопотання щодо засудженої ОСОБА_11 не містить переконливих даних щодо її виправлення, оскільки судом не були прийняті до уваги вказані вище обставини, втому числі протокол спільного засідання спостережної комісії Київської РДА та адміністрації ЧВК №74, відповідно до якого ОСОБА_11 характеризується позитивно, характеристика засудженої ОСОБА_11 , відповідно до якої за час відбування покарання вона була працевлаштована на виробництві установи, за що має ряд заохочень, а стягнень та порушень не допускала, у разі звільнення має намір проживати за адресою: АДРЕСА_1 , на що Ізмаїльським МВ отримана позитивна відповідь №55/8-вх.2880 від 23.02.2015 року.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що до засудженої ОСОБА_11 можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, оскільки вона сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Пункт 2 ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг прокурора і засудженої ОСОБА_9 та скасування ухвали суду як необґрунтованої та такої, що не відповідає фактичним обставинам справи та необхідності постановлення нової ухвали, якою клопотання начальника ЧВК №74 ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_11 задовольнити та звільнити останню від відбування покарання на невідбутий строк станом на 23 липня 2015 р.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 411, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив:
Апеляційні скарги прокурора прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 та засудженої ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 22.06.2015 р. про відмову в задоволенні клопотання начальника Чорноморської ВК УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_9 скасувати повністю.

Ухвалити нову ухвалу, якою клопотання начальника Чорноморської ВК УДПтСУ в Одеській області (№74) ОСОБА_10 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженої ОСОБА_11 задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29.06.2010 р. умовно-достроково на невідбутий строк, станом на 23 липня 2015 р., а саме 1 рік 6 місяців 28 днів.
Ухвала вступає в силу з моменту проголошення й може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4