Справа № 369/6731/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/502/14 Доповідач у 2 інстанції Загоруйко
Категорія 27.11.2014

УХВАЛА
Іменем України
« 27» листопада 2014 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 14 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, а саме до 12 січня 2014 року відносно підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 15 ч. 1 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Згідно з ухвалою, слідчий СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_11 . В обґрунтування клопотання вказав, що 04.08.2012 р. близько 07:00 год. ОСОБА_11 , перебуваючи на ділянці дороги, що розташована за адресою: Київська область Києво-Святошинський район с. Тарасівка вул. Шевченка 9А, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, шляхом розбиття скла водійських дверцят автомобіля марки Volkswagen Passat, р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_12 , проник до салону даного автомобіля, та, замкнувши дроти запалювання, розпочав рух по вул. Шевченка с. Тарасівка. Однак, проїхавши деяку відстань, ОСОБА_11 зупинив автомобіль і з місця вчинення злочину зник, та не довів кримінальне правопорушення до кінця з причин, які не залежали від його волі, у зв`язку з викриттям останнього потерпілим.

Врахувавши тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного ОСОБА_11 винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, враховуючи його вікові та психологічні особливості, зважаючи на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, суд 1-ї інстанції прийшов до висновку про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись з даною ухвалою прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, в якій вона просить ухвалу скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_11 . Апелянт вказує, що в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказані підстави застосування такого запобіжного заходу, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_11 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 4, ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, судом не враховано, що підозрюваний зник з місця проживання та в подальшому переховувався від органів досудового розслідування, а тому з метою запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень та спроб переховуватися від органів досудового розслідування, прокурор вважає, що підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка вважала за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виступ ОСОБА_11 , який заперечував проти скарги, та просив змінити йому запобіжний захід, оскільки він в даний час вимушений проживати у сторонніх людей, апеляційний суд, обговоривши доводи апеляційної скарги, та вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Висновки суду 1-інстанції про відсутність підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_11 ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які достатньо викладені в ухвалі, та їм дана належна оцінка.

На думку колегії суддів, прокурором не доведено наявність достатніх підстав вважати існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень та спроб переховуватися від органів досудового розслідування, та не вказано обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, а тому суд 1-ї інстанції, враховуючи ч. 1 ст. 183 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність відмови в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосував запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, що узгоджується з вимогами ч. 4 ст. 194 КПК України, з яким колегія суддів погоджується, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не знаходить.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на недостовірність фактів, викладених у клопотанні, фактичним обставинам справи. Так, у вказаному документі наведено, що «18 вересня 2012 року ОСОБА_11 пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 1 ст. 289 ч.1 КК України, та обрано відносно нього міру запобіжного заходу підписка про невиїзд» (а.с.2). Однак додані до клопотання відповідні процесуальні документи безумовно свідчать про те, що дані дії слідчим не виконувались (а.с.15-16). Більш того, матеріали провадження містять рапорт оперуповноваженого карного розшуку ОСОБА_13 від 13 вересня 2012 року про те, що ОСОБА_11 відсутній за місцем проживання.

Твердження автора клопотання про «встановлення та об`єктивне підтвердження під час досудового розслідування того, що ОСОБА_11 свідомо ігнорує покладені на нього обов`язки, передбачені обраним запобіжним заходом підпискою про невиїзд, відверто зловживає довірою правоохоронних органів», не підтверджені хоча б самою підпискою про невиїзд, не кажучи вже про те, що діючим процесуальним Кодексом вказаний запобіжний захід взагалі не передбачений.

Не встановлено слідчим та прокурором за час досудового слідства стать ОСОБА_11 , оскільки вказано у клопотанні, що він є «уродженкою» с. Яблуневе (а.с. 3), а прокурор, крім того, до цього часу не визначився з юридичною кваліфікацією дій ОСОБА_11 , навівши в апеляційній скарзі про, нібито скоєння останнім кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 40).

До того ж, в порушення вимог ст. 62 Конституції України, слідчий - майор міліції ОСОБА_9 , який склав клопотання, та прокурор ОСОБА_8 , яка його погодила, вже визнали ОСОБА_11 «злочинцем», вина якого «повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами».

В обґрунтування необхідності тримання під вартою прокурор у скарзі вказує, що санкція статті КК України, у вчиненні якої підозрюється ОСОБА_11 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, однак при цьому прокурор не враховує вимоги ст. 68 КК України щодо максимального строку покарання при вчиненні замаху на злочин.

Вимагаючи скасувати ухвалу слідчого судді «у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону», прокурор не навела у змісті скарги жодного такого порушення, що у сукупності з наведеними вище фактами дає підстави колегії суддів відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а копію даної ухвали в зв`язку з викладеними в ній фактами направити прокурору Київської області для відома та реагування.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що домашній арешт судом призначений ОСОБА_11 не за адресою його проживання, а за місцем проживання сторонньої особи, в зв`язку з чим колегія приходить до переконання про необхідність змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду Київської області,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Києво-Святошинскього районного суду Київської області від 14 листопада 2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 змінити: обрати стосовно нього запобіжний захід особисте зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 27 січня 2015 року, з покладенням на нього обов`язків, встановлених п.п.1,3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Копію даної ухвали направити прокурору Київської області для відома та реагування.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ