Справа № 161/1688/15-к
Провадження № 1-кп/161/163/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 24 березня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000657, що надійшов з прокуратури Луцького району 04.02.2015 року з обвинувальним актом відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Луцька Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з вищою освітою, неодруженого, пенсіонера (за вислугою років), раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_7 23.11.2014 року близько 19.00 год., знаходячись в житловому будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс близько 3-4 ударів кулаками правої та лівої руки в ділянку голови потерпілій ОСОБА_5 , чим спричинив фізичного болю та тілесних ушкоджень.

Внаслідок вказаних дій та згідно висновку судово-медичної експертизи №59 від 22.01.2015 року потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у виді синців в ділянці обличчя, правої та лівої вушної раковини, правої та лівої кисті та передпліччя, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, рани шкіри та слизової верхньої губи, підшкірної гематоми передвушної ділянки зліва, внутрішньо-шкірних крововиливів бокових поверхонь шиї справа та зліва. За ступенем тяжкості рана та підшкірна гематома відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, тобто умисно наніс потерпілій легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в умисному нанесенні потерпілій ОСОБА_5 легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я не визнав, цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням та витрат на правову допомогу, не визнав. Суду дав показання, що на протязі дня 23.11.2014 року його колишньої дружини ОСОБА_5 цілий день не було дома, вона повернулась після 18.00 год. та пішла у свою кімнату. Оскільки у тій кімнаті було холодно, тому він кілька разів заходив та просив перейти у іншу, однак та відмовлялась. Коли він вийшов та дивився телевізор, то почув як стукнули вхідні двері, вийшовши побачив, що дружини не було. Він пройшов по подвір`ю, підійшовши до підсобного приміщення побачив дружину, яка стояла на сільці і мала намір покінчити життя самогубством, шляхом повішання. Тоді він підбіг, шарпнув за пояс, який порвався, внаслідок чого його дружина впала та вдарилась об предмети, які там стояли. Після цього завів дружину у будинок. Безпосередніх очевидців даної події не було. Тілесних ушкоджень дружині не наносив, вважає, що вона його оговорює, з метою притягнути до кримінальної відповідальності та забрати частину будинку, через який у них відбуваються судові спори. Просив суд його виправдати, а цивільний позов залишити без розгляду.

Незважаючи на невизнання своєї винуватості обвинуваченим ОСОБА_7 , його винність в спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я потерпілій ОСОБА_5 підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 дала показання, що на протязі дня 23.11.2014 року на прохання дочки ОСОБА_8 доглядала дитину. Повернулась додому після 18.00 год., лягла у своїй кімнаті. Через деякий час у кімнату зайшов ОСОБА_7 , почав до неї прискіпуватись, виникла словесна перепалка, вона просила припинити та вийти з кімнати, на що останній почав наносити удари кулаками по голові, тягнув за волосся, коли вона затулялась, то бив її і по руках. Після чого схопив за халат та потягнув на вулицю, де заставив стати на стілець, намагався її підвісити, однак пояс халата порвався і вона впала, втративши свідомість. Після цього обвинувачений злякався, допоміг зайти їй до будинку і більше не зачіпав. Вранці вона тихо одяглась та непомітно вийшла, поїхала до лікарні, повідомивши доньку про вищевказану подію. У госпіталі їй відмовили у прийомі, мотивуючи це тим, що вона є колишньою дружиною співробітника МВС, а тому не може проходити лікування у даному медичному закладі. Після чого вона разом з донькою, взявши відповідне направлення, поїхали до бюро судово-медичних експертиз, де було зафіксовано наявні у неї ушкодження. Про усі події вона розповіла доньці. Ствердила, що обвинувачений неодноразово наносив їй побої, вона зверталась до правоохоронних органів, однак мирились з ним і справу закривали за примиренням. Наполягає на притягненні обвинуваченого до відповідальності. Просить задовольнити заявлений цивільний позов, наполягає на суворому покаранні.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №59 від 22.01.2015 року потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у виді синців в ділянці обличчя, правої та лівої вушної раковини, правої та лівої кисті та передпліччя, крововиливу під слизову оболонку верхньої губи, рани шкіри та слизової верхньої губи, підшкірної гематоми передвушної ділянки зліва, внутрішньо-шкірних крововиливів бокових поверхонь шиї справа та зліва. За ступенем тяжкості рана та підшкірна гематома відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для їх загоєння необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи різну анатомічну локалізацію та множинність виявлених у гр. ОСОБА_5 тілесних ушкоджень виключається можливість їх виникнення в результаті одномоментного падіння з висоти власного зросту. Не виключається можливість виникнення тілесних ушкоджень виявлених при огляді ОСОБА_5 в ділянці шиї як при обставинах, на які вказує остання під час проведення слідчого експерименту, так і при обставинах, на які вказує ОСОБА_7 в своєму поясненні. Виникнення решти тілесних ушкоджень більш ймовірне при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 під час проведення слідчого експерименту.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 23.12.2014 року за участю потерпілої ОСОБА_5 (в присутності судово-медичного експерта ОСОБА_9 ), вбачається, що остання розповіла про обставини її побиття обвинуваченим ОСОБА_7 , вказала на місця, де відбувався конфлікт, та продемонструвала механізм нанесення їй ударів. При цьому, такі показання є аналогічними з її показанням в ході судового слідства, з поясненнями даними нею під час проведення судово-медичного обстеження, та узгоджуються з висновком судово-медичної експертизи №59 від 22.01.2015 року.

Свідок ОСОБА_8 дала показання, що 23.11.2014 року її мама ОСОБА_5 доглядала у неї дома дитину, оскільки вона захворіла. Ввечері пішла додому АДРЕСА_1 . На наступний день вранці їй зателефонувала мама та повідомила, що вона у лікарні, оскільки її побив батько. Вона дуже хвилювалась за матір, тому приїхала до неї і побачила на її обличчі та шиї тілесні ушкодження, в зв`язку з чим, вони взяли у суді відповідне направлення, поїхали до бюро судово-медичних експертиз, де було зафіксовано тілесні ушкодження. Ствердила, що батько і раніше неодноразово бив матір, особисто її та її дитину, після чого вона пішла з дому. До кримінальної відповідальності його не притягували, оскільки його шкодували.

Свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , допитані за клопотанням сторони захисту, не були очевидцями подій 23.11.2014 року, однак згідно їх показань, обвинувачений характеризується виключно позитивно, є доброзичливою, хорошою людиною, а тому вважають, що він не міг вчинити дій, у яких його обвинувачують. При цьому, свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_11 ствердили, що були присутні, коли працівники міліції проводили огляд місця події та слідчий експеримент, вважають, що ОСОБА_5 оговорює їх сина, оскільки, в такий спосіб, має намір відібрати будинок, що був придбаний ними для сина.

Судом критично оцінюються показання обвинуваченого про те, що він не вчиняв жодних неправомірних дій по відношенню до потерпілої, оскільки вона сама намагалась вчинити самогубство, він її врятував, натомість вона впала із стільця та отримала тілесні ушкодження, оскільки вони є суперечливими, не відповідають обставинам справи, встановленим під час судового провадження, такі показання обвинуваченого суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за фактично вчинене ним кримінальне правопорушення.

Намагання вчинити самогубство потерпілою ОСОБА_5 , як про це вказує обвинувачений, не тільки не підтверджується жодними належними, допустимим та достовірними доказами, а й повністю спростовуються показаннями самої потерпілої, свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи, яким повністю виключено можливість отримання тілесних ушкоджень, наявних на тілі потерпілої (окрім ушкоджень на шиї) одномоментно, внаслідок падіння та вдаряння об певні предмети (як про це вказав обвинувачений).

Показання свідків, допитаних за клопотанням сторони захисту, які не були очевидцями подій, не можуть братись судом до уваги, окрім того, ними висловлено лише припущення (їх суб`єктивна думка) щодо неможливості обвинуваченого, зважаючи на його позитивні риси характеру, вчиняти подібні дії.

Враховуючи, що показання потерпілої ОСОБА_5 є послідовними, відповідають іншим обставинам справи та підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_8 , висновком судово-медичної експертизи №59 від 22.01.2015 року, не викликають сумнівів у їх достовірності, оскільки підстав ставити їх під сумнів у суду немає, тому суд бере їх за основу при постановленні даного вироку.

Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини, зокрема те, що обвинувачений умисно заподіяв удари потерпілій, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, які за ступенем тяжкості є легкими, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тому його дії вірно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

Обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання суд не вбачає.

Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце проживання, вчинене ним правопорушення відноситься до категорії невеликої тяжкості, однак по місцю проживання, згідно довідки сільського голови №2995 від 19.12.2014 року, характеризується негативно, винуватості у вчиненні злочину, визнаного судом доведеним не визнав, не розкаявся у вчиненому, моральні збитки потерпілій не відшкодував, фактично вибачення за вчинені дії не попросив, при цьому є пенсіонером не у зв`язку з досягненням пенсійного віку, а за вислугою років, тобто пенсійного віку не досяг, будучи пенсіонером органів внутрішніх справ вчинив умисний злочин, перебуває на обліку в Луцькому РВ як сімейний дебошир, що тому суд призначає покарання в межах санкції ст.125 ч.2 КК України, у виді громадських робіт.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень.

На підставі ст.ст.124, 127, 128, 129 КПК України, ст.1167 ЦК України цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_7 про відшкодування завданої моральної шкоди та витрат на правову допомогу задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) грн. завданої моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу, оскільки дана сума підтверджується відповідними документами.

У решті позовних вимог відмовити.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд врахував майновий стан обвинуваченого, який є пенсіонером та не працює, при цьому, виходив з засад розумності, виваженості, справедливості та вважає, що визначена сума моральної шкоди, з врахуванням обсягу пред`явленого обвинувачення, відповідає обсягу та характеру спричинених страждань потерпілої та характеру вимушених змін у її життєвих стосунках.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

З А С У Д И В :
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.125 ч.2 КК України, призначивши покарання 240 (двісті сорок) годин громадських робіт.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 в користь ОСОБА_5 3000 (три тисячі) грн. завданої моральної шкоди та 2000 (дві тисячі) грн. витрат на правову допомогу.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: