Ухвала

іменем україни

17 червня 2014 року
м. Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Широян Т.А.,

суддів Григор'єва І.В.,
Матієк Т.В.,

при секретарі

розглянула в судовому засіданні
кримінальне провадження, внесене у
Єдиний реєстр досудових розслідувань
за № 0000009, за касаційною скаргою
захисника ОСОБА_1 в інтересах
засудженої ОСОБА_2 на вирок
Путивльського районного суду Сумської
області від 05 лютого 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Сумської області від
30 травня 2013 року

за участю:

прокурора Таргонія О.В.,

захисників ОСОБА_3 та
ОСОБА_4,

засудженої ОСОБА_2

Вироком Путивльського районного суду
Сумської області від 05 лютого 2013
року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянку
України, таку, що не має судимості,
засуджено

за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у
виді позбавлення волі строком на 7
років.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської
області від 30 травня 2013 року вирок суду
щодо ОСОБА_2 залишено без зміни.

ОСОБА_2 визнана винною та засуджена за
те, що 02 листопада 2012 року, після
спільного вживання спиртних напоїв із
ОСОБА_5 між ними виникла сварка, під час
якої останній наніс ОСОБА_2 декілька
ударів руками та мухобійкою в область
обличчя та тіла.

ОСОБА_2, з метою помсти, скориставшись
тим, що потерпілий спить, завдала йому
одного удару ножем в область грудної
клітини, від чого потерпілий цього ж
дня помер у лікарні.

В касаційній скарзі захисник ОСОБА_1
просить вирок та ухвалу щодо ОСОБА_2
змінити і перекваліфікувати дії
засудженої з ч. 2 ст. 121 КК України
на ст. 124 КК України та призначити їй
покарання у межах санкції даного
закону. Посилаючись на невідповідність
висновків суду фактичним обставинам
справи, стверджує, що ОСОБА_2 діяла в
межах самозахисту від протиправних
посягань ОСОБА_5, що, на його думку, було
встановлено судом.

Заслухавши доповідача, думку прокурора
на спростування доводів касаційної
скарги захисника засудженої, засуджену
та її захисників ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які
просили пом'якшити засудженій
покарання із застосуванням ст. 69 КК
України, посилаючись на обставини, що
характеризують її особу, перевіривши
матеріали справи та доводи касаційної
скарги, колегія суддів вважає, що вона
не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 433 КПК України
до компетенції касаційного суду не
відноситься перевірка обставин,
зазначених у ст. 410, 411 КПК України щодо
неповноти судового розгляду справи,
невідповідності висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи. У зв'язку з
наведеним, доводи захисника засудженої
в цій частині у касаційному порядку
перегляду не підлягають.

Відповідно до ст. 94 КПК України, оцінка
доказів є виключною компетенцією суду,
який постановив вирок, і ці вимоги
закону судом першої інстанції
дотримані у повному обсязі.

Зокрема, як вбачається з матеріалів
справи, висновки про доведеність вини
ОСОБА_2, яка свою вину у вчиненні
інкримінованого злочину визнавала
частково, але під час розгляду справи
касаційним судом своє ставлення до
вчиненого змінила, визнавши провину
повністю, та кваліфікацію її дій за ч. 2
ст.121 КК України, місцевий суд зробив на
підставі зібраних у справі та детально
досліджених в судовому засіданні
доказах, в їх сукупності та
взаємозв'язку.

Спростовуючи доводи засудженої, яка
мотивувала свої дії потребою
захиститись від насильницьких дій
потерпілого, суд свої висновки
обґрунтував показаннями потерпілої
ОСОБА_6, якій зі слів загиблого сина
стали відомі обставини його поранення,
зокрема, що удар ножем йому було
нанесено під час сну і вони (показання)
не суперечать показанням свідків:
сусідки ОСОБА_7, яка оглядала
потерпілого за викликом його матері, та
працівника лікарні ОСОБА_8 про
обставини збирання зі слів потерпілого
ОСОБА_5 даних анамнезу та заповненні
історії його хвороби.

Показання потерпілої та свідків
об'єктивно підтверджені висновками
судово-медичної експертизи № 106 від 04
грудня 2012 року щодо локалізації та
механізму утворення у потерпілого
тілесних ушкоджень, зробленими, у тому
числі, і з урахуванням даних протоколу
відтворення обстановки та обставин
події за участю засудженої.

Апеляційний суд переглянув дане
кримінальне провадження за
апеляційними скаргами захисника та
засудженої ОСОБА_2 та у відповідності
до вимог ст. 419 КПК України виніс
мотивовану ухвалу, якою визнав вирок
суду першої інстанції щодо останньої
законним і обґрунтованим.

Викладені в ухвалі мотиви про визнання
доводів скаржників безпідставними,
колегія суддів знаходить
обґрунтованими, такими, що
відповідають матеріалам справи.

Призначаючи покарання, суд дотримався
вимоги ст. 65 КК України та призначив
ОСОБА_2 покарання, необхідне й достатнє
для її виправлення та попередження
нових злочинів.

Клопотання захисника ОСОБА_3 про
застосування щодо засудженої амністії
відповідно до Закону України «Про
амністію в 2014 році» засудженою та
її захисниками під час касаційного
розгляду підтримано не було.

Істотних порушень
кримінально-процесуального закону, які
тягнуть за собою зміну постановлених
щодо ОСОБА_2 судових рішень, по справі
не встановлено.

Керуючись статями 433-436 Кримінального
процесуального кодексу України,
колегія суддів,

ухвалила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Путивльського районного суду Сумської
області від 05 лютого 2013 року та
ухвалу Апеляційного суду Сумської
області від 30 травня 2013 року щодо
ОСОБА_2 - без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не
підлягає.

Судді:

І.В. Григор'єва Т.А. Широян Т.В. Матієк