Справа №1-5/2007р.
ВИРОК

ІМ "ЯМ УКРАЇНИ

7 лютого 2007 року Ічнянський районний суд Чернігівської області в
складі:

Головуючого судді - Негоди A.M.

при секретарі - Бульба С.М.

за участю адвоката - ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ічня справу про
обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,
уродженця і жителя с Більмачівка Ічнянського району Чернігівської області,
громадянина України, освіта середня, не одруженого, на утриманні одна
неповнолітня дитина, не військовозобов'язаного, працюючого кочегаром Більмачівської сільської Ради, раніше не судимого, в
скоєнні злочину, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

8 вересня 2006 року близько 20.00год. в с Більмачівка на АДРЕСА_1 підсудний ОСОБА_3 на ґрунті
неприязних відносин умисно наніс декілька ударів по тілу
потерпілого ОСОБА_2, завдавши останньому легкі тілесні ушкодження.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3 свою вину в пред'явленому
обвинуваченні визнав частково, не заперечуючи, що
8 вересня 2006року на АДРЕСА_1 один раз вдарив потерпілого ОСОБА_2,
коли останній перешкоджав йому сісти в автомобіль,
але більше ударів потерпілому не наносив, умислу нанести йому тілесні ушкодження не мав і це сталося тільки вимушено у
відповідь на удари зі сторони потерпілого і перешкодою сісти
в автомобіль.

Крім часткового визнання підсудним своєї вини, його винність в
інкримінованому злочині доведена в судовому засіданні слідуючими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_2 в судовому засіданні показав, що 8
вересня 2006року близько 20.00год. між ним і його дружиною ОСОБА_2 виникла
сварка і остання побігла до своєї матері ОСОБА_4, яка через даний час появилася у господарстві і почала
скандалити. Він почав випроваджувати її на кухню
і цей час на подвір'я господарства забіг співмешканець ОСОБА_4 - ОСОБА_3 і почав його бити по різним частинам тіла.
Після цього на вулиці під господарством ОСОБА_3 збив його з ніг і наніс
декілька ударів ногами по тілу.

Допитана як свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що
8вересня 2006року до неї додому прийшла дочка ОСОБА_2 і повідомила про сварку
із чоловіком ОСОБА_2 її разом із дочкою її співмешканець
ОСОБА_3 підвіз до будинку ОСОБА_2, а сам поїхав до пункту прийому молока. В господарстві ОСОБА_2 останній почав її ображати, штовхати і вона покликала на допомогу ОСОБА_3, який вивів їх на вулицю. При
виході на вулицю ОСОБА_2 вдарив співмешканця ОСОБА_3 і останній у відповідь
вдарив потерпілого, від чого той впав. Більше ОСОБА_3 потерпілого ОСОБА_2 не бив.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 8 вересня 2006року вони
працювали у його господарстві разом із ОСОБА_2, останній ніде не падав, тілесних ушкоджень не мав, а 9
вересня 2006року він побачив потерпілого з тілесними ушкодженнями і останній
повідомив, що його побив ОСОБА_3

2

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 10 січня 2007року № 001 у
потерпілого ОСОБА_2 мали місце тілесні ушкодження , нанесені 8 вересня 2006року не менше ніж трьома
ударами і вони кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Проаналізувавши вище наведені докази разом з матеріалами справи у їх
сукупності, суд приходить до висновку, що в
судовому засіданні доведена вина підсудного в умисному нанесенні потерпілому легких тілесних ушкоджень і його дії суд кваліфікує
за ст. 125 ч.1 КК України.

При виборі виду і міри покарання підсудному суд враховує, що він раніше не
судимий, вину визнав частково, за місцем
проживання характеризується позитивно, займається суспільно-корисною працею, на
утримані має малолітню дитину, думку потерпілого.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що відносно підсудного
необхідно вибрати покарання у межах санкції
статті у вигляді громадських робіт, але не в максимальному розмірі.

Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов про відшкодування матеріальної
шкоди в сумі 20грн. і моральної шкоди в сумі 2000
грн. підлягає задоволенню частково в сумі 500грн., які підлягають стягненню на відшкодування моральної шкоди,
оскільки це є спів розмірним на думку суду з нанесеною
йому моральною шкодою, а інші позовні вимоги задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати
винним в скоєнні злочину передбаченого ст.
125 ч.1 КК України і призначити покарання у вигляді громадських робіт на строк
60 годин.

Стягнути з ОСОБА_3 на ОСОБА_2 у відшкодування
нанесеної моральної шкоди 500грн., судові витрати в сумі 70грн., а всього 570грн.

Міру запобіжного заходу відносно осудженого ОСОБА_3, до набрання вироком
законної сили не вибирати.

На вирок на протязі 15 діб може бути подана апеляція в Чернігівський
апеляційний суд.