УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

судді-доповідача ОСОБА_7.,
суддів ОСОБА_8. і ОСОБА_9.,

перевіривши в судовому засіданні 4 червня 2015 року в м. Києві заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2012 року,

у с т а н о в и л а:

Вироком Зарічного районного суду міста Суми від 19 квітня 2011 року ОСОБА_4 засуджено за частиною другою статті 366, частиною другою статті 364 та частиною п'ятою статті 27, частиною четвертою статті 190, на підставі статті 70 Кримінального кодексу України (далі - КК) остаточно - на дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, крім житла.

Цим же вироком засудженого ОСОБА_5.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 4 серпня 2011 року вирок щодо ОСОБА_4 залишено без зміни.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2012 року вирок районного суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_4 змінено. Виключено як зайву кваліфікацію його дій за частиною другою статті 364 КК України. Перекваліфіковано з частини другої статті 366 на частину першу статті 358 КК (в редакції Закону України від 7 квітня 2011 року) і призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки. Пом'якшено покарання за частиною п'ятою статті 27 і частиною четвертою статті 190 КК до 6 років позбавлення волі з конфіскацією належного йому майна, крім житла. На підставі статті 70 КК України ОСОБА_4 остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років з конфіскацією належного йому майна, крім житла.

ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою, в якій порушує питання про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2012 року, у зв'язку з неоднаковим застосуванням однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за своїм змістом судових рішень. Просить судові рішення постановлені щодо нього скасувати та закрити провадження у справі у зв'язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Наводячи доводи на підтвердження цієї підстави, засуджений посилається на однобічність і неповноту досудового слідства та судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, і зазначає, що у нього був відсутній умисел на підроблення будь-яких документів та він не бажав настання тяжких наслідків у виді позбавлення спадкоємців спадщини, тобто в його діях відсутні ознаки шахрайства.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 посилається на ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2011 року та 22 березня 2011 року, в яких на його думку, у подібних правовідносинах, судом касаційної інстанції було неоднакове застосування однієї і тієї самої норми права з підстави, передбаченої пунктом першим частини першої статті 445 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

При цьому, заявник заявив клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судових рішень, обґрунтовуючи причини його пропуску тим, що він знаходився у місцях позбавлення волі та не мав змоги отримати кваліфіковану правову допомогу адвоката.

Заслухавши суддю-доповідача та, перевіривши доводи заяви, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Встановлено, що заява засудженим подана з підстави, визначеної пунктом 1 частини 1 статті 445 КПК, тобто у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми права, передбаченої законом України про кримінальну відповідальність, у подібних правовідносинах, що зумовило ухвалення різних за змістом судових рішень.

Нормою частини 1 статті 447 КПК визначено строк подання заяви з цієї підстави, який становить три місяці з дня ухвалення судового рішення, стосовно якого заявлено клопотання про перегляд, або з дня ухвалення судового рішення, на яке здійснюється посилання на підтвердження неоднаковості застосування, якщо воно ухвалено пізніше.

Згідно з долученими до заяви засудженого копіями судових рішень, ухвала суду касаційної інстанції щодо ОСОБА_4 постановлена 21 лютого 2012 року, тобто три роки тому, дата прийняття ухвал касаційного суду, наданих засудженим для порівняння також значно перевищує тримісячний строк.

Отже, ОСОБА_4 подав заяву до Верховного Суду України про перегляд судового рішення з пропуском установленого законом строку.

У своїй заяві ОСОБА_4 заявляє клопотання про поновлення строку на подання заяви про перегляд судового рішення, аргументуючи тим, що перебуваючи в місцях позбавлення волі не зміг своєчасно підготувати заяву про перегляд судового рішення та подати її у визначений законом строк у зв'язку із утрудненим доступом до нормативно-правових актів та рішень суду касаційної інстанції, а також неотриманням кваліфікованої правої допомоги адвоката.

Процесуальний строк може бути поновлений лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об'єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов'язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з наявних у Верховному Суді України даних 6 червня 2012 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інтересах засудженого ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2012 року звертався захисник ОСОБА_6 За результатом розгляду його заяви ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2012 року захиснику ОСОБА_6 було відмовлено у допуску до провадження Верховного Суду України кримінальної справ щодо ОСОБА_4

Враховуючи викладене в сукупності, суд вважає, що посилання засудженого на те, що перебування в місцях позбавлення волі позбавило його можливості отримати кваліфіковану правову допомогу, а отже і вчасно підготувати заяву про перегляд судового рішення та подати її у визначений законом строк, не може бути визнано переконливими, а причини пропуску строку поважними.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що у задоволенні клопотання про поновлення строку про перегляд судового рішення необхідно відмовити, а вказану заяву засудженого залишити без розгляду.

Разом із тим, суд звертає увагу на те, що можливість реалізації засудженим ОСОБА_4 свого права на звернення до Верховного Суду України не втрачена за умови подання ним нової заяви та долучення до неї судового рішення касаційної інстанції (порівнюване рішення), яке за строком ухвалення буде відповідати вимогам частини першої статті 447 КПК і за своєю суттю буде остаточним.

Керуючись частиною шостою статті 447, статтею 450 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд Верховним Судом України судового рішення щодо нього.

Заяву ОСОБА_4 про перегляд постанови судді судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 лютого 2012 року залишити без розгляду.

Судді:

_____________ _______________ ________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8. ОСОБА_9.