АНАНЬЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ
Справа № 491/1314/13-к
ВИРОК

Іменем України

16 жовтня 2013 року

в складі: головуючого судді - Скуртова
М. І.

при секретарі Калін О. Б.,

розглянувши у підготовчому судовому
засіданні в залі суду в м. Ананьєві
кримінальне провадження № 0000619 на
підставі угоди про примирення відносно
обвинуваченого громадянина: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, громадянина України,
молдаванина, освіта середня
спеціальна, не працюючого, раніше не
судимого, стан здоров'я нормальний, в
скоєнні злочину передбаченого ст.122 ч.1
КК України,

за участю сторін кримінального
провадження : прокурора - Гурової І.М.

потерпілої - ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2013 року близько 13 год. 00 хв.,
ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись у
дворі домоволодіння ОСОБА_3,
розташованого в АДРЕСА_2, під час
сварки, з метою спричинення тілесних
ушкоджень, умисно наніс ОСОБА_2,
мешканці АДРЕСА_2, один удар кулаком
лівої руки в область нижньої щелепи
справа, спричинивши при цьому ОСОБА_2
тілесні ушкодження у вигляді перелому
правого кута нижньої щелепи, який
проходить за сьомим корінним зубом та
перелом ментального відділу нижньої
щелепи зліва, який проходить між другим
і третім різцями, які згідно висновку
судово-медичної експертизи №153 від 13
вересня 2013 року, викликають
короткочасний розлад здоров'я більше
21-го дня та, у відповідності з п.2.2.1 і
п.2.2.2 "Правил судово-медичного
визначення ступеня тяжкості тілесних
ушкоджень" віднесені до середньої
тяжкості тілесних ушкоджень.

В зв'язку з вище наведеним дії
обвинуваченого ОСОБА_1 суд кваліфікує
за ст.122 ч.1 КК України, так як він
спричинив потерпілій умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження, тобто
умисне ушкодження, яке не є небезпечним
для життя і не потягло за собою
наслідків, передбачених у ст.121 цього
Кодексу, але таке, що спричинило
тривалий розлад здоров'я або значну
стійку втрату працездатності менш як
на одну третину.

Під час досудового слідства між
потерпілою ОСОБА_2 та підозрюваним
ОСОБА_1 20 вересня 2013 року було укладено
угоду, згідно з якою питання про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди з боку ОСОБА_2 не
ставилось.

При узгодженні питання про покарання
за вчинене правопорушення, сторони
дійшли згоди та клопочуть про
призначення обвинуваченому ОСОБА_1
покарання у вигляді одного року
обмеження волі, із застосуванням
ст.ст.75,76 КК України, звільнивши його
від відбуття покарання з іспитовим
строком на один рік.

Можливість укладення угоди про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим у
кримінальному провадженні передбачено
ч.1 ст. 468 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Відповідно до ст.477 ч.1 п.3 КПК
України, кримінальним провадженням у
формі приватного обвинувачення є
провадження, яке може бути розпочате
слідчим, прокурором лише на підставі
заяви потерпілого щодо кримінальних
правопорушень, передбачених: частиною
першою статті 122 (умисне середньої
тяжкості тілесне ушкодження без
обтяжуючих обставин) КК України.

Згідно п.1 ч. 3 ст. 314 КПК України на
підготовчому судовому засіданні суд
має право затвердити угоду або
відмовити у затвердженні угоди.

Судом встановлено, що обвинувачений
ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачується у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.
122 КК України, який згідно ч.3 ст.12 КК
України є злочином середньої тяжкості.
В судовому засіданні з'ясовано, що
обвинувачений повністю розуміє
положення ч.5 ст.474 КПК України, наслідки
укладення та затвердження угоди,
визначені п.1 ч.1 ст.473 КПК України та
наслідки невиконання угоди згідно ст.476
КПК України, а потерпіла ОСОБА_2 розуміє
наслідки укладення та затвердження
даної угоди, визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК
України.

Укладення угоди є добровільним, не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді. Умови угоди не
суперечать вимогам чинного
Кримінального кодексу України та
Кримінального процесуального кодексу
України, зокрема не суперечать вимогам
ст.ст. 65, 69 КК України, інтересам
суспільства, не порушують права,
свободи, чи інтереси сторін або інших
осіб, відсутня очевидна неможливість
виконання обвинуваченим взятих на себе
за угодою зобов'язань, вивчені судом
документи кримінального провадження
свідчать про наявність підстав для
визначення винуватості.

На підставі викладеного вище суд
дійшов висновку про наявність
обґрунтованих підстав для
затвердження угоди про примирення від
20 вересня 2013 року між обвинуваченим
ОСОБА_1 та потерпілою ОСОБА_2 і
призначення обвинуваченому
узгодженого покарання.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374, 475 КПК
України, -

ПРИСУДИВ:

Затвердити угоду про примирення
між обвинуваченим ОСОБА_1 та потерпілою
ОСОБА_2 від 20 вересня 2013 року.

ОСОБА_1 визнати винуватим у
вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст.122 КК України, та призначити
узгоджене сторонами покарання у виді
одного року обмеження волі.

На підставі ст.75,76 КК України
ОСОБА_1 від призначеного покарання
звільнити встановивши йому іспитовий
строк випробовування, якщо протягом
одного року він не вчинить нового
злочину та виконає покладені на нього
наступні обов'язки:

1) не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу
кримінально-виконавчої інспекції;

2) повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи;

Запобіжний захід не обирався.

Вирок набирає законної сили у разі
неподання апеляційної скарги виключно
з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК
України, до апеляційного суду Одеської
області протягом тридцяти днів з дня
його проголошення через Ананьївський
районний суд Одеської області.

Копію вироку негайно після
його проголошення вручити
обвинуваченому, потерпілому та
прокурору.

Головуючий суддя:
М. І.
Скуртов