"04" червня 2015 р. Справа № 363/1374/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2015 року м. Вишгород
Вишгородський районний суд Київської області у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Малі Низгірці Ружинського району Житомирської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України
ВСТАНОВИВ:
у березні 2015 року відповідно до ухвали Апеляційного суду Київської області від 19 березня 2015 року в провадження Вишгородського районного суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028 щодо ОСОБА_5 за вчинення злочину, передбаченого частиною 1 статті 366 КК України.
Ухвалою суду від 30 березня 2015 року було призначено підготовче судове засідання з розгляду названого обвинувального акту на 4 червня того ж року.

У підготовчому судовому засіданні прокурор, висловився про можливість призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Обвинувачений та його захисник заявили про потребу повернення обвинувального акту прокуророві для усунення недоліків, а саме у зв`язку із його невідповідністю вимогам, викладеним у пункті 5 статті 291 КПК України та відсутністю сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_5 .

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього документи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог частини 2 та 4 статті 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); дату та місце його складення та затвердження. До обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Як вбачається із тексту обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000028, він не містить належним чином сформульованого обвинувачення щодо ОСОБА_5 , натомість у ньому йдеться лише про підозру зазначеної особи у вчиненні злочину за частиною 1 статті 366 КК України.
Згідно статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 9 жовтня 2008 року, зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52; рішення від 25 липня 2000 року у справі «Матточіа проти Італії», п. 58; рішення від 20 квітня 2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії», п. 34).
Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 року у справі «Даллос проти Угорщини» п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого п. З ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).
Крім того, зі статті 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія злочину (час, місце спосіб та інші обставини вчинення злочину).

Однак, у обвинувальному акті у кримінальному провадженні № № 0000028 такі відомості відсутні.

За таких обставин, у випадку постановлення судом будь-якого типу вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000028 у тому вигляді, в якому він поданий до суду, а саме без висунутого обвинувачення, зазначені дії призведуть до порушення гарантованих законом процесуальних прав обвинуваченого, зокрема, права на захист, а ухвалене судове рішення буде незаконним у зв`язку із істотним порушенням вимог КПК України.

Відповідно до частини 3 статті 314 КПК України, суд, зокрема, має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу;

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку про потребу повернення обвинувального акту у кримінальному провадженні за № 0000028 щодо ОСОБА_5 за частиною 1 статті 366 КК України прокурору, який направив його до суду, для усунення зазначених судом недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтею 19 Конституції України статтями 291, 314 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
повернути прокурору прокуратури Вишгородського району обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000028 щодо ОСОБА_5 за частиною 1 статті 366 України та матеріали зазначеного кримінального провадження для усунення вказаних у даній ухвалі недоліків.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку і в строки, визначені частиною 2 статті 395 КПК України.

Суддя