Справа № 183/2280/15
№ 1-кп/183/369/15
В И Р О К
іменем України
22 червня 2015 року

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

розглянувши залі Новомосковського міськрайонного суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000364 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лаврентіївка, Курманаєвський район Оренбурзької області, РФ, українця, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого середньо-технічну освіту, проживаючого АДРЕСА_1 , РНПП НОМЕР_1 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середньо-технічну освіту, не працюючого, проживаючого АДРЕСА_2 , РНПП НОМЕР_2 , не судимого

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив :

03 березня 2015 р. приблизно о 10 год. 33 хв. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 проходячи навпроти будинку №18А по вул. Радянській м. Новомосковська Дніпропетровської області, зустріли раніше не знайомого неповнолітнього ОСОБА_7 та під час розмови між ними та ОСОБА_7 виникла словесна сварка, під час якої 03 березня 2015 р. приблизно о 10 год. 33 хв. у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, що знаходилося у ОСОБА_7 та яке належало потерпілій ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 розподіливши між собою злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 діючи умисно, з метою подавити волю потерпілого ОСОБА_7 , наніс йому один удар кулаком своєю правою рукою в область лівої щелепи, чим спричинив останньому фізичну біль. Після чого, ОСОБА_4 поклав на шию неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 свою ліву руку, а праву утримував біля обличчя, погрожуючи нею вдарити, а в цей час ОСОБА_5 реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, з корисливих мотивів, відкрито забрав з карману спортивної куртки неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 мобільний телефон марки «Ірhоnе» модель «i5ТV» чорного кольору, імеі НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , вартістю 813 грн. 75 коп., в якому знаходилася міні-карта пам`яті «МісrоSD» на 2 Гб вартістю 89 грн. 00 коп., сім-карти мобільних операторів «Київстар» і «Лайф», та навушники, що не мають матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_8 . Потім ОСОБА_4 наніс ще один удар кулаком своєю правою рукою в область лівої щелепи ОСОБА_7 з метою подавити його волю, чим завдав останньому фізичного болю.

Після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 отримавши реальну можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд, з місця скоєння злочину пішли, чим спричинили потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 902 грн. 75 коп.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставин справи не оспорює, матеріальну шкоду відшкодував добровільно. В скоєнні злочину кається.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в пред`явленому кримінальному правопорушенні визнав повністю, обставин справи не оспорює, матеріальну шкоду відшкодував добровільно. В скоєнні злочину кається.

Суд визнав, відповідно до ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів, щодо обставин справи як обвинувачення так і захисту, оскільки учасники судового провадження проти цього не заперечують, та обставин справа не оспорюють.

Суд, дослідивши докази в межах пред`явленої підозри, зберігаючи неупередженість і об`єктивність, не виходячи за межі пред`явлено обвинувачення, яке прокурор підтримав у суді, вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, а також суд вважає вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень встановленою, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності та добровільне відшкодування завданих збитків. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд вважає за можливе при наявності таких пом`якшуючих обставин призначити ОСОБА_5 покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів. З цих же обставин суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_5 максимального покарання передбаченого санкціє ч. 2 ст. 186 КК України.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин у справі, дані про особу обвинуваченого. Суд вставив пом`якшуючі покарання обставини щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці своєї протиправної поведінки, визнання вини та готовністю підлягати кримінальній відповідальності та добровільне відшкодування завданих збитків. Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.

Суд вважає за можливе при наявності таких пом`якшуючих обставин призначити ОСОБА_4 покарання згідно ст. 75 КК України з випробуванням.

Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України суд, враховує, що призначення покарання з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання ним нових злочинів. З цих же обставин суд не знаходить підстав для призначення ОСОБА_4 максимального покарання передбаченого санкціє ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до ст.ст. 100, 374 КПК України вирішуючи долю речових доказів, суд вважає, що мобільний телефон «Ірhоnе» модель «i5ТV» чорного кольору, який зберігається камері речових доказів Новомосковського міського відділу (з обслуговування м. Новомосковська та Новомосковського району) головного управління міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області необхідно повернути потерпілій ОСОБА_8 .

На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, даних осіб обвинувачених, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

ухвалив:

визнати винним ОСОБА_5 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Покласти на ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Визнати винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання чотири роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком один рік.

Покласти на ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися на реєстрацію до кримінально виконавчої інспекції та повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну свого місця проживання.

Речовий доказ по справі телефон «Ірhоnе» модель «i5ТV» чорного кольору передати за належністю потерпілій ОСОБА_8 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом тридцяти діб з дня його проголошення.

Копії вироку видати обвинуваченим негайно, після проголошення вироку.

Суддя