Справа № 1-56/2008
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

смт.
Турійськ 05 вересня
2008 року

Турійський районний суд Волинської області
під головуванням судді Воробей І.В.

за участю секретаря Ганюк З.Ю.

прокурора Книш В.В.

захисника-адвоката
ОСОБА_2

потерпілої
ОСОБА_3.

законного
представника підсудної ОСОБА_4

представника
служби у справах дітей Мущинської М.М.

представника
кримінальної міліції у справах дітей Степанюка О.І.

цивільного
відповідача ОСОБА_5.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та жительки с.Бобли
Турійського району Волинської
області, громадянки України, учениці
загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня с.Бобли Турійського району Волинської
області, не
працюючої, освіта базова загальна середня, не одруженої, не судимої, у вчиненні
злочинів, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

20 травня 2008
року приблизно о 02.00 год. ОСОБА_1, знаходячись у житловому будинку ОСОБА_3. в
с.Бобли Турійського району Волинської області, таємно викрала належний останній
мобільний телефон “Samsung E 210”
вартістю 867.00 гривень, чим завдала потерпілій майнову шкоду на вказану суму.

Крім того, 20
травня 2008 року приблизно о 06.00 год. ОСОБА_1, знаходячись у житловому
будинку ОСОБА_3. в с.Бобли Турійського району Волинської області, повторно
таємно викрала належні останній золотий ланцюжок вартістю 1 370.00 гривень,
золотий хрестик вартістю 110.00 гривень та зарядний пристрій до мобільного
телефону вартістю 20.00 гривень, чим завдала потерпілій майнову шкоду на
загальну суму 1 500.00 гривень.

Допитана в
судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 винною себе в інкримінованому їй обвинуваченні
визнала повністю та суду показала, що вона дійсно 20 травня 2008 року приблизно
о 02.00 год. гостювала у будинку своєї знайомої ОСОБА_3. в с.Бобли Турійського
району. Побачивши в кухні житлового будинку потерпілої мобільний телефон,
вирішила його викрасти. З цією метою винесла телефон з будинку потерпілої і
заховала його у траві. Заночувавши в одній з кімнат помешкання ОСОБА_3., 20
травня 2008 року приблизно о 06.00 год. прокинулася і вирішила піти додому.
Коли підійшла до трельяжу у спальній кімнаті житлового будинку ОСОБА_3., щоб подивитися
у дзеркало, побачила там золоті ланцюжок та хрестик, а біля розетки у вітальні
- зарядний пристрій до мобільного телефону і вирішила їх викрасти. З цією метою
винесла ланцюжок, хрестик і зарядний пристрій з будинку потерпілої, відшукала в
траві захований нею вночі телефон, поклала всі викрадені речі у кишеню штанів і
пішла додому. 22 травня 2008 року викрадені мобільний телефон та зарядний
пристрій до нього повернула ОСОБА_3. на її вимогу, а золоті ланцюжок та хрестик
- загубила під час втечі від потерпілої.

Щиро кається у
вчиненому, просить суворо її не карати, повністю визнає цивільний позов
потерпілої.

Крім власного
визнання своєї вини винуватість підсудної ОСОБА_1 у вчиненому підтверджується й
перевіреними і дослідженими в судовому
засіданні доказами.

Так, потерпіла
ОСОБА_3. в судовому засіданні показала, що в ніч на 20 травня 2008 року в
належному їй житловому будинку в с.Бобли Турійського району гостювала її
знайома ОСОБА_1 Прокинувшись зранку 20 травня 2008 року, вона виявила
відсутність ОСОБА_1 у своєму будинку і викрадення з його кухні мобільного
телефону, з вітальні - зарядного пристрою до нього, а зі спальної кімнати -
золотих ланцюжка і хрестика. На її вимогу ОСОБА_1 22 травня 2008 року повернула
їй лише мобільний телефон та зарядний пристрій до нього, а свою причетність до
викрадення ланцюжка з хрестиком заперечила і втекла від неї. На даний час вона
ОСОБА_1 пробачила і просить не позбавляти підсудну волі.

Свідок Туровчук
С.В. суду показав, що ОСОБА_3., разом з якою він проживає однією сім'єю, 20
травня 2008 року повідомила йому про зникнення з їх житлового будинку в с.Бобли
Турійського району належних їй мобільного телефону, зарядного пристрою до
нього, золотих ланцюжка і хрестика після того, як у там в ніч на 20 травня 2008
року гостювала ОСОБА_1 Разом з тим, ствердив, що ОСОБА_1 на вимогу
ОСОБА_3. 22 травня 2008 року в його
присутності повернула потерпілій лише мобільний телефон та зарядний пристрій до
нього, а свою причетність до викрадення ланцюжка з хрестиком заперечила і втекла
від них.

Свідок ОСОБА_6.,
показання якої досліджені в суді, під час досудового слідства ствердила, що 30
травня 2008 року потерпіла ОСОБА_3. під час проведення з її участю відтворення
обстановки і обставин події, дійсно показала, де ввечері 19 травня 2008 року у
її будинку знаходилися належні їй мобільний телефон, зарядний пристрій до
нього, золоті ланцюжок і хрестик, які в ніч на 20 травня 2008 року викрала
ОСОБА_1 (а.с.49).

Свідок ОСОБА_7,
показання якого досліджені в суді, під час досудового слідства дав показання,
аналогічні показанням свідка ОСОБА_6. (а.с.50).

Наведені вище показання підсудної, потерпілої
та свідків є послідовними, такими, що не суперечать один одному й фактичним
обставинам справи, а тому суд покладає їх в основу вироку нарівні з іншими
дослідженими в судовому засіданні доказами, що підтверджують їх достовірність.

Так, зокрема, з
протоколу огляду місця події від 23 травня 2008 року вбачається, що під час
проведення цієї слідчої дії в житловому будинку ОСОБА_3. в с.Бобли Турійського
району Волинської області, було виявлено трельяж, на
якому ввечері 19 травня 2008 року знаходилися належні потерпілій золоті
ланцюжок і хрестик, що в ніч на 20 травня 2008 року були викрадені ОСОБА_1
(а.с.16-18).

Як видно з
протоколу виїмки від 28 травня 2008 року, в цей день у ОСОБА_3. було вилучено
мобільний телефон “Samsung E 210” та
зарядний пристрій до нього, які у неї в ніч на 20 травня 2008 року викрала
ОСОБА_1 (а.с.24).

З протоколу
огляду предметів від 28 травня 2008 року вбачається, що марка вилученого у
ОСОБА_3. мобільного телефону співпадає з маркою мобільного телефону, таємно
викраденого у неї 20 травня 2008 року, і на його екрані під час відкриття папки
“Мої вихідні повідомлення” висвітлюється одне вихідне повідомлення від 21
травня 2008 року за номером 5, при спробі надіслання якого на екрані
телефону з'являється зображення обличчя ОСОБА_1 (а.с.25, 26).

Як видно з
протоколу виїмки від 29 травня 2008 року, в цей день у ОСОБА_3. було вилучено
товарний чек від 03 квітня 2008 року № 2 на придбання ланцюжка та хрестика, які
у неї в ніч на 20 травня 2008 року викрала ОСОБА_1 (а.с.31).

З протоколу
огляду предмета від 29 травня 2008 року вбачається, що у товарному чеці від 03
квітня 2008 року № 2 зазначено, що він виданий магазином “Каштан” на придбання
ланцюжка вартістю 1 370.00 гривень та підвісу вартістю 110.00 гривень (а.с.32,
33).

З протоколу
відтворення обстановки і обставин події від 30 травня 2008 року видно, що під
час проведення цієї слідчої дії ОСОБА_3. показала, що ввечері 19 травня 2008
року належний їй мобільний телефон знаходився в кухні її житлового будинку в
с.Бобли Турійського району, зарядний пристрій до мобільного телефону - у
вітальні, а золоті ланцюжок і хрестик - у спальній кімнаті (а.с.43-48).

Таким чином суд,
всесторонньо аналізуючи матеріали даної справи та ті обставини, що були
встановлені в судовому засіданні, приходить до висновку, що ОСОБА_1 повторно
таємно викрала чуже майно, тобто вчинила злочин, передбачений ч.2 ст.185 КК
України, і за це повинна нести кримінальну відповідальність.

При цьому
неодноразове вилучення ОСОБА_1 майна у однієї і тієї ж потерпілої, яке
складалося із ряду тотожних дій і вчинене одним способом, суд не оцінює як один
продовжуваний злочин, оскільки таке вилучення не охоплювалося із самого початку
єдиним умислом ОСОБА_1 на заволодіння конкретним майном.

Хоча органами
досудового слідства дії ОСОБА_1 кваліфікуються як за ч.1 ст.185 КК України, так
і за ч.2 ст.185 КК України, однак, відповідно до абз.3 п.23 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 25 грудня 1992 року № 12 “Про судову практику в
справах про корисливі злочини проти приватної власності”, у випадку вчинення
винною особою декількох злочинів, передбачених однією з вказаних статей (140,
141, 143, 144 КК України в редакції 1960 року), її дії за відсутності інших
кваліфікуючих ознак належить кваліфікувати за частиною другою тієї чи іншої
статті, а тому кваліфікацію дій ОСОБА_1 ще й за ч.1 ст.185 КК України з
обвинувачення останній слід виключити як зайву.

При обранні міри
покарання підсудній суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, особу
підсудної, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання, умови життя і
виховання підсудної, її рівень розвитку.

До пом'якшуючих
покарання обставин суд відносить підсудній щире каяття у вчиненому, активне
сприяння розкриттю злочину, часткове добровільне відшкодування завданого
збитку, а також - вчинення злочину неповнолітнім.

Обтяжуючих
покарання обставин суд в даному випадку не вбачає.

Також суд
враховує те, що хоча вчинений ОСОБА_1 злочин і є середньої тяжкості, однак
потерпіла просить суворо не карати підсудну, остання вперше вчинила злочин,
посередньо характеризується за місцем навчання, фізично здорова, проживає й виховується
у задовільних матеріально-побутових умовах у багатодітній
неблагополучній повній сім”ї, дані про
вплив на неї
дорослих підмовників відсутні, проте ОСОБА_1 негативно характеризується за місцем
проживання.

З врахуванням
наведеного суд вважає, що виправлення підсудної ОСОБА_1 в даному випадку можливе
без ізоляції її від суспільства і щодо неї слід обрати міру покарання,
передбачену санкцією закону, за яким вона повинна нести кримінальну
відповідальність, у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст.75, 76, 104 КК
України, оскільки обмеження волі не застосовується до неповнолітніх.

Цивільний позов
потерпілої ОСОБА_3. про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в
сумі 1 480.00 грн., який підсудна ОСОБА_1 та цивільний відповідач ОСОБА_5.
визнали повністю, підлягає до задоволення повністю.

Пунктом 5 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1989 року № 3 “Про
практику застосування судами України законодавства про відшкодування
матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого
майна” передбачено, що при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з
питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Відповідно до
ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення
про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

Згідно з ч.1
ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим
немайновим правам, майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

У відповідності
до ч.2 ст.1179 ЦК України, у разі відсутності у неповнолітньої особи майна,
достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в
частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками, якщо вони не
доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Оскільки судовим
слідством доведено, що своїми умисними неправомірними діями ОСОБА_1 завдала
ОСОБА_3. майнову шкоду в розмірі 1 480.00 грн. викраденням золотих ланцюжка і
хрестика, вартість яких підтверджена товарним чеком від 03 квітня 2008 року №
2, то вказана майнова шкода підлягає стягненню на користь потерпілої з
підсудної, а у разі відсутності у неї майна до досягнення повноліття - з її
батька ОСОБА_5.

Долю речових
доказів по справі суд вирішує у відповідності з п.5 ч.1 ст.81 КПК України.

Керуючись ст.
ст.323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, призначивши
покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На
підставі ст.ст.75, 76, 104 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування
покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року не
вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов'язки:

- повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання, навчання;

- періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3
1 480.00 (одну тисячу чотириста вісімдесят гривень 00 копійок) завданої
злочином майнової шкоди, а в разі відсутності у неї майна до досягнення повноліття
вказану суму стягувати з ОСОБА_5.

Речові докази по справі, а саме
- мобільний телефон “Samsung E 210” та
зарядний пристрій до нього, які знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_3,
залишити в користуванні останньої, товарний чек від 03 квітня 2008 року № 2,
який знаходиться в матеріалах даної кримінальної справи, залишити при справі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо
засудженої ОСОБА_1 залишити
попередній - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області через Турійський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: