Справа № 1-69/2008 р.
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2008 року
смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд
Харківської області в складі:

головуючого: судді
Каліберди В.А.

при секретарі
Пушкар І.М.

з участю
прокурора Гладкова Г.І.

розглянув у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в смт. Краснокутськ кримінальну
справу за звинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець с. Ізобільне,
Нижнєгорського району Кримської області, житель АДРЕСА_1, українець, громадянин
України, освіта вища, одружений, має 2-х
неповнолітніх дітей 1997 та 1999 року народження, працюючий приватним
підприємцем, державних нагород не має, військовозобов'язаний,

у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 172 ч. 1 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1,
являючись службовою особою та працюючи приватним підприємцем, який наділений правом приймати та звільняти
осіб з роботи вчинив грубе порушення законодавства про працю, при слідчуючих
обставинах.

ОСОБА_1. відповідно до свідоцтва про
державну реєстрацію фізичної особи - підприємця, виданого 16.05.2005 року
являється приватним підприємцем.

Основним видом діяльності ОСОБА_1.
являється роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах за адресою
АДРЕСА_2 та в АДРЕСА_3.

ОСОБА_1. діючи умисно, в порушення
законодавства, яке регулює трудові відносини -
наказу Міністерства праці соціальної політики України „Про затвердження
форми трудової угоди між працівником і
фізичною особою„ № 260 від 08.06.2001 року, у відповідності до якого оформлену
трудову угоду з найманим працівником
фізична особа повинна надати на реєстрацію в Державну службу зайнятості за
місцем проживання в тижневий строк з
моменту фактичного допуску працівника до роботи, маючи намір на грубе порушення
законодавства про працю в супереч вимогам ст. ст. 24 п.6, 50 КЗпП України з 05.12.2007 року по
07.02.2008 року, використовував найману працю ОСОБА_2 в якості реалізатора
магазину по АДРЕСА_2, без укладення
трудової угоди в письмовій формі та
внесення запису до трудової книжки.

ОСОБА_1 було порушено
вимоги ст. 115 КЗпП України шляхом невиплати заробітної плати ОСОБА_2 2 рази на місяць та вимог ст. 30
Закону України „ Про оплату праці„ в частині
незабезпечення достовірного обліку
виконуваної працівником роботи та
бухгалтерського обліку витрат на оплату
праці.

Використовуючи найману працю
ОСОБА_2 без укладання письмової трудової
угоди ОСОБА_1. грубо порушив
законодавство про працю та конституційні
права ОСОБА_2, а саме вимоги ст. ст. 43,
46 Конституції України, якими
передбачено проведення соціальних виплат та допомоги, соціальний захист,
який гарантується загальнообов”язковим соціальним страхуванням за рахунок
страхових виплат громадян.

Крім того,
ОСОБА_1. діючи умисно, в порушення законодавства, яке регулює трудові
відносини - наказу Міністерства праці
соціальної політики України „Про затвердження форми трудової угоди між працівником і фізичною особою„ № 260 від
08.06.2001 року, у відповідності до якого оформлену трудову угоду з найманим працівником фізична особа повинна
надати на реєстрацію в Державну службу зайнятості за місцем проживання в тижневий строк з моменту фактичного допуску
працівника до роботи, маючи намір на грубе порушення законодавства про працю в
супереч вимогам ст. ст. 24 п.6, 50 КЗпП України з початку грудня 2007 року по
07.02.2008 року, більш точної дати в ході слідства встановлено не було, використовував найману працю ОСОБА_3 в якості реалізатора
магазину поАДРЕСА_3, без
укладення трудової угоди в письмовій формі та внесення запису до трудової книжки.

ОСОБА_1 було порушено
вимоги ст. 115 КЗпП України шляхом невиплати заробітної плати ОСОБА_3
2 рази на місяць та вимог ст. 30 Закону України „Про оплату праці„ в
частині незабезпечення достовірного
обліку виконуваної працівником
роботи та бухгалтерського обліку витрат на оплату праці.

Використовуючи найману працю ОСОБА_3
без укладання письмової трудової угоди ОСОБА_1.
грубо порушив законодавство про працю
та конституційні права ОСОБА_3, а саме вимоги ст.ст. 43, 46 Конституції
України, якими передбачено проведення
соціальних виплат та допомоги, соціальний захист, який гарантується
загальнообов”язковим соціальним страхуванням за рахунок страхових виплат
громадян.

Окрім повного визнання, вина ОСОБА_1 в
інкримінованому йому злочині
підтвер­дж­­­уєть­ся й іншими доказами,
які маються в матеріалах справи, які не вивчались судом в су­довому
засіданні, а справу розглянуто в порядку ст. 299 КПК України, проти чого ніхто
із учас­ни­ків судового процесу не заперечував.

Таким чином, суд приходить до висновку про
те, що вина підсудного ОСОБА_1. доведена повністю і його дії суд кваліфікує за
ст. 172 ч. 1 КК України, так як він
здійснив:

·
грубе порушення законодавства про працю.

При призначенні
покарання суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого підсудним
злочину, який в силу ст. 12 КК України відноситься до злочинів невеликої тяжкості.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1. встановлено, що він уродженець с. Ізобільне, Нижнєгорського
району, Кримської області, житель АДРЕСА_1,
українець, громадянин України, одружений, має на утриманні 2-х
неповнолітніх дітей 1997 та 1999 року народження, являється фізичною особою -
підприємцем, раніше не судимий, за місцем проживання
характеризується позитивно, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра Краснокутської ЦРЛ не
перебуває, військовозобов”язаний,
державних нагород не має

Обставинами, що пом'якшують
відповідальність підсудного ОСОБА_1., згідно зі ст. 66 КК України, являється щире каяття та сприяння розкриттю
злочину.

Обставин, що обтяжують
відповідальність підсудного ОСОБА_1.
відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Підсудному суд призначає покарання, необхідне та достатнє для його
виправлення і попередження нових злочинів.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності
вчиненого злочину, дані, що
характеризують особу підсудного, суд
приходить до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_1. можливе
без ізоляції його від суспільства, тобто суд вважає можливим призначити
підсудному міру покарання, у вигляді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Цивільний
позов по справі не заявлений.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі вищевикладеного та
керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у скоєнні злочину, передбаченого
ч. 1 ст. 172 КК України та призначити йому покарання за цим законом у
вигляді штрафу на користь держави в розмірі 510 (п'ятсот десять) грн.

Міру запобіжного
заходу засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередню -
підписка про невиїзд з постійного місця проживання.

Вирок може бути
оскаржений до Апеляційного суду Харківської області протягом п'ятнадцяти діб з
дня його проголошення шляхом надання
апеляційної скарги через Краснокутський
районний суд Харківської області.

Вирок
постановлено та надруковано власноручно суддею
Каліберда В.А. в нарадчій кімнаті.

Суддя В.А.
Каліберда