ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

у складі колегії:

головуючого ОСОБА_5,

суддів: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_1, подану в інтересах засудженого ОСОБА_2, на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року,

в с т а н о в и в:

За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року, визнано винуватим та засуджено

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ірпінь Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_2 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

Задоволено цивільний позов та вирішено питання про долю речових доказів.

Цим же вироком визнано винуватим та засуджено ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, рішення щодо якого у касаційному порядку не оскаржено.

За вироком суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано винуватими та засуджено за те, що вони 28 липня 2014 року близько 16 год., знаходячись на вул. Ірпінська у м. Київ, діючи за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, відкрито заволоділи майном потерпілої ОСОБА_4 на загальну суму 2000 грн.

Окрім того, у невстановлені розслідуванням час та обставинах ОСОБА_2, знаходячись на території лісової ділянки біля р. Ірпінь, що неподалік м. Ірпінь Київської області, незаконно зірвав рослини коноплі, що містять особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, загальною масою у перерахунку на суху речовину 27, 8 г, які зберігав на прибудинковій території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 без мети збуту до 28 серпня 2014 року, тобто до виявлення та вилучення наркотичного засобу.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 порушує питання про зміну судових рішень щодо ОСОБА_2 та пом'якшення призначеного йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України. На думку захисника, суд при призначенні покарання неповною мірою врахував визнання вини засудженим, його щире каяття у вчинених злочинах та активне сприяння органам досудового розслідування у їх розкритті. Крім того, захисник вважає, що судом не враховано відсутність судимості, позитивні характеристики за місцем проживання, те, що ОСОБА_2 на спеціальних обліках не перебував, проживав із матір'ю, яка хворіла та не працювала, часткове відшкодування моральної шкоди потерпілій, яка в суді апеляційної інстанції заявляла, що не має претензій до ОСОБА_2 та просила призначити йому покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Вивчивши доводи касаційної скарги, перевіривши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

Захисник не оскаржує доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчинених злочинах та кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 309 КК України, і не зазначає доводів щодо істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування або зміни судових рішень.

Відповідно ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як убачається із судових рішень, при призначенні ОСОБА_2 покарання вищевказані вимоги кримінального закону судом дотримано.

Призначаючи покарання за вчинені злочини, суд врахував характер і ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, а інше - злочином середньої тяжкості, дані про особу засудженого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину, сприяв органам досудового розслідування у розкритті злочинів, за місцем реєстрації характеризувався посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебував і відсутність претензій з боку потерпілої до ОСОБА_2 Пом'якшуючою покарання обставиною було визнано щире каяття ОСОБА_2 у вчинених злочинах.

Окрім того, із вироку убачається, що ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції доказів про те, що він проживав із хворою матір'ю, яка не працювала, а тому твердження касаційної скарги захисника в цій частині є безпідставними.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, які за змістом аналогічні доводам його касаційної скарги, дійшов правильного висновку про відсутність обґрунтованих підстав для звільнення ОСОБА_2 від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

З урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про засудженого, пом'якшуючої покарання обставини, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для застосування ст. 75 КК України при призначенні ОСОБА_2 покарання.

Інших доводів, які б давали підстави вважати призначене ОСОБА_2 покарання таким, що не відповідає вимогам закону, касаційна скарга захисника не містить.

Призначене засудженому покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як ним, так і іншими особами.

З огляду на вищевикладене, з мотивів, наведених у касаційній скарзі, наданих до неї судових рішень убачається, що підстави для її задоволення відсутні, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

у х в а л и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 25 грудня 2014 року щодо ОСОБА_2.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7