Справа
№1-42 2007
ВЕРХОВНИЙ СУД УКРАЇНИ
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2007 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд у складі:

головуючого -
судді Салая М.Г.

при секретарі Тарасовій Т.І.

за участю прокурора Брей Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чернігові справу про

обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця та мешканця

АДРЕСА_1,

українця, громадянина України, з неповною

середньою освітою,
непрацюючого, не

одруженого, не судимого, -

у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

встановив:

підсудний ОСОБА_1. 03 липня 2006 року о 15 годині,
керуючи в стані алкогольного сп'яніння автомобілем
марки "Фіат-Дукато", державний номерний знак НОМЕР_1, який належить гр. ОСОБА_2., і, рухаючись по вул. Колгоспній в
с Льгів Чернігівського району та області в
порушення вимог п. п. 1.3, 1.5, 2.1.а, 2.1.6, 2.3.6, 2.9.а, 12.1, 12.4 Правил дорожнього руху України зі швидкістю
85-90 км на годину не врахував дорожньої обстановки і стан транспортного
засобу, при виконанні повороту праворуч не вжив заходів до зменшення швидкості, в наслідок чого не впорався з
керуванням, виїхав за межі проїзної частини і здійснив наїзд на дерев'яну
огорожу , сливу та металеві ворота господарства
АДРЕСА_2, яке належить гр. ОСОБА_3.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир
автомобіля ОСОБА_4. отримав тяжкі тілесні ушкодження , а
власнику господарства були завдані матеріальні збитки.

У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. свою
винуватість у скоєнні злочину визнав повністю і показав, що 02
липня 2006 року він вживав алкогольні напої з приводу новосілля його знайомої ОСОБА_5. Наступного дня , перебуваючи у
нетверезому стані, він взяв ключі від автомобіля
марки "Фіат-Дукато" і разом з ОСОБА_5., її дітьми ОСОБА_6 і ОСОБА_7,
а також з ОСОБА_8. і ОСОБА_9. поїхали до магазину за спиртними напоями та продуктами харчування. Приїхавши додому, вони
зустріли незнайомого хлопця, який попросив машиною
підвезти до його господарства мотоцикл, який у нього зламався. Він ( підсудний)
на це погодився. Керуючи автомобілем зі швидкістю 80 км на годину в кінці вулиці при повороті праворуч не впорався з
керуванням автомобіля , виїхав за межі проїзної частини і
здійснив наїзд на сливу , дерев'яну огорожу та металеві ворота садиби АДРЕСА_2. Після зупинки автомобіля він побачив, що дошка від паркану розбила лобове скло та пробила наскрізь ліве
плече ОСОБА_9., який сидів на передньому пасажирському сидінні.

Визнав підсудний , що власнику господарства були
завдані матеріальні збитки через пошкодження огорожі ,
металевих воріт та знищення сливи , в яку вїхала автомашина, а
потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Потерпілий ОСОБА_4. в судовому засіданні показав,
що 03 липня 2006 року разом з ОСОБА_1., ОСОБА_5., її
дітьми ОСОБА_6і ОСОБА_7, ОСОБА_8 перебували на річці. Потім, заїхавши додому до
ОСОБА_5., поїхали до магазину за пивом. Протягом цього часу вживали
алкогольні напої. Повернувшись додому до ОСОБА_5.,
зустріли ОСОБА_10, у якого зламався мотоцикл. ОСОБА_1. запропонував відвезти мотоцикл додому ОСОБА_10. на машині. Погрузивши мотоцикл на машину, всі разом
поїхали в с Слобода Чернігівського району та
області. ОСОБА_1., керуючи автомобілем, їхав зі швидкістю 90 км
на годину і був при цьому в стані алкогольного сп'яніння. На прохання знизити швидкість руху не реагував. При повороті
праворуч підсудний не впорався з керуванням і вїхав в дерев'яний паркан і
металеві ворота. Після цього ОСОБА_9. побачив, що дошка від
паркану, з яким відбулося зіткнення, розбила лобове скло і пробила йому ліве плече. Приїхала швидка медична допомога і
забрала його до лікарні.

Крім повного визнання вини самим
підсудним його вина підтверджується даними протоколів: огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 03 липня 2006
року та схемою до нього (а.с. 5-7), огляду
та перевірки технічного стану транспортного засобу (а.с. 8-10), висновком судово-медичної експертизи №2396, згідно якого у
ОСОБА_4. мали місце тілесні ушкодження у вигляді
відкритого перелому лівої плечової кістки, травматичного кісткового дефекту верхньої третини лівої плечової кістки,
контрактури лівого плечового суглобу, які могли
утворитися 03 липня 2006 року від дії тупих предметів і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень в момент
спричинення.

Сукупність наведених доказів
свідчить про доведеність вини підсудного в порушені ним правил безпеки дорожнього руху , які заподіяли потерпілому
тяжке тілесне ушкодження і його дії , які
перебувають у прямому причинному зв'язку з наслідками вірно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України.

По справі потерпілою -цивільним позивачем ОСОБА_3.
заявлений цивільний позов про стягнення з
ОСОБА_1. на її користь моральної шкоди в сумі 5000 грн . Свої позовні вимоги вона мотивує тим , що внаслідок пошкодження
паркану та воріт, вона була позбавлена нормального
відпочинку - вимушена була разом з членами сім'ї займатися ремонтними роботами
. Суд вважає , що відповідно з п.10 Постанови Пленуми

Верховного суду України " Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (немайнової)
шкоди " № 4 від 31 березня 1995 року , обов'язок по її відшкодуванню слід покласти на підсудного, який визнаний винним у
дорожньо-транспортній пригоді. З ОСОБА_1. з урахуванням його майнового стану ,
вчинення злочину з необережності, слід стягнути на користь ОСОБА_3.
1.500 грн компенсації моральної шкоди.

Цивільний позов прокурора про стягнення з ОСОБА_1.
1289,28 грн на користь Чернігівської районної лікарні за лікування потерпілого
підлягає задоволенню в повному обсязі.

При призначенні покарання ОСОБА_1., суд враховує,
що ним вчинено злочин у нетверезому стані , що є обставиною , яка обтяжує його
покарання . Разом з тим , він вчинив злочин з необережності,
раніше не судимий . визнав вину і розкаявся . Потерпілий просив суд не позбавляти його свободи. З урахуванням викладеного , суд
вважає за можливе призначити підсудному
покарання у виді позбавлення волі, застосувати до нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з
випробуванням.

Підсудний не має прав на управління транспортними
засобами , тому до нього не можливо застосувати додаткове покарання у виді
позбавлення його таких прав.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 323. 324 КПК України, суд, -

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним та призначити йому покарання
за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки без позбавлення
його права керувати транспортними засобами.

Застосувати до ОСОБА_1. ст. 75 КК України і
звільнити його від відбування призначеного покарання , якщо він
протягом 2-х річного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки : періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи .

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_1. залишити підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1. на користь
ОСОБА_3. 1.500 грн моральної шкоди і на користь
Чернігівської районної лікарні ( рр 1840 УДК у Чернігівській області МФО 853592 код 02006544) 1289,28 грн за лікування потерпілого
ОСОБА_9..

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного
суду Чернігівської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Головуючий М.Г.
Салай