Справа № 11 -282/07 Головуючий
ст. 186 ч.2 КК України Доповідач
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Волинської
області в складі:

головуючого-судді
ХлапукЛ.І.

суддів Матвієнко Н.В., Силки Г.І.

з участю
прокурора Смолюка Б.С..

засудженого ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Луцьку кримінальну справу за
апеляцією засудженого ОСОБА_1на вирок
Ковельського міськрайонного суду від 5
березня 2007 року,
яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець і
житель АДРЕСА_1 українець, громадянин України, з середньою освітою, не
одружений, непрацюючий, судимий:

1/ вироком
Ковельського міського суду від 2
серпня 1990 року за
ч. З ст. 81, ч. 2 ст. 140, 44, 42 КК України на
1(один) рік 6 місяців
позбавлення волі. Звільнений ухвалою Автозаводського районного суду м.
Кременчука 14.06.1991 року
умовно-достроково на 7 місяців 12 днів.

2/ вироком
Ковельського міського суду від 18
березня 1993 року за
ч. 2 ст. 141, 44 КК України на 2 (два) роки
виправних робіт в інших місцях з утриманням 20% заробітку в доход держави.

З/ вироком Ковельського міського суду від 27 жовтня 1993 року за ч. 2 ст. 141 КК України на 2 (два) роки
позбавлення волі.

4/ вироком
Ковельського міського суду від 10
грудня 1993 року за
ч. 3 ст. 140, ч. З ст.
42 КК України на 4 (чотири) роки
позбавлення волі. Звільнений 30.09.1997
року по відбуттю строку покарання.

5/ вироком
Ковельського міського суду від 31
травня 2002 року за
ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 140, 70 КК України на 5 (п'ять) років 6 місяців
позбавлення волі. Звільнений постановою Сарненського районного суду Рівненської
області 21 березня 2005 року
умовно-достроково на 1 (один)
рік 9 місяців 21 день;

засуджений
за ч. 2 ст. 186
КК України на 4 (чотири)
роки 6 місяців
позбавлення волі.

2

На підставі ст.
71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком
частково приєднано невідбуте покарання за вироком Ковельського міськрайонного
суду від 31 травня 2002 року 1 (один) рік З
місяці позбавлення волі, остаточно призначивши ОСОБА_1. до відбування 5
(п'ять) років 9 місяців
позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_1. постановлено рахувати з 12 листопада 2006
року.

Запобіжний захід залишено ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу -тримання під
вартою.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженець і житель АДРЕСА_2 ,
українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений,
непрацюючий, судимостей немає;

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки
позбавлення волі.

На підставі ст. 75
КК України постановлено звільнити ОСОБА_2. від відбування призначеного
судом покарання, якщо він протягом 2
(двохрічного) іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає
покладені на нього обов'язки передбачені ст. 76 КК України: не виїжджатиме за межі України на постійне
місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи;

· повідомлятиме
ці органи про зміну місця проживання та роботи;

· періодично
з'являтиметься в ці органи для реєстрації.

Запобіжний захід ОСОБА_2. до вступу вироку в законну силу
залишено підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1на користь потерпілого ОСОБА_3. 410 (чотириста
десять) грн. на відшкодування матеріальних збитків.

Вироком
вирішено долю речових доказів, -

ВСТАНОВИЛА:

Цим вирокомОСОБА_1 і ОСОБА_2 визнані винними і засуджені
за те, що вони 2 червня 2006 року біля 15 години, в стані
алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, а ОСОБА_1. повторно,
знаходячись біля підсобного приміщення на території дитячого садка № 6, що по вул.
Володимирській, 85 в м.
Ковелі, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, відкрито викрали в ОСОБА_3. золоту каблучку із каменем феоніту
вартістю 800 грн. та
гроші в сумі 20 грн.

Крім
цього ОСОБА_1. 22 жовтня 2006 року о 20 годині,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись біля магазину
«Продукти», що на перехресті вул. Ватутіна та Брестської в м. Ковелі з метою
відкритого викрадення чужого майна підійшов до громадянина ОСОБА_4., який
перебував в кар'єрі за автобусною зупинкою, представившись охоронцем штовхнув
потерпілого застосувавши до нього насильство, що не є небезпечним для життя і
здоров'я, відкрито заволодів грошима останнього в сумі 3000 грн., а також
мобільним телефоном марки «Самсунг С100»
вартістю 200 грн.,
стартовим пакетом «Джинс»

3

вартістю
20 грн., на рахунку
якого було 15 грн.,
який належить ОСОБА_5. і яким на той час користувався ОСОБА_4.

В апеляції на вирок суду та доповненні до неї ОСОБА_1.
посилається на відсутність прямих доказів його винуватості у вчинених злочинах,
неправильну оцінку окремих доказів, неповноту дослідження обставин справи та
порушення норм кримінально-процесуального закону відносно нього, як на
досудовому слідстві, так і в судовому засіданні. Просить перекваліфікувати його
дій по факту грабежу в потерпілого ОСОБА_4. на ст. 190 КК України та
призначити менш суворе покарання. Вирок в частині засудження його по факту
грабежу в потерпілого ОСОБА_3. скасувати, направивши справу в цій частині для
проведення додаткового розслідування.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку суду
першої інстанції, повідомив ким і в якому обсязі він оскаржений, виклав основні
доводи апеляції та доповнення до неї, пояснення ОСОБА_1., який підтримав свою апеляцію, думку прокурора, який
вважає, що апеляція засудженого є безпідставною, просить вирок залишити в силі,
перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція
задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції правильно встановлені фактичні
обставини справи і його висновок про доведеність винності ОСОБА_1. у вчиненні
інкримінованих злочинів відповідає доказам зібраним по справі, яким суд дав
належну оцінку.

Посилання ОСОБА_1.
в апеляції на наявність протиріч, які не усунуті судом, неправильну оцінку
окремих доказів, а також на односторонність їх дослідження є непереконливими і
об'єктивно спростовуються сукупністю наявних доказів.

Як показав потерпілий ОСОБА_3., що пограбували його
ОСОБА_1. та ОСОБА_2., ОСОБА_1. тримав його, обшукав кишені та забрав 20 грн., а ОСОБА_2.
зубами зняв з руки золоту каблучку з каменем феоніту вартістю 800 грн. Це все
відбувалось на території дитячого садка №
6 біля підсобного приміщення 2
червня 2006 року
близько 15 години.

Аналогічні показання дав ОСОБА_3. під час відтворення з
ним обстановки і обставин події, вказавши місце, час та обставини скоєного щодо
нього злочину (а.с. 53-55).

Об'єктивність показань потерпілого підтверджується
показаннями підсудного ОСОБА_2.,
який ствердив, що ОСОБА_3. 2
червня 2006 року на
території дитячого садка №
6 він пограбував разом з ОСОБА_1.
Пізніше вони вдвох викрадену каблучку збули невідомому в «Ремпобуттехніці»
за 175 грн.,
розділивши гроші між собою.

З протоколу відтворення обстановки та обставин події з
ОСОБА_2. видно, що останній вказав на території дитячого садка № 6 теж саме місце
що і потерпілий, де було вчинено ним і з ОСОБА_1.
пограбування ОСОБА_3. (а.с. 188-190).

Про те,
що викрадену золоту каблучку в ОСОБА_3. підсудні разом здали в Ремпобуттехніку»
розділивши між собою отримані кошти, підтвердив в судовому засіданні і сам
підсудний ОСОБА_1. (а.с. 294).

4

Суд обгрунтовано вказав у вироку, що немає підстав
вважати, що

потерпілий ОСОБА_3. і підсудний ОСОБА_2. обумовили ОСОБА_1.

у цьому злочині.

Сукупність наведених у вироку доказів переконливо
свідчить про те, що саме ОСОБА_1.
за попереднім зговором з ОСОБА_2. вчинили відкрите викрадення майна, а саме
золотої каблучки з феонітом вартістю 800 грн. та грошей в сумі 20 грн. у
потерпілого ОСОБА_3., застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя
та здоров'я останнього і виразилось у тому, що ОСОБА_1. тримав потерпілого,
обхвативши його руками, а ОСОБА_2. силою знімав з пальця лівої руки золоту
каблучку.

Підстав для скасування вироку в цій частині і направлення
справи для проведення додаткового розслідування колегія суддів не вбачає.

Безпідставним є також посилання ОСОБА_1. в апеляції про
неправильність кваліфікації його дій по епізоду заволодіння майна в потерпілого
ОСОБА_4.

Як показав потерпілий ОСОБА_4., що 22
жовтня 2006 року о 20 годині, коли він
знаходився за автобусною зупинкою в кар'єрі, що на перехресті вулиць Ватутіна
та Брестської в м. Ковелі до нього підійшов незнайомий чоловік. Представившись
охоронцем штовхнув його та обшукуючи кишені викрав 3000 грн. і мобільний
телефон «Самсунг С 100» вартістю
200 грн. із
стартовим пакетом «Джинс» вартістю 20
грн. на рахунку якого було 15
грн., належного ОСОБА_5., яким він на той час користувався.

Об'єктивність показань потерпілого стверджується
показаннями свідка ОСОБА_6.,
який підтвердив, що 22.10.2006
року у вечірній час він разом з ОСОБА_4. і ОСОБА_7. знаходились біля
магазину «Продукти» на перехресті вулиць Брестської та Ватутіна. ОСОБА_4.
відійшов по своїх потребах, а повернувшись повідомив, що його пограбував
невідомий забравши гроші в сумі 3000
грн. та мобільний телефон.

Про те, що в ОСОБА_4. ОСОБА_1. викрав гроші та мобільний
телефон, представившись охоронцем, не заперечує і сам підсудний (а.с. 293).

Вищенаведеними доказами спростовується посилання ОСОБА_1. в апеляції, що ним
викрадено в ОСОБА_4. не 3000
грн., а трохи більше як 2000
грн.

Враховуючи наведене колегія суддів приходить до висновку,
що дії ОСОБА_1. по
даному епізоду судом вірно кваліфіковані, як відкрите викрадення майна
потерпілого ОСОБА_4., поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя
чи здоров'я останнього, вчиненого підсудним повторно.

Підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_1. в цій частині
обвинувачення на ст. 190
чи ч. 2 ст. 185 КК України
колегія суддів не вбачає.

Посилання ОСОБА_1.
в апеляції на те, що записи в протоколі судового засідання не відповідають
дійсності є безпідставним. Як видно із заяви засудженого, яка знаходиться в
матеріалах справи від 23.03.2007
року (а.с. 321), він
ознайомився з протоколом судового засідання і зауважень не мав.

Немає
також підстав вважати обґрунтованими доводи апеляції про те, що досудове
слідство та судовий розгляд проводилися з порушенням чинного законодавства.
Справа розглянута повно і всебічно з дотриманням вимог чинного

5

кримінально-процесуального закону. Порушення законодавства, які б
істотно вплинули на правильність прийняття рішення у справі, не виявлено.

Кваліфікація дій засудженого ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 186 КК України є
правильною, а призначене йому покарання відповідає ст. 65 КК України, а
саме ступеню тяжкості вчинених ним злочинів, особі винного та обставинам, що
пом'якшують і обтяжують покарання.

Керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1залишити
без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 5 березня 2007 року щодо нього - без зміни.