Справа
№1-31/2007 р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2007 р. Березівський районний суд Одеської області

у складі:

Головуючого судді Лебединського СИ.,

при секретарі Грибонос І.О.,

за участю прокурора Антощука Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.
Березівці Одеської області кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1р.н.,

уродженця с
Анатоліївка Березівського району Одеської області,
українця, громадянина України, освіта 5-ть класів, не працює, не
одружений, на утриманні нікого не має, не військовозобов'язаний, мешкає по вул.
АДРЕСА_1, Березівського району Одеської області, раніше судимий 24 лютого 2004
р. Березівський районним судом Одеської області за ч.3 ст. 185,
ч.1ст.263, ч. Іст.309 КК України
до 3-х років п/в, у скоєнні злочину передбаченому ст.395 КК України.

ВСТАНОВИВ:

Засуджений
ОСОБА_1будучи повідомлений про кримінальну та адміністративну відповідальність
за порушення правил адміністративного нагляду встановленого постановою
Малиновського районного суду м. Одеси від 24 травня 2006 р, та постановою
Березівського РВ УМВС України в Одеській
області від 01 червня 2006 р., 12 грудня 2006 р. з метою ухилення
від встановленого адміністративного нагляду, самовільно, залишив місце свого
постійного проживання по вул. АДРЕСА_1, Березівського району Одеської області
та уїхав у Любашівський район Одеської області, не попередив про це працівників
міліції.

Допитаний у
судовому засіданні підсудний винним себе у інкримінованому йому злочині визнав
повністю, обставини вичиненого підтвердив у повному обсязі.

З урахуванням
показань підсудного у судовому засіданні державний обвинувач звернувся до суду із клопотанням про недоцільність дослідження
всіх доказів по справі у відношенні фактичних обставин справи яки ніхто
не оспорює, що було підтримано підсудним.

Суд вважає, що
всі учасники судового розбору правильно розуміють зміст фактичних обставин справи, яки ніхто не оспорює, немає
сумнівів у їх добровільності та істинності позицій.

Судом учасникам
судового розбору роз'яснено, що при такому досліджені об'єму доказів вони
позбавляються можливості в порядку апеляційного оскарження оспорювати не
досліджені обставини справи.

Дії підсудного
правильно кваліфіковані по ст.395 КК України за ознаками самовільне залишення особою місця проживання з метою
ухилення від адміністративного нагляду.

Призначаючи міру покарання суд враховує особу підсудного, характер і
ступінь суспільної небезпеки скоєного, щире каяття у судовому засіданні. Таким
чином на думку суду виправлення підсудного можливо з призначенням покарання в межах
санкції статті.

Відповідно до
положень ч.1,5 ст. 72 КК України в призначене покарання слід зарахувати перебування засудженим під вартою із рахунку один
день перебування під вартою відповідає одному дню арешту.

Керуючись ст.ст.321, 323,324 КПК
України

2

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним за ст. 395 КК і призначити йому покарання у вигляді 1
(одного) місяця арешту.

Зарахувати в строк відбування
покарання перебування засудженим під вартою. Строк покарання
обчислювати з 12 березня 2007 р.

На вирок може бути подана апеляція
на протязі 15 п'ятнадцяті діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення
йому копії вироку.