У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України у складі:

головуючого судді

Косарєва В.І.,

суддів

Школярова В.Ф. і Гриціва М.І.,

за участю прокурора

Яковенко Р.І.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 4 грудня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора м. Києва на вирок
Шевченківського районного суду м. Києва від 12 липня 2006 року, яким

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

громадянина
України,

раніше судимого: 30.05.2000р. за ч.2 ст.140

КК України
1960 р. на 2 роки позбавлення волі,

15.06.2000р.
на підставі ЗУ “Про амністію”

від
11.05.2000р. невідбуту частину покарання

скорочено і
визначено до відбування 1 рік

позбавлення
волі; 24.01.2002р. за ч.3 ст.289,

ч.4 ст.185, ст.70,71 КК
України на 4 роки 4 місяці

позбавлення
волі,

засуджено

- за ч.2 ст.15,
ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування
призначеного покарання з іспитовим строком
на 1 рік та покладено на нього певні обов'язки відповідно до ст.76 КК
України.

В апеляційному порядку справа не
переглядалася.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_1 визнано
винним і засуджено за те, що він 9.05.2006р., знаходячись АДРЕСА_1 повторно,
проник у автомобіль “Фольцваген Каравела”, звідки намагався таємно викрасти
майно ОСОБА_2на загальну суму 638 грн., але свій злочин не довів до кінця з
причин, що не залежали від його волі.

У касаційному поданні, як видно з його
змісту, заступник прокурора м. Києва просить вирок щодо ОСОБА_1 у
зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і його особі
скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що суд не
врахував те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за
вчинення аналогічних злочинів, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив корисливий злочин, що підтверджує його підвищену суспільну
небезпечність.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що подання підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд правильно встановив фактичні обставини вчиненого засудженим злочину.

Кваліфікація дій засудженого відповідає встановленим обставинам справи і
у поданні не оспорюється.

Разом з тим, призначаючи засудженому
покарання із застосуванням ст.75 КК України, суд послався на те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся, працює, характеризується позитивно за місцем проживання та за місцем проходження
соціальної реабілітації після звільнення з місць позбавлення волі.

Проте, з такими висновками суду погодитись не можна.

Як видно з
матеріалів справи, характеристика на ОСОБА_1 має побутовий характер і у
ній про будь-які позитивні дані щодо його особи не
зазначено (а.с.85).

Суд не достатньо врахував і те, що ОСОБА_1 раніше притягувався до кримінальної
відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів і ніяких
позитивних висновків для себе не зробив.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд без достатніх підстав
дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 покарання
із застосуванням ст.75 КК України.

Тому вирок відповідно до вимог ст. 372 КПК України підлягає скасуванню, а справа направленню на
новий судовий розгляд.

Якщо при новому розгляді справи буде доведено винуватість ОСОБА_1 у
вчинені злочину за який його засуджено, то призначене йому із застосуванням
ст.75 КК України покарання слід визнати
м'яким.

Враховуючи наведене, керуючись
ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора м. Києва задовольнити.

Вирок Шевченківського районного суду м.
Києва від 12 липня 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на
новий судовий розгляд у той же суд в
іншому складі суддів.

С
у д д і:

Косарєв
В.І. Школяров
В.Ф. Гриців М.І.