АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11кп/778/659/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.2 ст.164 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 травня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі: головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , при секретарі ОСОБА_5 , розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0002373 від 29 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самарканд Багішамальського району Узбекистан, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з Краматорським міським судом Донецької області),

ВСТАНОВИЛА:
на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшло кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора прокуратури м.Краматорськ Донецької області ОСОБА_8 , на вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.164 КК України до покарання у виді 240 годин громадських робіт.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи обставини кримінального провадження, доведеність вини та юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а в іншій частині вирок суду залишити без змін. В обґрунтування своїх вимог вказує на недотримання судом при призначенні обвинуваченому покарання вимог ст.ст.50, 65 КК України, а також неврахування роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання від 24 жовтня 2003 року №7. Крім того зазначає, що суд не в повній мірі врахував дані про особу обвинуваченого, який хоч і вчинив злочин невеликої тяжкості, однак має не зняту та не погашену судимість за аналогічний злочин, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення. Також, на думку апелянта, судом не враховано те, що вчинений ОСОБА_6 злочин посягає на охоронювані законом права та свободи дитини, а також те, що будучи працездатною особою, ОСОБА_6 свідомо не вживав жодних заходів щодо офіційного працевлаштування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, за наступних обставин.

Згідно з рішенням Краматорського міського суду Донецької області, ОСОБА_6 зобов`язаний на користь ОСОБА_9 сплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 , 2001 року народження, у розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 25 жовтня 2004 року й до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, починаючи з 9 червня 2012 року до 27 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 , будучи раніше судимим 23 травня 2012 року Краматорським міським судом Донецької області за ч.1 ст.164 КК України, від сплати аліментів умисно, злісно ухиляється, ніякої матеріальної допомоги не надає, продуктами харчування та одягом не допомагає, ніякої участі у вихованні дитини не приймає, з метою ухилення від сплати аліментів приховує своє місце роботи та свої доходи, не зважаючи на те, що 24 червня 2005 року його було попереджено в ВДВС м.Краматорськ про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання його доньки: за період з 9 червня 2012 року по 27 жовтня 2014 року у розмірі 22 686 грн 25 коп. (за 29 місяців).

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого ОСОБА_6 , який вважав вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим і просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених в судовому засіданні, належним чином оцінених судом, і, на думку колегії суддів, є обґрунтованими.

Дії ОСОБА_6 судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст.164 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченого ніким з учасників провадження не оспорюється.

При призначенні покарання ОСОБА_6 районний суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер вчиненого правопорушення та те, що воно відноситься до правопорушень невеликої тяжкості, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше засуджений за аналогічне правопорушення до 100 годин громадських робіт і вказане покарання відбув. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав визнання обвинуваченим своєї вини. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

З врахуванням всіх обставин провадження і даних про особу обвинуваченого в сукупності, суд дійшов правильного висновку про необхідність призначення останньому більш суворого покарання ніж за попереднім вироком суду, у межах санкції статті обвинувачення - у виді 240 годин громадських робіт. Колегія суддів погоджується з такими висновками суду і вважає, що призначене покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Доводи прокурора, викладені в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, правильність висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу прокурора прокуратури м.Краматорська Донецької області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Краматорського міського суду Донецької області від 22 грудня 2014 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.2 ст.164 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяця з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4