АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/774/1032/14 Справа № 209/5098/14-к Слідчий суддя - ОСОБА_1 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія: ст. КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2014 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпровського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляд і тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя посилається на недоведеність прокурором та слідчим обставин, передбачених ч.3 ст.194 КПК України: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки підозрюваний має постійне місце проживання, на його утриманні знаходиться малолітня дитина, працює, слідчі, у тому числі і негласні розшукові дії у кримінальному провадженні проведені.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою направити матеріали кримінального провадження на новий розгляд до Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор зазначив, що ухвала слідчого судді постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, оскільки, на думку прокурора, підозрюваний ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення підвищеної суспільної небезпеки, не має постійного джерела доходів, бо підприємство, на якому працював ОСОБА_8 зупинило свою роботу на невизначений час, що не виключає ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, а підозрюваний апеляційну скаргу прокурора просив залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, думки учасників судового провадження, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарг, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, в провадженні слідчого СВ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001646 від 19 серпня 2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

09 вересня 2014 року ОСОБА_8 було вручене повідомлення про підозру у вчиненні ним зазначеного кримінального правопорушення.

09 вересня 2014 року слідчий СВ Дніпровського РВ Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_7 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ухвалою суду першої інстанції відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 14 години 08 листопада 2014 року.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відповідності до викладених вимог кримінального процесуального закону, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, що також відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 49 рішення ЄСПЛ Ніколова проти Болгарії.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 , суд першої інстанції виходив з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Колегія суддів вважає вірним висновок слідчого судді, що інший, менш суворий запобіжний захід зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Також, суд першої інстанції у відповідності до вимог ст. 181 КПК України вмотивовано, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, соціальних зв`язків, майнового стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України визначив запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Апеляційним переглядом встановлено, що на час розгляду апеляційної скарги підозрюваний ОСОБА_8 фактично виконує покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

При цьому колегія суддів виходить з того, що відповідно до п. 55 рішення ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час здійснення апеляційного розгляду і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді не вбачається. Суд обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , характеризуючих даних про особу підозрюваного, обрав йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту,тому колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, а вимоги апеляційної скарги прокурора слід залишити без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Дніпровського району м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2014 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України залишити без змін.
Судді: