Номер провадження: 11-кп/785/25/15
Номер справи місцевого суду: 496/5215/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15.01.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційною скаргою старшого прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року.
Вказаним вироком

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кагарлик, Біляївського району, Одеської області, громадянин України, освіта неповна середня, офіційно не одружений, працюючий по найму, раніше судимий:

- вироком Біляївського районного суду від 10.10.2002 за ч.2 ст. 188 КК України до 5 - ти років позбавлення волі, відповідно до ст. 75 КК України від покарання звільнений з іспитовим строком 2 роки;

- вироком Біляївського районного суду від 23.10.2003 за ч. З ст.185, ст.15-ч.З ст. 185, ст.70 КК України до 3-х років 6-ти місяців позбавлення волі, ст.71 КК України - 6 років позбавлення волі,

проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Засуджений

за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років позбавлення волі,

за ст. 125 ч. 2 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

Керуючись ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Керуючись ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

Строк відбуття покарання буде рахуватися з дня оголошення вироку.

Згідно ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язаний не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу КВІ і періодично з`являтися в ці органи для реєстрації,

встановила:
Згідно вироку суду, 03.10.2014 року, близько 19:00 годин, ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_9 проти її волі, через відчинене вікно приміщення кухні, проник у середину квартири, за адресою АДРЕСА_2 , яка належить потерпілій ОСОБА_9 , чим порушив недоторканість житла ОСОБА_10 .

Далі ОСОБА_7 ,продовжуючи свою злочинну діяльність, знаходячись на кухні у квартирі ОСОБА_9 , навмисно, з метою нанесення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_10 . Від даного удару потерпіла втратила свідомість та впала на підлогу. Після чого ОСОБА_7 ногою наніс ще два удари в область обличчя ОСОБА_10 .

Згідно висновку експерта № 300 від 10.10.2014 року, у громадянки ОСОБА_10 виявлені ушкодження у вигляді: ран слизистої правої щоки і верхньої губи, крововиливів вік правого ока з очаговим крововиливом в склеру правого ока, крововиливу спинки носу, забиття м`яких тканин потиличної і правої теменої області голови. Дані пошкодження могли бути спричинені дією тупих, твердих предметів, як з обмеженою так і с переважною контактуючою поверхнею, можливо руками, ногами нападаючої людини.

Судячи по морфологічним ознакам, давність тілесних ушкоджень відповідає часу встановленому матеріалами кримінального провадження, тобто 03.10.2014 року. Наявні ушкодження викликали розлад здоров`я, в межах від 6-ти до 21 дня і згідно п.2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини засудженого, вказує, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме, суд призначив більш суворе покарання, ніж передбачено відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність.

Так, ч.1 ст.162 КК України передбачено покарання у вигляді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до 2 років, або обмеження волі на строк до 3 років.

В порушення вимог КК України, суд за ч.1 ст.162 КК України призначив покарання ОСОБА_7 у вигляді 2 років позбавлення волі, а за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначив покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 162 КК України до 2 років обмеження волі, за ст. 125 ч. 2 КК України у вигляді 1 року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у вигляді 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України. В іншій частині вирок залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Суд 1-ої інстанції призначив покарання за ч.1 ст.162 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі, яке не передбачене санкцією ч.1 ст.162 КК України, тобто неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Наведене свідчить про необхідність зміни вироку в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області

ухвалила:
Апеляційну скаргу старшого прокурора Біляївської міжрайонної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.1 ст.162 КК України до 2 (двох) років обмеження волі, за ч.2 ст.125 КК України до 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст.76 КПК України зобов`язати ОСОБА_7 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчої інспекції.

Врешті вирок Біляївського районного суду Одеської області від 01 грудня 2014 року залишити без змін.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2

ОСОБА_3

ОСОБА_4