№621/3203/13-к
Пр 1-кс/621/308/2013
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2013 року м. Зміїв

Слідчий суддя Зміївського районного суду Харківської області Вельможна І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Москалець О.О., слідчого СВ Зміївського РВ ОСОБА_1, прокурора Гетьмана С.А., підозрюваного ОСОБА_2, розглянувши клопотання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1, погоджене прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області ОСОБА_3, про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_2 Широслан Огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4 (3), кв.13, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5, судимого вироком Зміївського районного суду Харківської області від 19.05.2006 року за ч. 1 ст. 121, ч. 2 ст. 186 Кк України до 6 років 6 місяців позбавлення волі; 17.02.2009 року звільнений від відбуття покарання на підставі Закону України Про амністію,

підозрюваного у злочині, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

21.10.2013 року слідчий СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1, у провадженні якого знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001217 від 22 серпня 2013 року, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, звернувся до суду з клопотанням, в якому зазначив, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні злочину за наступних обставин:

ОСОБА_2 та ОСОБА_4, 27 грудня 2011 близько 20 години 20 хвилин перебували поблизу будинку № 7 по вулиці Дружби, сел. Комсомольське Зміївського району Харківської області, де, побачивши двох чоловіків літнього віку, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у них виник умисел на напад з метою заволодіння майном вищевказаних осіб.

Реалізуючі свій злочинний умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, ОСОБА_2 та ОСОБА_4, маючи умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, діючи за попередньою змовою групою осіб, прослідували за ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на територію господарського двору № 1 сел. Комсомольське, де поблизу гаражу № 146, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров'я потерпілих, що виявилося в нанесенні ОСОБА_2 не менше чотирьох ударів кулаками в область обличчя і тулуба ОСОБА_6 і нанесенні одного удару взутою ногою в область голови ОСОБА_5, а також в завданні ОСОБА_4 не менше чотирьох ударів взутими ногами ОСОБА_5 в область тулуба і ударів руками в область голови, заподіяли ОСОБА_6, згідно висновку судово-медичної експертизи №47-Зм/12 від 08.02.2012 року, легкі тілесні ушкодження, а ОСОБА_5, згідно висновку судово-медичної експертизи № 46-Зм/12 від 08.02.2012 року, легкі тілесні ушкодження, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров'я. Потім ОСОБА_2 і ОСОБА_4, усвідомлюючи свою перевагу і безпорадний стан потерпілих, продовжуючи свої злочинні дії, заволоділи мобільним телефоном марки Nokia 1280 imei: 20698, вартістю 175 грн., з сім-картою мобільного оператора МТС, з балансом на рахунку три гривні, які належать ОСОБА_5.Я., мобільним телефоном Nokia 1100, вартістю 105 грн., сім-картою мобільного оператора МТС, з балансом на рахунку чотири гривні, портмоне, кредитною карткою Приват Банку, пенсійною карткою Viza банку Приват Банк, карточкою на безоплатний проїзд у метро, посвідченням ветерана праці, пенсійним посвідченням, закордонним паспортом, що належать ОСОБА_6, чим скоїли напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб і заподіяли, згідно висновку товарознавчої експертизи № 11 від 08.02.2012 року, ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 189 грн., ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 133 грн.

За даним фактом кримінальна справа №79110571, порушена 30.12.2011 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за обвинуваченням ОСОБА_2 та ОСОБА_4 була направлена до Зміївського районного суду Харківської області 12.03.2012 року.

25.04.2013 року суддею Зміївського районного суду Шаховою В.В. було винесено вирок, яким ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було засуджено обох до 7 років позбавлення волі з конфіскацією належного їм майна. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області було скасовано вирок Зміївського районного суду Харківської області від 25.04.2013 року відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та направлено справу на додаткове розслідування; в ухвалі також зазначено, що підстав для зміни міри запобіжного заходу, з урахуванням тяжкості предявленого звинувачення та даних про особу підсудних, колегія суддів не вбачає.

Після отримання справи на досудове розслідування дані, щодо кримінальної справи № 79110571, 22 серпня 2013 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та їм присвоєно реєстраційний номер № 0001217, розпочате досудове розслідування.

Згідно із п. п. 9, 11, 12 Перехідних положень чинного КПК України запобіжні заходи, арешт майна, відсторонення від посади, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Кримінальні справи, які до дня набрання чинності цим Кодексом надійшли до суду від прокурорів з обвинувальним висновком, постановою про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, постановою про направлення справи до суду для вирішення питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, розглядаються судами першої, апеляційної та касаційної інстанції і Верховним Судом України в порядку, який діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Розслідування кримінальних справ, передбачених п. 11 цього розділу, у разі повернення таких кримінальних справ судом прокурору для проведення додаткового розслідування проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із нормами КПК України 1960 року міра запобіжного заходу, а саме тримання під вартою відносно ОСОБА_2 після направлення справи на додаткове розслідування залишається без змін.

Згідно із ст. 120 КПК України (1960 року) досудове слідство по кримінальним справам повинно бути закінчено протягом двох місяців. Плин строків слідства по таким справам починається з дня встановлення особи, яка скоїла злочин. Вищезазначений строк досудового слідства починається з 22 серпня 2013 року, коли були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, де було вказано осіб, які скоїли злочин.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України 2012 року досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру.

25.09.2013 року ОСОБА_2 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а також наявність ризиків, які дають підстави вважати, що ОСОБА_2 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, є підстави для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

З урахуванням вимог ст. 178 КПК України, наявність: вагомих доказів про вчинення підозрюваним злочину, репутацію підозрюваного, який ніде не працює, раніше судимий, не має міцних соціальних зв'язків, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_2 у разі визнання його винуватим у вказаному злочині свідчить про неможливість застосування до нього більш м'яких запобіжних заходів.

У судовому засіданні слідчий Внуков С.О., прокурор Гетьман С.А. наполягали на задоволенні клопотання, вказуючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України та наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував свою причетність до вчинення кримінального правопорушення. Пояснив, що не згоден з кваліфікацією підозри, вважав, що його дії мають кваліфікуватися як грабіж, а тому просив змінити йому запобіжний захід тримання під вартою на більш мякий.

Вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши надані письмові докази, дійшов наступного:

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Статтею 178 КПК України визначено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього кодексу, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобовязаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоровя підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних звязків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобовязаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Сторонами кримінального провадження надані докази того, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 187 КК України, відповідно з якою йому загрожує, у разі визнання винуватим у цьому кримінальному правопорушенні, покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років; не має постійної роботи та стійких соціальних звязків, що вказує на наявність ризиків, зазначених у статті 177 КПК України.

Відповідно до положення п. 9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року, застосовані під час дізнання, досудового слідства запобіжні заходи до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Моментом зміни, скасування, припинення запобіжного заходу на даній стадії провадження може вважатись час після винесення відповідного судового рішення у виді ухвали згідно ч. 2 ст. 369 КПК України.

Таким чином, п.9 розділу ХІ Перехідні положення КПК України 2012 року вказує на те, що запобіжні заходи, обрані до 19 листопада 2012 року включно, продовжують свою дію до моменту їх припинення і можуть бути змінені або скасовані, лише в порядку, передбаченому КПК України 1960 року.

В той же час, суд, виходячи з вимог п.1 ст.5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, висновків, викладених в рішенні Європейського суду з прав людини від 10.02.2011, справа Харченко проти України, кожні два місяці переглядає питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою.

З огляду на те, що на даний час відсутні підстави для застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного, оскільки запобіжний захід у відношенні нього був обраний постановою судді Зміївського районного суду від 06.01.2012 року та залишений без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 08.08.2013 року.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 156 КПК України 1960 року тримання під вартою не може перевищувати більше двох місяців, які рахуються з моменту початку додаткового досудового розслідування з 22.08.2013 року.

Постановою прокурора Зміївського району від 21.10.2013 року продовжено строк досудового розслідування до 22.11.2013 року, оскільки закінчити досудове розслідування у двомісячний строк не виявилося можливим.

За таких обставин, належить розглянути питання не щодо обрання, а щодо продовження дії запобіжного заходу у відношенні ОСОБА_2.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за пять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або зявилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобовязаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобовязаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчий Внуков С.О. у клопотанні та прокурор Гетьман С.А. в судовому засіданні під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою довели, що заявлений під час застосування запобіжного заходу ризик, який виправдовує тримання підозрюваного під вартою не зменшився; існують обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою; зазначені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, що фактично є підставою для продовження строку тримання під вартою.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються ОСОБА_7, відповідає особі підозрюваного та позбавляє його можливості перешкодити інтересам правосуддя, зокрема, і ухиленню від суду, а тому суд приходить до висновку про відсутність, на даний час, підстав для обрання інших запобіжних заходів, крім тримання під вартою.

Доводи ОСОБА_2 щодо необхідності обрання запобіжного заходу , не пов'язаного з триманням під вартою, суд, враховуючи наведені обставини вважає передчасними, необґрунтованими та сприймає критично.

Крім того підозрюваним не наведено нових обставин, що не були враховані під час обрання запобіжного заходу суддею, та залишення запобіжного заходу без змін судом апеляційної інстанції; а оспорювання ОСОБА_2 правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 187 КК України не є підставою для застосування більш м'якого запобіжного заходу.

За таких обставин, клопотання про застосування запобіжного заходу підлягає частковому задоволенню, шляхом продовження строку тримання підозрюваного під вартою в межах строку досудового розслідування визначеного постановою прокурора Зміївського району від 21.10.2013 року - до 22.11.2013 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України,

у х в а л и в :

1.Клопотання слідчого СВ Зміївського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1, погоджене прокурором прокуратури Зміївського району Харківської області ОСОБА_3, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_2 задовольнити частково.

2.Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_2 з утриманням його в Харківському слідчому ізоляторі до 22 листопада 2013 року.

3.Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом п'яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: