Ухвала іменем україни 15 квітня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді:ОСОБА_8
суддів:ОСОБА_9, ОСОБА_10,
при секретарі ОСОБА_11
за участю прокурора ОСОБА_12,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 червня 2014 року

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо цивільного позову та речових доказів у кримінальному провадженні.

Апеляційним судом Дніпропетровської області 06 серпня 2014 року вирок суду щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасовано та постановлено новий, яким призначено йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він, 06 липня 2013 року, приблизно о 02 год, будучи у стані алкогольного сп'яніння, знаходячись навпроти кафе по вул. Залізничній, 28 у смт. Червоногригоровка Нікопольського району Дніпропетровської області, в ході сварки, що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно з метою заподіяння тілесних ушкоджень без наміру убивства наніс скляним бокалом один удар в ліву частину обличчя потерпілого ОСОБА_7 Внаслідок чого, спричинив потерпілому тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за обставин, встановлених судом.

У касаційній скарзі засудженим ОСОБА_6 викладено вимогу про зміну судового рішення в частині призначеного покарання із застосуванням до нього положень ст. 75 КК України. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що судом безпідставно не було застосовано при призначенні покарання ст. 75 КК України. При цьому, стверджує, що в матеріалах кримінального провадження є всі підстави для звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, яка не підтримала касаційну скаргу засудженого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів визнає їх такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Покарання згідно з ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не лише кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Що стосується доводів касаційної скарги засудженого про порушення апеляційним судом загальних засад призначення покарання, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно вимог ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення, застосування більш суворого покарання.

Вказаних вимог закону суд апеляційної інстанції дотримався повною мірою.

Так, суд, обґрунтовуючи висновок щодо виду і розміру призначеного ОСОБА_6 покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, обставини, які пом'якшують покарання, - визнання вини, а також, що його обтяжують - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп'яніння. При цьому, судом враховано, що в результаті скоєння ним кримінального правопорушення потерпілий втратив зір на одне око, визнаний інвалідом 3 групи, довгий час знаходиться на лікуванні, матеріальна і моральна шкода засудженим не відшкодована. До того ж, судом було враховано думку потерпілого, який наполягав на призначенні покарання у виді позбавлення волі.

Отже, апеляційний суд із врахуванням у сукупності всіх даних та тяжкості вчиненого злочину призначив покарання у мінімальних межах санкції статті, у зв'язку з чим, колегія суддів не знаходить підстав вважати покарання явно несправедливим через його суворість, про що зазначає засуджений у касаційній скарзі, як і не вбачається підстав для його пом'якшення.

Наведені обставини та доводи касаційної скарги, які є аналогічні доводам апеляційної скарги засудженого, перевірялись судом апеляційної інстанції, висновки якого належно обґрунтовані, а вирок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого.

Керуючись ст.ст. 433-436, 438 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10