АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА

Справа № 11-кп/796/377/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 185
Головуючий в суді 1-ої інстанції: ОСОБА_1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого, судді-доповідача: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарях: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0004993 за апеляційною скаргою заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.02.2010 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 185, ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. ст. 70, 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки;
- 04.08.2010 року вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнився 31.03.2014 року по відбуттю строку покарання;

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

за участю прокурорів: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

захисника: ОСОБА_13

обвинуваченого: ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки та покладено на нього обв`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Судом вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 16 липня 2014 року близько 02 год. 00 хв. ОСОБА_9 , знаходячись в м. Києві по вул. Полковій, 72, побачив автомобіль «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 та у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна з вказаного транспортного засобу.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих спонукань, ОСОБА_9 , впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до автомобіля «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 та за допомогою ножа, який він мав при собі, відкрив водійські двері, зламавши замок, та із салону даного транспортного засобу повторно таємно викрав автомагнітолу «JVC KD 6227» s/n131x4144 вартістю 501 грн, чим спричинив ОСОБА_14 майнову шкоду.
Після цього, ОСОБА_9 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 та кваліфікацію його дій, заступник прокурора міста Києва ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та незаконно призначив йому невиправдано м`яке покарання у виді позбавлення волі та звільнив від його відбування з випробуванням. Судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений раніше судимий за аналогічні корисливі злочини, за які відбував реальне покарання у місцях позбавлення волі. Скоєння ОСОБА_9 кримінального правопорушення повторно свідчить про те, що він на шлях виправлення не став та належних висновків не зробив.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_13 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, розглянувши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та заслухавши останнє слово обвинуваченого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, зі скасуванням вироку суду першої інстанції частково та ухваленням нового вироку, з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах санкції статті Особливої частини КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Фактичні обставини провадження, кваліфікація дій обвинуваченого та його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення ніким не оспорюються, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції у відповідності зі ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції в цій частині не перевіряє.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України однією з підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Як передбачено ч. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і призначенні йому покарання не додержав вимог кримінального та кримінального процесуального закону ст. ст. 65, 75 КК України, ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення у провадженні.

Так, суд першої інстанції, звільняючи ОСОБА_9 від відбування покарання не врахував, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічні корисливі злочини, характеризується задовільно, раніше вчиняв злочин в період іспитового строку, обставини провадження, вчинення кримінального правопорушення через короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі, не відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків, та дійшов необґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та безпідставно застосував до обвинуваченого ст. 75 КК України.

При цьому суд першої інстанції належним чином не мотивував підстави прийнятого рішення, не навів переконливих та достатніх доказів можливості виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що суд порушив вимоги кримінального закону при звільненні обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, застосувавши закон, що не підлягає застосуванню.

Доводи апеляційної скарги прокурора в частині скасування вироку суду першої інстанції через м`якість призначеного обвинуваченому покарання не ґрунтуються на законі, не відповідають матеріалам кримінального провадження і вироку суду першої інстанції, так як за видом та розміром обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 185 КК України вироком суду призначено найбільш суворе покарання, передбачене санкцією відповідної частини цієї статті, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Згідно ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Як передбачено ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через мякість або через суворість.

Враховуючи фактичні обставини провадження, кваліфікацію та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вартість викраденого та особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що розмір покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, призначений судом першої інстанції, є явно несправедливим через його суворість. Необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 та попередження вчинення нових правопорушень буде покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в розмірі, наближеному до найнижчого, передбаченого санкцією цієї частини статті.

За таких обставин, апеляційна скарга заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції скасуванню в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання та зміні в частині призначеного покарання, з ухваленням нового вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Подільського районного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року, яким ОСОБА_9 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки та покладено на нього обв`язки, передбачені ст. 76 КК України скасувати в частині звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. ст. 75, 76 КК України.

На підставі ч. 2 ст. 404 КПК України змінити вказаний вирок в частині розміру призначеного ОСОБА_9 покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_9 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок Апеляційного суду м. Києва може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справпротягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

__________________ ______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4