Справа №1-173/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 червня 2007 року
Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого
судді: Лисенка Владислава Вікторовича

при
секретарі: Ярмольській
І.В.

за
участю прокурора: Будніка
І.А.

адвоката: ОСОБА_6.

законного
представника неповнолітнього підсудного
ОСОБА_7. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року
народження, уродженця смт. Глеваха,
Васильківського району, Київської
області, українця, громадянина України, що має середню освіту, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,
раніше не судимого,
відповідно до ст. 89
КК України, -

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч. 2; 357 ч. 3; 187 ч. 2; 357 ч. 3; 186 ч. 2; ч.3 ст 15,
186 ч. 2;
186 ч. 2; 187 ч. 2; 186 ч. 2; 187 ч. 2; 304 КК України, -

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2року
народження, уродженця м. Києва,
українця, громадянина України, що має неповну середню освіту, вихованця ЦСОД при МФБ „Отчий Дім", проживаючого за адресою: АДРЕСА_2,
раніше не судимого,
-

у вчиненні
злочинів, передбачених ст.
ст. 186 ч.2; 187 ч. 2; 186 ч. 2; ч.3 ст. 15,
186 ч. 2;
186 ч. 2; 186 ч. 2; 187 ч. 2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.10.2006 року біля 19 годин, ОСОБА_1.
діючи разом та за попередньою змовою в групі осіб з неповнолітніми ОСОБА_2.
та ОСОБА_4., знаходячись в с Петрівське
Києво-Святошинського району Київської області,
неподалік перехрестя дороги м.
Вишневе - м. Боярка
та с Петрівське - асфальтний
завод, маючи прямий умисел на вчинення
відкритого викрадення чужого майна та реалізуючи його, підійшли до ОСОБА_3. , який йшов по дорозі із с Петровського і
із застосуванням фізичного насильства,
яке виразилось у нанесенні ударів палицею по голові та по частинах
тіла, які не є небезпечними для життя і
здоров'я, заволоділи його особистим
майном, а саме чоловічим портмоне
вартістю 40 грн., в якому знаходились документи, а саме: паспорт громадянина України на його
ім'я та водійське посвідчення, годинник
вартістю 20 грн. та паском вартістю 20 грн.,
після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли, заподіявши ОСОБА_3. матеріальної шкоди на загальну суму 80 грн., викраденим розпорядились за власним розсудом.

Крім
цього, продовжуючи свою злочинну
діяльність, 28.10.2006 року біля 19 год. 30 хв., ОСОБА_1., діючи разом та за попередньою змовою групою осіб з
неповнолітніми ОСОБА_2., та
ОСОБА_4., знаходячись неподалік лісгоспу
в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, маючи прямий умисел на вчинення розбійного

2

нападу та з метою його
реалізації, підійшли до ОСОБА_5.,
яка йшла по стежці через місток і із застосуванням
фізичного насильства, яке виразилось у
нанесенні ударів палицею по голові та по частинах тіла, спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді:
закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку та перелому п'ятої пястної кисті праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи
№ 511/Д від 12.01.2007 року відносяться
до легких тілесних ушкоджень, що
спричинили короткочасний розлад здоров'я,
тобто із застосуванням фізичного насильства, що є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілої, заволоділи її жіночою
сумочкою, вартістю 50 грн., в якій знаходились паспорт на ім'я громадянки
України ОСОБА_5, гроші в сумі 375 грн. Викраденим
розпорядились на власний розсуд.

Крім цього, 29.10.2006 року, продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_1.
за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_2. знаходячись на вул.
. Гоголя в м. Боярка, Києво-Святошинського району. Київської
області, маючи прямий умисел на відкрите
викрадення чужого майна з метою його реалізації підійшли до ОСОБА_8., яка проходила неподалік Боярської ЗОШ №
5, із застосуванням фізичного
насильства, яке виразилось в ударах по
голові та різних частинах тіла, які не є
небезпечними для життя та здоров'я потерпілої,
заволоділи жіночою сумочкою їз шкірозамінника, вартістю 55 грн., та двома
поліетиленовими пакетами, в яких
знаходились мобільний телефон «Нокія-3200»,
вартістю 400 грн., з СІМ картою мобільного оператора «ЮМС» за № НОМЕР_1, вартістю 50
гривень, на рахунку коштів не
було, навушники до мобільного
телефону, вартістю 55 гривень, гаманець,
який цінності не представляє, в
якому знаходились гроші в сумі 300
гривень, вельветові штани, чорного кольору вартістю 55 гривень, чоловічі джинси темно-синього кольору, вартістю 55 гривень, після чого з викраденим з місця вчинення
злочину зникли, чим спричинили
потерпілій ОСОБА_8. матеріальної шкоди на суму 970 гривень.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, 01.11.2006 року біля 19 години 30
хвилин, ОСОБА_1., діючи разом та за попередньою змовою в групі
осіб з неповнолітніми ОСОБА_2. та ОСОБА_4.,
знаходячись на перехресті вулиць Радянської та Свободи в м. Боярка,
Києво-Святошинського району,
Київської області, маючи умисел
на вчинення відкритого викрадення чужого майна та з метою його реалізації, підійшли до ОСОБА_9., яка йшла по дорозі, і із застосуванням фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні ударів палицею по
голові та по інших частинах тіла,
спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді НЦЦ по зміщеному типу, астено-невротичний синдром соматичне
захворюбвання не пов'язане з травмою,
які згідно висновку судово-медичної експертизи № 510/Д від 12.01.2007
року відносяться до легких тілесних ушкоджень,
тобто із застосуванням насильства,
яке ле є небезпечним для життя і здоров'я, намагались заволодіти жіночою сумочкою, яка матеріальної цінності не
представляє, в якій ніяких матеріальних цінностей
не було, однак не довели свій злочинний
умисел до кінця, так як ОСОБА_9. почала
голосно звати на допомогу, після чого
вони з місця скоєння злочину втекли.

Крім цього, продовжуючи свою злочинну діяльність 01.11.2006 року близько 20 години 20 ,
хвилин, ОСОБА_1.
за попередньою змовою групою осіб з неповнолітнім ОСОБА_2. знаходячись на
вул. Свобода, що неподалік парку ім. . Шевченка в м. Боярка,
Києво-Святошинського району,
Київської області, маючи прямий
умисел на відкрите викрадення чужого майна та реалізуючи його підійшли до гр..
ОСОБА_10., яка йшла по стежці та із
застосуванням фізичного насильства яке виразилось у нанесенні ударів палицею по
голові та по інших частинах тіла, які не
є небезпечними для життя та здоров'я потерпілої, заволоділи жіночою сумочкою, із штучної замші вартістю 80 гривень, в якій знаходились жіноча парасолька, вартістю 80 гривень, гаманець
шкіряний, червоного кольору, вартістю 75 гривень, в гаманці
знаходились гроші в сумі 50
гривень, жіночі парфуми «Россо», вартістю 45 гривень, зарядний пристрій до телефону «Самсунг»
Е-730, вартістю 40 гривень, та речі,
які для неї матеріальної цінності не мають. Потерпілій заподіяно
матеріальних збитків на суму 370 гривень,
після чого з місця вчинення злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд.

Крім
цього, продовжуючи свою злочинну
діяльність, 02.11.2006 року біля 20
години, ОСОБА_1., діючи за попередньою змовою в групі осіб з
неповнолітнім ОСОБА_4., приїхавши на
електропотязі до залізничної станції „Глеваха", де,
дійшовши до алеї по вул.
Вокзальній смт. Глеваха
Васильківського району Київської області,
маючи прямий умисел на вчинення розбійного нападу та з метою його
реалізації, підійшли до ОСОБА_11., яка йшла по вищевказаній вулиці і із
застосуванням фізичного насильства, яке
виразилось у нанесенні ударів палицею по голові та інших частинах тіла, спричинили їй тілесні ушкодження у вигляді:
рани

З

лобно-тіменної
області голови, які згідно висновку
судово-медичної експертизи №
2 від 09.01.2007 року
відносяться до легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я потерпілої, тобто із застосуванням фізичного насильства, яке є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілої, заволоділи її жіночою
сумочкою, яка матеріальної цінності не
представляє, в якій знаходились гроші в
сумі 220 грн., косметичка,
вартістю 50 грн. та окуляри вартістю 60 грн. З викраденим з місця
вчинення злочину зникли, розпорядившись
викраденим на власний розсуд, чим
заподіяли ОСОБА_11. матеріального збитку на загальну суму 330 грн.

Крім
цього, продовжуючи свою злочинну
діяльність 03.11.2006 року, близько 17
години 40 хвилин, ОСОБА_1., діючи разом в групі осіб з неповнолітнім
ОСОБА_2., знаходячись на вул. .
Вокзальній в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, маючи прямий умисел на відкрите викрадення
чужого майна та реалізуючи його,
підійшли до гр.. ОСОБА_12., яка
йшла пішки з електропотяга, та із
застосуванням насильства, яке виразилось
у нанесенні ударів палицею по голові та інших частинах тіла, які не є небезпечними для життя та здоров'я
потерпілої, заволоділи жіночою сумочкою
із шкірозамінника, вартістю 50 гривень, в якій знаходились мобільний телефон «Самсунг
Е380», вартістю 300 гривень, з СІМ карткою Київ СТАР НОМЕР_3, вартістю 50
гривень, на рахунку коштів не
було, жіноча парасолька, вартістю 20 гривень, та зірвали з шиї золотий ланцюжок, вартістю 120 гривень, після чого з викраденим з місця скоєння
злочину зникли, завдавши потерпілій
ОСОБА_13. матеріальної шкоди на суму 490 гривень.

Крім
того продовжуючи свою злочинну діяльність ОСОБА_1. діячи за попередньою змовою
з неповнолітнім ОСОБА_2., 03.11.2006
року, близько 20 години 15 хвилин, знаходячись на перехресті вул. . Маяковського
та Крупської в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, маючи прямий умисел на відкрите викрадення
чужого майні та реалізуючи його,
підійшли до гр.. ОСОБА_14. , яка
йшла по вулиці, із застосуванням
фізичного насильства, яке виразилось у нанесенні
ударів палицею по голові та частинах тіла,
спричинивши їй тілесні ушкодження,
у вигляді «ЗЧМТ, струс головного
мозку забою м'яких тканин голови, які
згідно висновку судово-медичної експертизи № 512/Д від 09.01.2007 року
відносяться до легких тілесних ушкоджень,
що спричинили короткочасний розлад здоров'я, тобто із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя та здоров'я
потерпілої, заволоділи шкіряною жіночою
сумочкою, вартістю 250 гривень, в якій знаходились: мобільний телефон «Флай»
червоного кольору, вартістю 720 гривень, з СІМ карткою ЮМС НОМЕР_2, вартістю 50 гривень, гроші в сумі 50 гривень, записна книжка, вартістю 25 гривень, косметичні вироби: губна помада «Ейвон»
вартістю 20 гривень, блиск 3
в 1 вартістю
30 гривень, ключі від дверей, в кількості 3 штуки, вартістю 50
гривень, та інші дрібні речі, які цінності для потерпілої не
представляють, після чого з викраденим з
місця вчинення злочину зникли, чим
заподіяли потерпілій ОСОБА_14.
матеріальної шкоди на суму 1
195 гривень.

Крім
того ОСОБА_1, 1985 року
народження, достовірно знаючи, про те,
що ОСОБА_2, 1991 року народження
та ОСОБА_4, 1993 року народження є
неповнолітніми, за пропозицією ОСОБА_4.
з метою вчинення злочинів, маючи прямий
умисел на вчинення відкритого викрадення чужого майн , за пропозицією останнього, неодноразово приїзжали в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області, де в період часу з 24.10.2006 року по 03.11.2006 року скоїли ряд
тяжких злочинів. Чим ОСОБА_1. втягнув неповнолітніх ОСОБА_2. та ОСОБА_4. в
злочинну діяльність.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 відмовився давати покази на
підставі ст. . 63 Конституції
України, і його покази на досудовому
слідстві були оголошені судом відповідно до
ст. . 301 КПК України, який свою
вину у вчиненні злочинів визнав повністю і пояснював, що коли померла його мама, і коли йому виповнилось 15 років, батько віддав його в «Отчий Дім», що знаходиться в с Петрівське вул. Петрівського Києво-Святошинського району
Київської області. В « Отчому
Домі» він проживав декілька років. В даному притулку в нього було дуже багато
друзів, навіть після того, як він закінчив навчання та проживання в
даному притулку, він всеодно приїжджав
до своїх товаришів. Його найкращими друзями в «Отчому будинку» були
ОСОБА_2, 1991 року народження та ОСОБА_4, 1993 року
народження. Вони, хоч і були
неповнолітніми, були набагато молодші за
віком за нього, він з ними спілкувався, бо інших в нього товаришів не було.

14.10.2006 року він в
черговий раз приїхав до своїх товаришів в с. Петрівське, потім вони всі разом пішли на футбол. Після
футболу ОСОБА_2 з ОСОБА_4

4

вирішили поїхати до нього в гості в
смт. Глеваха, щоб взяти в нього якісь речі. Вони так і
зробили. Вони поїхали до нього до дому,
де, пообідавши, відпочивши трохи, вирішили повертатись до Отчого Дому, так як хлопцям неможна було
запізнюватись, тому що ,
коли вони запізняться Отчий Дім закриється і їх не
пустять всередину, бо за запізнення їх
вже неодноразово попереджали. їм також сказали,
що, якщо вони будуть
запізнюватись і не будуть слухатись вихователів, їх можуть вигнати з даного притулку, так як їм там подобалось, вони не хотіли порушувати дисципліну. Але так
трапилось, що, коли вони ішли на електропотяг, то на один із електропотягів, вони запізнились. Наступні електрички на
станції «Шляхова», де вони чекали
електропотяг, не зупинялись. Тому хлопці
до «Отчого Дому» до його закриття запізнились. Так як вони боялись повертатись
до «Отчого Дому», вважали, що їх всеодно виженуть і попросилися в нього
пожити деякий час, він їм дозволив. Тому
вони повернулись до нього додому і стали втрьох проживати. Грошей на продукти
харчування в них були, так як він ходив
на будівництво найманим робітником, працював
там. Коли в них не стали коштів на
продукти харчування, ОСОБА_4, жартома,
запропонував заробляти кошти іншим шляхом. Він чув,
що є люди, які нападають у
вечірній час на людей, відбирають в них
сумочки та грабують їх. Спочатку вони з ОСОБА_15 не звернули на ці слова увагу.
Та одного разу, коли вони повертались з с Петрівського, куди знову їздили на футбол, а це було 24.10.2006 року та йшли в напрямку залізничної станції
„Крюківщина", близько 19 години в темни й
час доби вони побачили, що на обочині
лежить якийсь п'яний чоловік, коли вони
підійшли до нього, то вирішили його
обшукати. Вони втрьох підійшовши до нього почали обшукувати його кишені. В його
штанах вони знайшли чоловіче портмоне темного кольору, в якому знаходились гроші в сумі 4 гривні, в портмоне вони знайшли документи, це був паспорт громадянина України та ще
якісь папірці, чи документи. Дані
документи вони викинули забрали лише паспорт,
щоб потім йому повернути за викуп. Також вони в даного чоловіка забрали
годинник з руки чоловіка. Більше вони в даного чоловіка нічого не забрали.
Годинник, коли вони бігли на
електропотяг, загубили по дорозі.
Паспорт він зберігав по місцю свого проживання.

Через декілька днів він в сараї
знайшов дерев'яну палицю, держак від
зломаної лопати та, заносячи її в
будинок, повідомив хлопцям, що грабуючи людей, вони будуть використовувати її для
нападу, в тих випадках, коли люди не будуть їм віддавати свої речі.
Дану палицю вони весь час носили з собою по черзі.

28.10.2006
року вони в трьох вирішили приїхати в м.
Боярка з метою
когось пограбувати. Коли вони приїхали,
то пішли в сторону переїзду,
де, знайшовши бездлюдне місце та
сховавшись в кущах, де сиділи та чекали
на свою жертву. ОСОБА_2 та ОСОБА_4сховались в кущах попереду нього, а він сидів трохи позаду. Потім коли вони
побачили що по стежці йде самотня жінка,
ОСОБА_4раптово вискочив сам з кущів,
витягнувши з рукава своєї курточки палицю, та,
підбігши до жінки, став її бити
палицею по різних частинах тіла та голові. Жінка йому спочатку свою сумку не
віддавала, але через декілька хвилин
боротьби, вона її відпустила. Жінка
ОСОБА_4весь час говорила, щоб він віддав
їй сумку, бо в ній знаходиться її
паспорт громадянина України, але
ОСОБА_4не звертав на її слова уваги. Коли він вихопив в неї сумочку, побіг в їх бік, вслід за ОСОБА_4побіг ОСОБА_2 та він.
Відбігши на безпечну відстань, вони
зупинились та оглянули, що знаходиться в
сумочці і виявили гроші в сумі 375
гривень, паспорт синього кольору
громадянина України на прізвище ОСОБА_5. Всі речі, які вони знайшли в сумочці, викинули на смітник, крім паспортра та грошей. Паспорт він забрав
до себе додому, де зберігав з іншим
викраденим паспортом, гроші витратили на
власні потреби.

Наступного
дня, а саме 29.10.2006 року вони знову
втрьох приїхали в м. Боярку з метою когось
пограбувати. ОСОБА_2 в нього взяв палицю і вони втрьох пішли по вулиці Гоголя.
ОСОБА_4зупинився та пішов в відлюдне місце в туалет, а вони з ОСОБА_15 пішли далі. Пройшовши ще
трохи, вони побачили, що по вул.
Гоголя попереду них іде самотня жінка. Вони, підійшли до неї, ОСОБА_2 почав наносити удари палицею по
різним частинам тіла жінки, а він почав
виривати в неї з рук сумочку, в іншій
руці вона тримала два поліетиленові пакети. Коли вони забрали в неї ці
речі, побігли в напрямку парку ім. Шевченка. В парку, відбігши на безпечну відстань, вони,
зупинившись, почали
оглядати, що знаходиться в даній сумочці
та пакетах. В сумочці вони знайшли мобільний телефон НОКІА 3200,
без чохла світлого кольору, гроші в сумі 200 гривень. В пакетах поліетиленових було двоє штанів:
вельветові та джинси, які вони порвали
та викинули на смітник. Потім вони вирішили повертатись додому, коли прийшли на перон, то ОСОБА_4. їх вже шукав. Вони йому
розповіли, що вони викрали і тоді, сівши на електропотяг, поїхали до нього додому. Гроші вони витратили
за власним розсудом.

5

ОСОБА_2, взявши
мобільний телефон на
другий день поїхав в м. Київ на радіоринок,
що розташований поблизу ст. „Караваєві
Дачі", де намагався його продати.
Але з його слів, двоє дорослих
людей, назвавшись йому працівниками
міліції, відібрали мобільний телефон, тому він повернувся в смт. Глеваха без грошей та без мобільного телефона.

01.11.2006 року вони знову
в трьох приїхали в м. Боярку з метою когось
пограбувати. Вони вийшли на залізничній станції „Тарасівка" та пішли в с торону парка імені
Шевченка, де в темряві простояли близько
30 хвилин, коли помітили, що по вул.
Радянській іде самотня жінка .
Вони сховались в темряві, коли вона
пройшла повз них, вони вирішили піти за
нею, ОСОБА_4в цей час йшов трохи позаду
них. Коли вони її наздогнали, він дістав
палицю з рукава своєї курточки та почав нею наносити удари по тілу жінки.
Але, несподівано для них, жінка по іала дуже сильно кричати, і вони,
злякавшись її крику, тому що це
було поруч житлових будинків вони втекли,
не забравши в даної жінки нічого. Коли вони від неї втікали, ОСОБА_4їх наздогнав і вони побігли звідти.
Коли вони відбігли на велику відстань,
перепочили і знову пішли гуляти по місту Боярка.

Через
деякий час, коли вони знову проходили
неподалік парка ім. Шевченка, ОСОБА_4несподівано захотів в туалет, а вони пішли далі по вулиці, тому ОСОБА_4від них відстав, сказавши при цьому, що їх наздожене. Вони з ОСОБА_15 пішли
далі, коли вони проходили по одній із
вулиць, поблизу парка, помітили,
що по вулиці іде одна жінка, вона
ішла сама і вони вирішили наздогнати її. Він,
підбігши до неї, штовхнув
її, зачипивши своєю ногою за її. Жінка
не втрималась на ногах, тому впала на
землю, він в цей час, коли вона лежала на землі, почав виривати в неї сумочку. ОСОБА_2 в цю
хвилину стояв поруч коло нього. Коли він вирвав в неї сумочку, вони з ним в двох побігли в сторону
залізничних колій. Потім, відбігши в темряву, вони вирішили подивитись, що знаходиться в сумочці. В сумочці вони
виявили жіночу парасольку, яку потім
загубили, де саме він не пам'ятає, гаманець,
в якому знаходились кошти в сумі близько 50 гривень, гроші
вони забрали собі, а гаманець викинули., також вони в сумці виявили паспорт синього
кольору на ім'я ОСОБА_16, який він
забрав та зберігав по місцю свого проживання в смт. Глеваха,
там, де знаходились інші
паспорти. Сумку та всі інші дрібні речі,
які знаходились в сумці, вони
викинули на смітник. Потім вони повернулися на перон, де їх вже шукав ОСОБА_4.

02.11.2006 року вони знову
вирішили поїхати когось пограбувати. Коли вони йшли в напрямку залізничної
станції «Шляхова», щоб сісти на
електропотяг, він з ОСОБА_15 почав
сваритися, причину сварки не
пам'ятає, але, коли вони дішли до станції, посварились дуже сильно, тому він прогнав Олексія. ОСОБА_2 пішов на
перон, який їде в напрямку м. Києва,
а він разом з ОСОБА_4пішли на перон та поїхали в напрямку ст.
„Фастів". Він з ОСОБА_4вийшов на залізничній станції „Глеваха"
та пішли по направленню лікарні. Вони зупинились поблизу кіоска, що розташований поблизу філіала
Інститута, раптом вони побачили
жінку, яка йшла по алеї, потім вони впевнились, що їх ніхто не побачить, ОСОБА_4витягнув палицю з рукава своєї
курточки та побіг за цією жінкою, а він
побіг за ним, догнавши дану жінку, ОСОБА_4 почав бити її палицею, а він почав виривати в неї з рук сумочку.
Коли він вирвав сумку, ОСОБА_4перестав
бити жінку і вони разом побігли до лікарні в смт. Глеваха. Відбігши до пустиря, на безпечну відстань, вони вирішили оглянути, що знаходиться в даній сумочці, в сумочці вони знайшли гроші точної суми він
непам'ятає. Всі інші речі, які вони
виявили в сумочці та сумку вони викинули на тому самому місці, де і розглядали. Після цього вони, забравши гроші, пішли в магазин, де придбали продукти харчування, а гроші,
які залишились забрали з собою та пішли додому. Коли вони пішки ішли
додому, то прийшовши до свого будинку, побачили,
що ОСОБА_2 їх вже чекав коло будинку.

На
другий день, а саме 03.11.2006 року під вечір
вони знову в трьох вирішили поїхати в м.
Боярку з метою
когось пограбувати. Близько 17.00
години вони приїхали в м. Боярку. Проходячи по
вул. Вокзальній неподалік залізничного
переїзду, вони помітили самотню
жінку, вони вирішили піти за нею.
Наздогнавши, хотіли її пограбувати, ОСОБА_4від них відстав. А він з ОСОБА_15
вдвох, наздогнавши жінку, штовхнув її,
і вона, невтримавшись на
ногах, впала на землю, він вирвав з її рук сумочку, а ОСОБА_2 її декілька раз вдарив. Потім вони
побігли в напрямку залізничної станції „Боярка".
Відбігши на безпечну відстань, вони
вирішили подивитись, що знаходиться в
сумці. В сумочці вони виявили мобільний телефон «Самсунг Е-380»,
сріблястого кольору,
жіночу парасольку, паспорт
синього кольору на прізвище ОСОБА_17. Вони з собою забрали мобільний
телефон, паспорт синього кольору, а сумку з усіма іншими речами вони залишили
неподалік залізничного переїзду. Потім вони побігли далі в центр м.

6

Боярка. Де подівся
ОСОБА_4, вони не помітили, тому вирішили його не чекати і пішли самі.
Проходячи по вулиці Білогородській, вони
дійшли до будинку, в якому розташований
«Укртелеком», на площі поруч даного
будинку були розміщені каруселі Ліна-Парк,
вони, погулявши там, вирішили вже повертатися. Потім вони
помітили, що в темряві проходить самотня
жінка і вирішили піти за нею. Дійшовши до перехрестя вулиць Крупської та
Московської, жінка зупинилась, бо з однієї із вулиць виїжджав
автомобіль, жінка пропускала автомобіль.
Коли автомобіль проїхав, він підбіг до
жінки та почав наносити їй удари палицею по різним частинам тіла в район
голови, ОСОБА_2 був поруч, але він нічого не робив. Коли він забрав в
жінки сумочку вони разом з ОСОБА_15 побігли в сторону залізничної станції Боярка, добігши до залізничної станції, вони вирішили подивитись, що знаходиться в сумці. В сумці знайшли якісь
папірці, мобільний телефон червоного
кольору «Флай», якісь ключі. Вони собі
забрали лише мобільний телефон, а всі
інші речі разом з сумкою залишили коло трансформаторної будки. Потім вони пішли
на електричку та поїхали до дому. Наступного дня, коли вони приїхали в м. Боярку, з метою когось пограбувати їх було затримано працівниками
міліції.

У
вчиненому щиро розкаявся, з розмірами
викраденого згоден, просив суд не
позбавляти його волі.

В
судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою вину у вчиненні злочинів визнав
повністю і суду пояснив, що останніх
декілька років він проживав в "Отчому домі", що розташований по АДРЕСА_1 Київської обасті.
В "Отчий Дім" його віддав опікун ОСОБА_18. В отчому домі він
товаришував з різними друзями, серед
яких був ОСОБА_4. Разом з ними деякий час проживав ОСОБА_1. Після закінчення свого навчання ОСОБА_1 переїхав
жити до себе додому в смт. Глеваха
Васильківського району Київської області. Але він до них постійно приїжджав в
гості і підтримував з ними дружні відносини. Одного разу, а саме 14.10.2006
року, коли він до них приїхав в
гості, вони пішли гуляти в футбол, після футболу вирішили поїхати до нього до
дому в гості, де він проживав сам, тому що він хотів в ОСОБА_1взяти колонки до
магнітофона. Коли вони повертались до притулку з смт. Глеваха,
запізнились на електричку,
наступний електропотяг на станції "Шляхова", де вони знаходились, не зупинився,
а до закриття притулку залишилось дуже мало часу. Так як в них в
притулку з приводу дисципліни було дуже суворо,
вони розуміли, що їх сильно
покарають, тому, злякавшись,
вирішили спільно не повертатись до Отчого Дому. Вони в двох з
ОСОБА_4попросили ОСОБА_1а
залишитись пожити у нього деякий час,
тому після дозволу ОСОБА_1повернулись
до нього додому. Харчувались вони на гроші ОСОБА_1, тому що він
на той час ходив на роботу найманцем на будівництві. Вони нікого не
повідомляли, де вони проживали весь
час. Жили вони у ОСОБА_1самі. Коли
бачили, що приїжджали представники з
Отчого дому їх шукати, вони
ховались, де могли, бо не хотіли повертатись в притулок. Коли в
них закінчились гроші, то ОСОБА_4запропонував
жартома їм заробляти гроші іншим шляхом,
тобто пограбуваннями. Він їм сказав,
що є категорія людей, які іноді
грабують на вулиці, відбираючи в людей
сумочки. А жити можна на гроші від продажу речей, які вони знайдуть в їх сумочках. Вони на його
пропозицію погодились. ОСОБА_1одного разу пішов до сараю та знайшов там палицю - відрізок від
держака лопати. Зайшовши до будинку, він
повідомив, що дану палицю вони будуть
використовувати під час пограбування і будуть бити людей, які не віддаватимуть свої сумочки їм.

24.10. 2006 року вони в
трьох приїхали в с Петрівське
на футбол, коли вони повертались на
електричку, побачили, що на обочині дороги лежить якийсь чоловік.
Коли підійшли ближче, побачили, що він спить,
бо був п'яний. Коли вони проходили повз нього, він запропонував подивитись що в нього
знаходиться в кишенях. З кишень чоловіка вони витягнули портмоне, в якому знаходились якісь документи, які саме це документи, вони не роздивлялись, тому що було темно. Він лише роздивився, що серед них був паспорт громадянина України.
Дані документи вони викинули, а забрали
лише паспорт. Паспорт вони забрали з метою,
щоб йому його повернути за викуп. ОСОБА_1з руки чоловіка забрав наручний
годиник, який вони загубили, коли бігли на електричку. Також вони в кишені
чоловіка знайшли гроші в сумі 4
грн. Після цього вони поїхали додому до ОСОБА_1. 28.10.2006 року вони в
трьох вирішили приїхати в м. Боярку з метою когось
пограбувати. Коли вони приїхали, то
пішли в сторону переїзду, де, знайшовши відлюдне місце та сховавшись в
кущах, сиділи і чекали свою жертву. Він
з ОСОБА_4сховались в кущах, а ОСОБА_1
сидів трохи позаду них. Потім, коли вони
побачили, що

7

по стежці йде самотня жінка, ОСОБА_4раптово вискочив з кущів, витягши з рукава своєї курточки палицю, та підбігши до жінки, став її бити палицею по різних частинах тіла.
Жінка йому спочатку свою сумку не віддавала,
але через декілька хвилин боротьби,
вона її відпустила. Жінка ОСОБА_4весь час говорила, щоб він віддав їй сумку, бо в ній знаходиться її паспорт громадянина
України, але ОСОБА_4не звертав на її
слова уваги. Вони в цей час сиділи в кущах та все чули. Коли він вихватив в неї
сумочку, побіг в їх сторону, слідом за ОСОБА_4побіг він та ОСОБА_1. Відбігши на безпечну відстань, вони зупинились та оглянули, що знаходиться в сумочці, в сумочці вони виявили гроші в сумі 375 грн., паспорт синього кольору громадянина України
на прізвище ОСОБА_5. Всі речі, які вони
знайшли в сумочці, викинули на смітник, окрім паспорта та грошей. Паспорт
ОСОБА_1забрав до себе додому, де
зберігав з іншим викраденим паспортом,
гроші витратили на власні потреби.

На наступний день, а саме 29.10.2006
року вони знову втрьох приїхали в м.
Боярку з метою
когось пограбувати. Він взяв у хлопців палицю і вони втрьох пішли по вулиці
Гоголя. ОСОБА_4зупинився та пішов в відлюдне місце в туалет, а він з ОСОБА_1ом
пішли далі. Пройшовши ще трохи, вони
побачили, що по вул. Гоголя попереду йде жінка. Він, підійшовши до неї, почав наносити їй удари палицею по різним
частинам тіла, а ОСОБА_1 почав виривати
в неї з рук сумочку, в іншій руці вона
тримала два поліетиленові пакети. Коли вони забрали в неї ці речі, побігли в напрямку парку ім. Шевченка. В парку, відбігши на безпечну відстань, вони,
зупинившись, почали
оглядати, що знаходиться в сумочці та
пакетах. В сумочці вони знайшли мобільний телефон НОКІА 3200,
без чохла світлого кольору, гроші в сумі 200 грн. В пакетах було двоє штанів вельветові та
джинси, які вони порвали та викинули на
смітник. Потім вони вирішили повертатись додому. Коли вони прийшли на
перон, то ОСОБА_4 їх вже шукав. Вони
йому розповіли, що вони викрали і тоді, сівши на електропотяг, поїхали дододому до ОСОБА_1.. Гроші вони
витратили на власний розсуд. Він, взявши
мобільний телефон, на другий день поїхав
в м. Київ на радіоринок, що розташований поблизу станції „Караваєві
Дачі", де намагався його продати.
Коли він проходив по радіоринку, до
нього підійшли двоє дорослих людей, які
спочатку захотіли подивитись телефон,
потім вони йому почали говорити,
що заведуть у відділення міліції,
так як даний телефон є викраденим.
Він їх дуже сильно злякався, тому
втік з ринку, при цьому не забирав в них
телефон. Він повернувся в смт. Глеваха
без грошей та без мобільного телефона.

01.11.2006
року вони знову втрьох приїхали в м.
Боярку з метою
когось пограбувати. Вони вийшли на залізничній станції „Тарасівка" та
пішли в сторону парка імені Шевченка. Там в темряві вони простояли близько 30 хвилин, поки помітили, що по вул.
Радянській йде жінка. Вони сховались в темряві. Коли жінка пройшла повз
них, вирішили піти за нею. ОСОБА_4в цей
час йшов трохи позаду них. Коли вони її наздогнали, ОСОБА_1дістав палицю з рукава своєї курточки
та почав нею наносити удари по тілу жінки. Але несподівано для них дана жінка
почала дуже сильно кричати, вони, злякавшись її крику, тому що це було поруч житлових будинків, втекли,
не забравши в жінки нічого. Коли вони від неї втікали, ОСОБА_4їх наздогнав і вони побігли від того
місця якнадалі. Коли вони відбігли на велику відстань, перепочили і знову пішли гуляти по місту Боярка. Через деякий
час, коли вони знову проходили неподалік
парка ім. Шевченка, ОСОБА_4несподівано захотів в туалет, а вони знову з ОСОБА_1ом пішли далі по вулиці,
тому ОСОБА_4від них відстав,
сказавши при цьому, що він їх
наздожене. Вони з ОСОБА_1ом
пішли далі. Коли вони проходили по одній із вулиць, поблизу парка, то помітили,
що по вулиці іде одна жінка, вона
йшла сама. Вони вирішили наздогнати її. ОСОБА_1, підбігши до жінки, штовхнув її зачепивши при цьому її ногу своєю
ногою. Жінка не втрималась на ногах і впала на землю, ОСОБА_1,
коли вона лежала на землі, почав
виривати в неї сумочку. Він в цей час стояв поруч коло нього. Коли
ОСОБА_1вирвав в неї сумочку, вони з ним
вдвох побігли в сторону залізничних колій. Потім , відбігши в темряву, вони вирішили подивитись, що знаходиться в сумочці. В сумочці вони
виявили жіночу парасольку, яку потім
загубили, де саме він не пам'ятає.
Гаманець, в якому знаходились кошти в
сумі близько 50 гривень, вони викинули, а гроші забрали собі. Також в сумці вони
виявили паспорт синього кольору на ім'я ОСОБА_16, який ОСОБА_1забрав та зберігав по місцю свого
проживання в смт. Глеваха, там,
де знаходились інші паспорти. Коли вони забирали в даної жінки
сумку, вони не знали, що в ній знаходиться паспорт. Сумку та всі
інші дрібні речі, які знаходились в
сумці, вони викинули на смітник. Потім
вони повернулися на перон, де на них вже
чекав ОСОБА_4.

02.11.2006 року вони знову
вирішили поїхати когось пограбувати. Коли вони йшли в напрямку залізничної
станції «Шляхова», щоб сісти на
електропотяг він з ОСОБА_1ом
почав

8

сваритися, причину сварки не пам'ятає, але коли вони дійшли до станції, він з ОСОБА_1ом
посварився дуже сильно, тому
ОСОБА_1його прогнав і він пішов на інший перон,
який їде в напрямку м. Києва, а ОСОБА_1разом з ОСОБА_4пішли на перон та
поїхали в напрямку станції „Фастів". А він повернувся до будинку ОСОБА_1і чекав на їх
повернення, тому що він не знав, куди саме вони поїхали. Коли вони повернулись
додому, він сидів поруч будинку, вони йому розповіли, що поблизу лікарні в смт. Глеваха в парку пограбували жінку, також вони повідомили, що її сумку вони викинули на пустирі поблизу
лікарні, а на гроші купили продукти
харчування, які принесли з собою.

На другий день, а саме 03.11.2006
року під вечір вони знову в трьох вирішили поїхати в м. Боярку
з метою когось пограбувати. Близько 17.00
години вони приїхали в м. Боярку та, проходячи по вул.
Вокзальній, неподалік
залізничного переїзду, вони помітили
жінку і вирішили піти за нею. Наздогнавши,
хотіли її пограбувати. ОСОБА_4 від них відстав. Коли вони наздогнали
жінку, ОСОБА_1її штовхнув і вона, не втримавшись на ногах, впала на землю. ОСОБА_1почав виривати з її
рук сумочку, а він декілька раз її
вдарив. Потім вони побігли в напрямку залізничної станції „Боярка". Відбігши на
безпечну відстань, вони вирішили
подивитись, що знаходиться в сумці. В
сумочці виявили мобільний телефон «Самсуенг Е-380», сріблястого кольору, жіночу парасольку, паспорт синього кольору на прізвище ОСОБА_17.
Вони з собою забрали мобільний телефон та паспорт, а сумку з усіма іншими речами залишили
неподалік залізничного переїзду. Коли грабували жінку, не знали,
що в сумці знаходиться паспорт,
наміру забирати в неї важливий документ у них не було. Потім вони
побігли далі в центр м. Боярка. Де подівся
ОСОБА_4, вони не помітили, тому вирішили його не чекати і пішли самі.
Проходячи по вул. Білогородській, вони дійшли до будинку жовтого кольору, в якому розташований „Укртелеком", на площі,
поруч даного будинку були розміщені каруселі Луна-Парк. Вони, погулявши там трохи, вирішили повертатися. Потім помітили, що в темряві прохидить жінка і вирішили піти
за нею. Дійшовши за нею до перехрестя вулиць Крупської та Московської, жінка зупинилась, бо з однієї із вулиць виїжджав автомобіль і
жінка пропускала автомобіль. Коли автомобіль проїхав, ОСОБА_1підбіг до жінки та почав наносити їй
удари палицею по різним частинам тіла в район голови, він стояв поруч. Коли ОСОБА_1забрав в жінки
сумочку, вони разом побігли в сторону
залізничної станції „Боярка".
Добігши до залізничної станції, вони
вирішили подивитись, що знаходиться в
сумці. В сумці вони знайшли якісь папірці,
мобільний телефон червоного кольору «Флай», якісь ключі. Вони собі забрали лише мобільний
телефон, а всі інші речі разом з сумкою
залишили коло трансформаторної будки. Потім вони пішли на електричку та поїхали
додому, де на них вже чекав ОСОБА_2. На
другий день, коли вони приїхали в
м. Боярку
з метою когось пограбувати, їх було
затримано працівниками міліції. У вчиненому щиро розкаявся, з розмірами викраденого згоден, просив суд не позбавляти його волі.

Крім
повного визнання вини підсудними, їх
вина у вчиненні злочину підтверджується: Показами неповнолітнього свідка
ОСОБА_4який суду пояснив, що останніх
три роки він проживав та виховувався в "Отчому домі", що розташований по вул. Петрівського,
118 в с.
Петровське Києво-Святошинського району Київської області. В "Отчий
Дім" його віддала його бабуся ОСОБА_20,
яка проживає в м. Києві. Вона його туди віддала після смерті мами. Тому
опікунами його являються представники "Отчого Дому". В Отчому домі
він товаришував з ОСОБА_21. До них в
гості дуже часто приїжджав їх товариш,
колишній вихованець Отчого дому ОСОБА_1. Одного разу, коли він до них приїхав в гості, вони вирішили поїхати до нього до дому в
гості, він проживав в смт. Глеваха Васильківського району Київської
області. Вони поїхали до ОСОБА_1до
дому в гості, тому що
ОСОБА_2 хотів в ОСОБА_1взяти
колонки з магнітофоном. Коли вони
повертались до притулку з смт.
Глеваха, вони запізнились на
електричку, наступна електричка на
станції "Шляхова" де вони знаходились не зупинилась, а до закриття притулку залишилось дуже мало
часу. Так як в них в притулку з приводу дисципліни було дуже суворо, вони розуміли що їх сильно накажуть тому
вони, злякавшись, вирішили спільно не повертатись до Отчого
Дому. Вони попросили ОСОБА_1залишитись пожити у нього деякий час, тому вони повернулись до ОСОБА_1додому.
Харчувались вони на гроші ОСОБА_1, він на той час ходив на роботу найманцем на будівництві.
Вони нікого не повідомляли де вони проживали весь час. Жили вони у ОСОБА_1самі, господарювали
самі, там їм сподобалось. Коли вони
бачили, що приїжджали представники з
Отчого дому їх шукати вони ховались де могли,
вони не хотіли повертатись в притулок. Коли в них закінчились
гроші, то він, жартома,
запропонував хлопцям ОСОБА_2 та ОСОБА_1у заробити гроші іншим шляхом, тобто пограбуваннями. Він чув, що людей

9

іноді
грабують на вулиці, відбираючи в них
сумочки. А жити можна на гроші від продажу речей, які вони знайдуть в їх сумочках. Хлопці
погодились. ОСОБА_1одного разу пішов до сараю та знайшов там палицю - відрізок від
держака лопати. Зайшовши до будинку, він
повідомив, що дану палицю вони будуть
використовувати під час пограбування.

24.10. 2006 року вони втрьох
приїхали в с. Петрівське на футбол. Коли вони повертались на електричку, вони побачили, що на узбіччі дороги лежить чоловік, він спав,
тому що був п'яний. Коли вони проходили повз даного чоловіка, ОСОБА_2 запропонував подивитись, що в нього знаходиться в кишенях. З кишеней
даного чоловіка вони витягнули портмане, в якому знаходились якісь документи, що саме це були за документи, він нероздивлявся, тому що було темно. Дані документи вони
викинули, а забрали лише паспорт.
Паспорт вони забрали з метою, щоб йому
його повернути за викуп. ОСОБА_1з руки даного чоловіка забрав наручний
годинник, який вони загубили, коли бігли на електричку. Пасок вони в даного
чоловіка не забирали, він їм
непотрібний, також вони в кишені даного
чоловіка знайшли гроші в сумі 4
грн. Після цього вони поїхали додому до ОСОБА_1.

28.10.2006 року вони в
трьох приїхали в м. Боярка, де пішли в сторону переїзду, неподалік лісосмуги вони вирішили
чекати, щоб хтось їхав самотній. Близько
19 години они побачили, що по стежці іде жінка неподалік ставочка.
Вони всі сховались в кущах. Коли жінка наблизилась до ліхтаря, він вискочив з кущів, наздогнав жінку та почав її бити
палицею, яку він в той день носив в
рукаві своєї курточки. Він даною палицею почав наносити удари по різним
частинам тіла даної жінки. Хлопці в цей час сиділи в кущах і спостерігали за
ним. ОСОБА_2 сидів ближчеє в кущах, а ОСОБА_1десь подалі. Коли він забрав
сумочку, то побіг до кущів в тому
напрямку, де сиділи хлопці, і вони всі разом побігли в сторону лісу.
Сумочка була чорного кольору, коли вони
відбігли на безпечну відстань, оглянули
сумочку, в ній вони знайшли гроші в сумі
375 гривень, паспорт громадянина України на ім. "я
ОСОБА_5. Гроші і паспорт вони забрали з собою,
а сумочку викинули в кущі. Коли він забирав сумочку, жінка просила віддати їй сумку, бо в ній знаходиться її важливий документ
паспорт громадянина України, але він не
звертав на її слова уваги.

29.10.2006 року вони знову
приїхали в с Тарасівка, так як ще було видно, вони пішли на базар купили собі вина, сухариків та пішли по вул. Молодіжній м.
Боярка, також вони помітили,
що по вул. Гоголя йде самотня
жінка, вони всі пішли за нею, але він захотів в туалет, тому відстав від хлопців. Коли він справив
свої нужди і повернув на ту вулицю, куди
пішли хлопці, їх там вже не було, куди вони поділись він не знав. Тому він
пішов на стацію „Боярка", де на пероні,
побачив хлопців. Вони йому повідомили,
що вони пограбували жінку і забрали ь неї мобільний телефон, марки НОКІА та гроші в сумі 290 гривень, також хлопці сказали, що в даної жінки вони забрали два
пакети, в яких знаходились двоє штанів:
одні вельветові, інші джинсові. Де
поділись штани, він не знав, мабуть,
вони їх теж викинули.

01.11.2006 року він разом з
своїми товаришами приїхали знову в м.
Боярку. Коли вони проходили по вул.
Радянській, помітили, що по вулиці йде самотня жінка, він в цей час призупинився, коли йшов позаду хлопців, помітив здалеку, що ОСОБА_1,
взявши палицю, почав бити одну
жінку, ОСОБА_2 знаходився поруч коло
ОСОБА_1, але так як жінка почала дуже
голосно кричати, хлопці злякались та
побігли в інший бік, а він став доганяти
їх. Після того, як вони втекли на
безпечну відстань, пішли на базар купити
пиріжків. Коли проходили по одній із вулиць,
назву якої він непам'ятає, він
відстав від хлопців, щоб сходити в
туалет, а хлопці пішли далі. Коли він
вирішив їх наздогнати, то їх вже поблизу
не було. Він пішов на перон станції „Тарасівка", де знайшов хлопців, вони йому повідомили, що пограбували жінку поблизу парка ім. Шевченка. Вони йому повідомили, що забрали в неї сумочку, в якій знаходились гроші та інші речі, також вони забрали в неї паспорт. Паспорт
вони забрали з собою, а всі інші речі
викинули. Після цього вони сіли на електричку і поїхали до ОСОБА_1додому.

2.11.2006 року вони знову
вирішили поїхати когось пограбувати,
але, коли вони йшли по
дорозі, ОСОБА_1з ОСОБА_15 почали
сваритись. Після сварки він разом з ОСОБА_1ом
сіли на електропотяг, який йшов в
напрямку м. Фастів, а ОСОБА_2 залишився на пероні станції
„Шляхова". Доїхавши до станції „Глеваха", вони з ОСОБА_1ом
вийшли на перон, походивши трохи по
базарі, вони пішли в сторону парка.
Пройшовши декілька раз по парку від початку до кінця по стежці, вони побачили жінку яка йшла через парк. Коли
вони ходили по парку він весь час носив палицю в рукаві своєї курточки. Він
підбіг та вдарив палкою декілька

10

раз дану жінку.
Потім підбіг до нього ОСОБА_1 та почав забирати в жінки сумочку. Сумочка була
чорного кольору. Потім вони разом із ОСОБА_1ОСОБА_1ом побігли до кінця бетонного забору, з однієї сторони знаходились городи. Вони
присіли та почали розглядати речі, які
викрали. В сумочці знайшли гроші в сумі близько 80 гривень, інші дрібні речі та різні папірці. Забравши
гроші, вони всі речі разом з сумкою
викинули, та пішли додому до ОСОБА_1. Прийшовши до
будинку, вони побачили, що їх вже чекає ОСОБА_2. Вони разом з
ОСОБА_1розповіли ОСОБА_2, де вони були
та що зробили. Дані гроші вони витрачали на продукти харчування.

Наступного
дня, 03.11.2006 року вони знову приїхали в м. Боярку
та пішли по вул. Вокзальній. Коли він
йшов разом з хлопцями, в нього спав
кросівок, тому він зупинився, а коли підняв голову, то хлопців вже не було видно. Коли він
пройшов ще трохи, хлопців він не
знайшов, тому вирішив повернутись на
перон та поїхав додому до ОСОБА_1.
Коли він приїхав в смт. Глеваха, то хлопців ще не було. Він чекав їх на
вулиці. Коли повернулись хлопці, вони
йому розповіли, що пограбували двох
жінок і забрали в них два мобільні телефони „Самсунг" сірого кольору та
„Флай" червоного кольору, також
вони забрали в даних жінок паспорти, які
ОСОБА_1поклав в себе дома до інших викрадених паспортів. Викрадений телефон
НОКІА 3200 ОСОБА_2
їздив продавати на радіоринок в м.
Київ, де його, як він повідомив, в нього викрали невідомі особи.

- показами
потерпілої ОСОБА_22, яка пояснила
суду, що 01.11.2006 року близько 19
години 30 хвилин
вона поверталась з роботи та, приїхавши
на маршрутному таксі в м. Боярку, вона вийшла на зупинці "Будинок Побуту". Так як
було вже пізно, вона побоялась іти через
парк Шевченка, тому пішла по вул. Б. Хмельницького та повернула на вул. Свободи. Коли вона проходила по вул. Свобода,
помітила, що за нею йде двоє
неповнолітніх віком близько 13
років, тому вона не придала цьому
значення. Коли вона повернула на вул.
Радянську, то, пройшовши відстань біля 7 метрів, відчула,
що її вдарили якимсь твердим предметом,
але вона втрималась на ногах і не впала на землю Коли вона повернулась
до них, то помітила, що один із них тримав палицю в руках. Обличчя
його вона не пам'ятає, але
пам'ятає, що палицю тримав хлопчина
нижчого росту, а інший стояв та
спостерігав. Вона, повернувшись, відразу почала дуже сильно кричати.
Вони, злякавшись, відразу почали тікати в сторону парка
ім. Шевченка. А вона, прийшовши в себе через деякий час, побігла додому. Коли вона добігала
додому, помітила, що по вулиці іде якийсь чоловік. Вона так
думає що хлопці втекли, бо побачили на
вулиці сторонню особу. Так як вона дуже голосно кричала, хлопці не встигли в неї нічого викрасти.
Претензій до підсудних не має.

- показами
потерпілої ОСОБА_16, яка пояснила
суду, що 1 листопада 2006
року близько 20 хвилини 15 хвилини вона
поверталась з м. Києва. Приїхавши в
м. Боярка
на маршрутному таксі. Вона вийшла на зупинці «Будинок Побуту». Пройшовши до
спорткомплексу «Прометей», що розташований в парку ім. Шевченка,
вона продовжувала рух по стежці,
щоб вийти на вулицю Свободи. Продовжуючи рух по стежці, перед собою вона помітила хлопця, який стояв зліва від стежки. З правого боку
від стежки стояло ще два хлопця. Пройшовши двох хлопців, з правого боку вона відчула удар по
голові, а саме в задню частину, відразу після цього її зачепили ногою за
праву ногу, в результаті чого вона не
втрималася на ногах та впала на землю на правий бік. Після цього падіння один з
хлопців, який стояв з правого боку, почав виривати в неї сумочку, яка знаходилась на правому плечі. Спочатку
вона намагалась чинити опір, але відразу
відчула удар по голові твердим предметом,
що саме це було вона не бачила,
він хотів вдарити її по обличчю,
але вона підставила йому праву руку. І в цей момент вона побачила в
руках цього хлопця дерев'яну палицю. Після удару по руці в них знову почалася
боротьба за сумку, але ривки були
сильними і вона не втримала сумку в руках. Після заволодіння її сумочкою вони
побігли в напрямку залізничної станції.

Коли ці
хлопці втекли, до неї підійшов ще один
хлопець, який до цього стояв по вулиці
Свободи поряд з парком, який підійшов та
спитав що сталося. Коли вона піднялась з землі,
то цей хлопець заліз своєю правою рукою в ліву кишеню полушубка, при цьому запитавши, що знаходиться в кишені, але вона була порожня, і він побіг в тому ж напрямку, що й ті двоє хлопців.

Уточнила
заявлений цивільний позов, просить
стягнути з підсудних 330
гривень, оскільки їй повернуто
зарядний пристрій до телефону вартістю 40
гривень. .

11

Після
того як вони всі повтікали вона піднялась та пішла в шоковому стані додому.
Швидку медичну допомогу вона з чоловіком не викликали, але на ранок їй стало недобре, тому вона сама пішла на станцію швидкої
допомоги , що в м. Боярка де їй надали
першу медичну допомогу. В стаціонарному відділені лікарні вона не лікувалась;

- показами потерпілої ОСОБА_14, яка пояснила суду, що З

листопада 2006 року, близько 20
години 15 хвилин
вона поверталась з роботи. Проходячи по

вул. . Білгородській в м. Боярка вона
помітила, що за нею йдуть двоє
неповнолітніх, однак не

придала цьому значення. На перехресті вулиць Московської та Крупської один
з хлопців, що

йшли за нею підбіг до неї і вдарив по голові твердим предметом, схожим на палицю і почав

виривати х рук сумку, і це йому
вдалось. В сумочці, вартістю 250 гривень, знаходились:

мобільний телефон «Флай» червоного кольору,
вартістю 720 гривень, з СІМ карткою ЮМС 8-

050-154-11-59, вартістю 50
гривень, гроші в сумі 50 гривень, записна книжка, вартістю 25

гривень, косметичні вироби: губна
помада «Ейвон» вартістю 20
гривень, блиск 3 в 1 вартістю 30

гривень, ключі від дверей, в кількості 3 штуки, вартістю 50 гривень, та інші дрібні речі, які

цінності для неї не представляють,
після чого з викраденим з місця вчинення злочину зникли,

чим заподіяли їй матеріальної шкоди на суму 1 195 гривень. Наступного дня
вона звернулась за

медичною допомогою.

Уточнила
заявлений цивільний позов, просить
стягнути з підсудних 475
гривень заподіяної шкоди, оскільки
телефон «Флай», вартістю 720 гривень їй
повернутий.

- показами потерпілої ОСОБА_23, яка пояснила суду, що 02.11.2006

року близько 20.00 години
вона поверталась з роботи та коли вона проходила пішки по вулиці

Вокзальній в смт. Глеваха
Васильківського району Київської області. Коли вона йшла з

електрички, то проходила по
алеї, яка розташована між автодорогою та інститутом, дана ділянка

дороги зовсім не освітлюється по всій довжині, аж до самого житлового масиву. Коли вона

дійшла до бетонних плит до неї різко хтось підбіг ззаду та почав наносити
удари чимось по

голові, близько 4 ударів в область
голови, чи само її били вона не знає, але від нанесених ударів

вона втратила рівновагу, та впала на
землю, а він вирвав з її рук
сумочку, сумка була в неї

чорного кольору із шкірозамінника, в
якій знаходились гроші в сумі 220
гривень, окуляри

вартістю 60 гривень, ключі від будинку, та косметичка вартістю 50 гривень.
Забравши в неї її

сумку дана особа, чоловічої статі
дуже швидко побігла по направленню до психіатричної

експертизи;

- показами
потерпілої ОСОБА_14, яка суду
пояснила, що З листопада 2006 року близько 20 хвилини 15 хвилин вона
поверталась з роботи. Коли вона проходила по вулиці Білогородська вона помітила
що за нею йде двоє неповнолітніх, але
вона не придала цьому значення, так як
ще не було дуже пізно. Коли вона повернула на вулицю Московська вони
продовжували йти за нею. На перехресті вулиці Крупської та Московської вона
зупинилась бо з вулиці виїзжав автомобіль. Ці двоє хлопців в цю ми теж
зупинились і стояли позаду неї. Коли автомобіль проїхав повз неї один з хлопців
підбіг до неї та вдарив .ї по голові твердим предметом схожий на палицю, і одночасно почав виривати з її рук жіночу
сумочку. В сумочці знаходились мобільний телефон «Флай» червоного кольору
вартістю 720 гривень, з СІМ картою ЮМС НОМЕР_2, вартістю 50
гривень, також в сумочці знаходились
гроші в сумі 50 гривень, записна книжка вартістю 25 гривень, та інші речі,
які лежали в косметичці : губна помада,
блиск для губ 3 в 1, ключі від
вхідних дверей в кількості З штуки, Та
інші дрібні речі які для неї матеріальної цінності не мають. Коли вони забрали
її сумочку вони побігли по вул.
Московська в бік лісосмуги. Описати наглядно даних хлопців вона
зможе, але при зустрічі мабуть не
впізнає. Хлопець який бив її та забирав в неї сумочку був високого росту, худорлявий,
в що був одягнутий вона не пам'ятає,
тому що все це сталося дуже швидко. Інші й хлопець був нижчий за
першого, теж худорлявий. Даних хлопців
вона не знаю. Даною крадіжкою їй завдано матеріального збитку на суму 1195 гривень. Вона в
цей день швидку допомогу не викликала,
але на ранок 4.11.2006
року вона пішла на швидку допомогу що розташована в БЦРЛ, де їй надали першу медичну допомогу. Від
стаціонарного лікування вона відмовилась,
в зв'язку з тим що в неї дуже відповідальна робота і вона повинна ходити
на роботу. Уточнила заявлений цивільний позов,
просить стягнути з підсудних 330
гривень, вартість викрадених та
неповернутих їй речей та 2000
гривень моральної шкоди. Моральну шкоду обґрунтовує отриманою психічною
травмою, а також тим, що перебувала на лікарняному близько 20 днів;

12

·
показами
на досудовому слідстві потерпілого ОСОБА_24, який не з'явився
в судове засідання з поважних причин і його покази були оголошені в судовому
засіданні, що 21 жовтня 2006 року близько 18 години він разом
зі своїми співробітниками вийшов з гуртожитку ІШ „Карбон" та пішли в
магазин за продуктами харчування. Дгний магазин розташований в с Петрівське
Києво-Святошинського району Київської області . З магазину він повертався вже один. Близько 19. 00 години коли він
підходив до перехрестя доріг м. Вишневе
м. Боярка
та с Петрівське - асфальтований
завод приблизно за 250 метрів
до даного перехрестя до нього ззаду хтось підбіг та вдарив його в затилок
рукою. Після цього він не втримався на ногах та впав на землю. Звідки вони
вискочили він не помітив. Один з хлопців підбіг до нього та вдарив його по
голові з заду, твердим предметом схожий
на палицю. Від удару він впав на землю. Коли він лежав на землі то ці
неповнолітні, на його думку, почали його бити ногами. Під час побиття ці
особи заволоділи його портмоне в якому знаходився його паспорт громадянки
України, також в портмоне знаходився
ідентифікаційний код на його ім»я,
водійське посвідчення. Також дані особи забрали в нього наручний
години, та пасок з штанів. Після цього
дані особи побігли в напрямку електропотяга;

·
показами на досудовому слідстві потерпілої ОСОБА_5, яка не з'явилась в судове засідання з
поважних причин і її покази були оголошені в судовому засіданні, що 28
жовтня 2006 року
близько 18 години 20 хвилин вона
приїхала до залізничної станції «Боярка»
на маршрутному таксі №
368. До міста Боярка вона
приїхала з метою відвідати свою тітку ОСОБА_25,
1938 р.н., яка проживає по вул. Комсомольців 20-х років та працює в Боярській
лісодослідній станції. Коли вона вийшла з маршрутного таксі на Площі Леніна в
м. Боярка
вона попрямувала до лісодослідної станції. Пройшовши біля Боярської ЗОШ № 2 ,
вона спустилась вниз до озера, де перейшла через місток. Коли вона проходила

місток
вона почула ззаду чиїсь кроки, тоді вона
зрозуміла що за нею хтось йде. Підійшовши до першого ліхтаря який світив, вона відчула як хтось ззаду почав виривати в
неї її сумочку. Коли вона озирнулася назад,
то побачила, що її сумочку, вириває хлопчина віком близько 12-16 років, зростом його біля 150-160 см. , волосся русяве,
середньої довжини. Був одягнутий в темни й одяг. Він почав виривати її
сумочку з рук, але вона йому її не
віддавала. Тоді він витягнув палицю з рукава своєї курточки в яку був
одягнутий, почав бити її нею по голові
та поруці. Після цього вона почала голосно кричати та просити його, щоб він не забирав в неї її мою сумочку , при
цьому вона йому говорила, що в її
сумочці знаходяться її документи особливо паспорт громадянина України на її
ім"я. На що він її відповів щоб вона всеодно віддала йому сумочку. Ця
боротьба тривала близько 5
хвилин, після чого він все ж таки
вирвав з її рук сумочку та побіг через місток в сторону залізничної станції «Боярка». Тоді вона
повільно піднялась з землі та пішла до лісодослідної станції, де вона викликала швидку медичну допомогу по
лінії «03», яка завезла її до БЦРЛ Києво-Святошинського району, де їй надали першу необхідну медичну
допомогу. Від госпіталізації вона відмовилась,
тому що їй потрібно було повертатись до дому на роботу.. В її сумочці
знаходились гроші в сумі 375
гривень, паспорт громадянки України
на її ім»я, та деякі особисті її
речі, які для неї матеріальної цінності
не мають;

- показами на
досудовому слідстві потерпілої ОСОБА_8,
яка не з'явилась в судове засідання з поважних причин і її покази були
оголошені в судовому засіданні, що
поверталась з роботи з м. Києва, вона вийшла на зупинці маршрутного таксі № 801 поблизу вулиці
Гоголя. Коли вона проходила неподалік парка "Шевченко", в лівій руці вона тримала два поліетиленові
пакети в іншій руці вона тримала сумочку жіночу. В пакетах у неї знаходились
двоє штанів одні джинсові інші вельветові. Коли и вона проходила вона раптом відчула удар по голові, удар був важким предметом, вона озирнувшись побачила що до неї підбігає
невідомий чоловік та почав виривати пакети з брюками. Вона впала та побачила що
це були особи віком приблизно 16
років, також вона повідомила, що описати їх загальний вигляд зможе, але при зустрічі вона їх розпізнати не зможе
тому що обличчя їх вона не помітила;

Законний
представник неповнолітнього підсудного ОСОБА_2. ОСОБА_18 суду пояснив, що мати підсудного ОСОБА_2 позбавлена
батьківських прав, а батько помер від
алкоголю. Він відповідно до розпорядження Дніпровської райдержадміністрації
призначений опікуном неповнолітнього. Близько 3-х років ОСОБА_2 жив в них в
сім'ї, однак у зв'язку з тим, що відносини в них не склались останнім часом
він мешкав в «Отчому домі» в с Петрівське Києво-Святошинського району.

13

Крім того, вина
підсудних ОСОБА_1.с. та ОСОБА_2. в
скоєнні злочинів підтверджується
наступними доказами, дослідженими судом:
В томі № 1

- постановою
про порушення кримінальної справи (а.с. 1); заявою
потерпілого ОСОБА_3. (а.с. 2);
протоколом огляду місця події (а.с. 3); заявою
потерпілого ОСОБА_3. про

відмову від
цивільного позову (а. с. 8); протоколом
огляду речових доказів (а.с. 9-10);

постановою про
приєднання до справи речових доказів (а.с.
13); зберігальною
розпискою

потерпілого
ОСОБА_3. (а.с. 14);
довідкою про вартість майна,
викраденого в ОСОБА_3.

(а.с. 15);
протоколом усної заяви потерпілої ОСОБА_5. (ах. 35); протоколом
огляду місця події

(а.с. 36);
позовною заявою потерпілої ОСОБА_5. на суму 425 грн. (а.с. 46); заключениям експерта

№ 511/Д від 01.12.2006 року, згідно якого виявлені у ОСОБА_5. тілесні
ушкодження у вигляді

закритої
черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, перелому п'ятої пястної
кістки

справа
спричинені тупими предметами, могли
виникнути в строк та при обставинах справи і

відносяться до
легких тілесних ушкоджень, що потягли
короткочасний розлад здоров'я (а.с. 64);

протоколом
огляду речових доказів (а.с. 71); постановою про
приєднання до справи речових

доказів
(а.с. 74); довідкою про вартість
(а.с. 75); зберігальною розпискою
потерпілої ОСОБА_5.

(а.с. 76); заявою потерпілої ОСОБА_8. (а.с. 82); протоколом огляду місця події (а.с. 84);

позовною заявою
потерпілої ОСОБА_8. на суму 970
грн. (а.с. 102); довідкою про
вартість (а.с.

122-123); завою потерпілої
ОСОБА_9. (а.с. 129); протоколом огляду
місця події (а.с. 130);

заявою
потерпілої ОСОБА_9. про відмову від цивільного позову (а.с. 137);
заключениям

експерта № 510/Д від 01.12.2006 року, згідно якого виявлені у потерпілої ОСОБА_9.
тілесні

ушкодження у
вигляді забою виникли від дії тупого предмета, не виключено,
що в строк та при

обставинах, вказаних в постанові і відносяться до легких
тілесних ушкоджень (а.с. 154); заявою

потерпілої
ОСОБА_10. (а.с. 163); протоколом
огляду місця події (а.с. 164-165); позовною

заявою
потерпілої ОСОБА_10. на суму 370
грн (а.с. 177); протоколом
огляду речових доказів

(а.с. 192-193);
постановою про приєднання до справи речових доказів (а.с. 187); зберігальною

розпискою
потерпілої ОСОБА_10. (а.с. 198);
довідкою про вартість (а.с. 199-200); заявою

потерпілої ОСОБА_11.
(а.с. 210); протоколом огляду місця події (а.с. 211); з'явленням із

зізнанням
ОСОБА_1. (а.с. 216); позовною заявою
потерпілої ОСОБА_11. на суму 2 330

грн. (а.с. 232);
висновком експерта №
2 від 04.01.2007 року
(а.с. 239-240); протоколом огляду

речових доказів
(а.с. 243); постановою про приєднання до справи речових доказів
(а.с. 244);

довідкою про
вартість (а.с. 245); протоколом
відтворення обстановки та обставин події (а.с.
256-

259);

в томі №
2

- постановою
про порушення кримінальної справи (а.с. 1); заявою
потерпілої ОСОБА_17. (а.с. 2); протоколом
огляду місця події (а.с. 3); позовною заявою
потерпілої ОСОБА_13. на

суму 490 грн. (а.с. 12);
протоколом огляду речових доказів (а.с.
28-30); постановою
про

приєднання до
справи речових доказів (а.с. 38); зберігальною
розпискою потерпілої ОСОБА_17. (а.с. 39); довідкою про
вартість (а.с. 42-43); протоколом усної
заяви потерпілої ОСОБА_14.

(а.с. 48); протоколом огляду місця події (а.с. 49-50); протоколом огляду місця події
(а.с. 51-52);

позовною заявою
потерпілої ОСОБА_14. на суму 1395 грн. (а.с. 62); протоколом огляду місця

події (а.с. 87-91); актом комплексної амбулаторної
судово- психолого-психіатричної експертизи

№ 978 від
22.11.2006 року, згідно якої ОСОБА_2.
під час скоєння інкримінованих йому

діянь на
психічне захворювання не страждав (а.с.
109-110); актом комплексної судової

психолого-психіатричної
експертизи № 979 від 22.11.2006 року,
згідно якої ОСОБА_4.Ь. на

час скоєння
інкримінованих йому діянь на психічне захворювання не страждав (а.с. 113-115);

протоколом
огляду речових доказів (а.с. 118-119); постановою про
приєднання до справи

речових доказів
(а.с. 120); протоколом пред'явлення предметів для впізнання
(а.с. 133);

протоколом
огляду речових доказів (а.с. 135-136); постановою про
приєднання до справи

речових доказів
(а.с. 137); зберігальною розпискою потерпілої ОСОБА_14. (а.с.
138); довідкою

про вартість
(а.с. 139-141); заключениям експерта №
512/Д від 01.12.2006 року, згідно якої

виявлені у
потерпілої ОСОБА_14. тілесні ушкодження
спричинені тупими предметами, могли

виникнути в
строк та при обставинах вказаних в постанові і відносяться до легких тілесних

ушкоджень
(а.с. 145) та іншими матеріалами справи.

Суд
визнає, що підсудні ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. на досудовому слідстві, потерпілі ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_14. та свідок ОСОБА_4.

14

давали правдиві покази суду, які
підтверджуються іншими доказами,
дослідженими в ході судового слідства.

Оцінивши
досліджені в процесі судового слідства докази суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_1, повністю доведена, і його дії суд кваліфікує: за ст. 187 ч. 2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою
осіб, вчинений особою яка раніше вчинила
розбій; за ст. 186
ч. 2. КК
України, як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, вчинений
повторно, за попередньою змовою групою
осіб; за ст. 15
ч.3, ст. 186
ч. 2 КК
України як замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб; за ст. 357 ч.3 КК України
як незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; за ст 304 КК України, як втягнення неповнолітніх у злочинну
діяльність. Суд виключає з обвинувачення як зайві додаткові кваліфікації дій
ОСОБА_1. за ст. 187 ч. 2 та за ст.
186 ч. 2 КК України.

Оцінивши
досліджені в процесі судового слідства докази суд вважає, що вина підсудного ОСОБА_2, повністю доведена, і його дії суд кваліфікує: за ст. 187 ч. 2 КК України, як напад з метою заволодіння чужим
майном, поєднаний з насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений за попередньою змовою групою
осіб, вчинений особою яка раніше вчинила
розбій; за ст. 186
ч. 2. КК
України, як відкрите викрадення чужого
майна (грабіж), поєднаний з
насильством, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого, вчинений
повторно, за попередньою змовою групою
осіб; за ст. 15
ч.3, ст. 186
ч. 2 КК
України як замах на вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я
потерпілого, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб. Суд
виключає з обвинувачення як зайві додаткові кваліфікації дій ОСОБА_2. за ст. 187 ч. 2 та за ст. 186 ч. 2 КК України.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_1. відповідно
до ст.
66 КК
України суд визнає з'явлення зі зізнанням та щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що пом'якшує покарання підсудного ОСОБА_2.
відповідно до ст. 66
КК України суд визнає: щире каяття у вчиненому, вчинення злочину неповнолітнім.

Призначаючи
покарання суд, крім обставин, що пом'якшують покарання, враховує,
ступінь тяжкості та обставини вчиненого злочину і особу підсудних, а саме те,
що,

- підсудний ОСОБА_1 вчинив тяжкі злочини, передбачені
ст. ст.

187 ч. 2, та 186 ч. 2 та ч. 3 ст.
15, 186 ч. 2 КК України, злочин середньої тяжкості, передбачений

ст. . 304 КК України, та злочин невеликої, тяжкості,
передбачений ст. . 357 ч. 3 КК
України,

раніше не судимий, відповідно
до ст.
89 КК
України, позитивно характеризується за
місцем

проживання, є сиротою, тому з урахуванням обставин справи і даних
про особу підсудного, суд

приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання у
вигляді позбавлення

волі у межах санкції статтей 187
ч. 2; 186 ч. 2; 15 ч. 3, 186
ч. 2; 304 КК
України, та в у вигляді

обмеження волі в межах санкції статті 357
ч.3 КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_1. вчинив корисливі злочини,
передбачені ст. . 187 ч. 2 КК України, яким завдано збитків потерпілим, суд вважає за необхідне застосувати до нього
додаткову міру покарання у вигляді конфіскації майна;

- підсудний ОСОБА_2 вчинив тяжкі злочини, передбачені

ст.
ст. 187 ч. 2,
та 186
ч. 2, та ст. . 15 ч. 3, 186
ч. 2 КК
України, раніше не судимий, є

неповнолітнім, позитивно
характеризується за місцем проживання, є
сиротою, оскільки батько

його помер а мати позбавлена батьківських прав, тому з урахуванням обставин справи і даних

про особу підсудного, суд приходить
до переконання про необхідність призначення йому

покарання у вигляді позбавлення волі за
ст. ст. 187
ч. 2; 186 ч. 2; 15 ч. 3, 186
ч. 2, у відповідності

до ст. 102
КК України.

Враховуючи, що ОСОБА_2. вчинив злочини будучи
неповнолітнім, виховувався в ЦСОД «Отчий
дім», його батько помер а мати
позбавлена батьківських прав, суд вважає
ці обставини винятковими, і за наявності
двох пом'якшуючих відповідальність обставин,
вважає за можливе застосувати за
ст. 187 ч. 2 КК України до нього
покарання із застосуванням ст. . 69 КК
України нижче від найнижчої межі,
передбаченої в санкції цієї статті. З цих же підстав, враховуючи,
що ОСОБА_2. вчинив злочини будучи неповнолітнім, а також відповідно до

15

ст. 98
КК України суд не застосовує до нього обов'язкове додаткове покарання у
вигляді конфіскації майна, передбачене в
санкції ст. 187
ч. 2 КК
України.

Суд
вважає, що потерпілим ОСОБА_10., ОСОБА_11.,
ОСОБА_14. злочинними діями
ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. завдана майнова шкода, яку
останні повинні відшкодувати на підставі
ст. 1166 ЦК України, тому суд повністю задовольняє цивільні позови
зазначених потерпілих про стягнення матеріальної шкоди. Суд вважає, що потерпілій ОСОБА_11. заподіяна моральна
шкода, викликана стресом та
переживаннями, внаслідок спричинення
викраденні її майна та нанесення їй тілесних ушкоджень і ця шкода повинна на
підставі ст. . 1167 ЦК України
відшкодовуватись особами, що її
заподіяли, тобто підсудними. Однак
розмір шкоди на думку суду повинен бути зменшений оскільки потерпіла не надала
суду достатньо доказів, окрім доведеного
самого факту нанесення їй тілесних ушкоджень,
та викрадення її майна, тому суд
частково в розмірі 500 гривень
задовольняє її позов про стягнення з підсудних моральної шкоди. Суд
враховує, що у неповнолітнього
підсудного ОСОБА_2. відсутній заробіток для відшкодування шкоди
потерпілим, тому на підставі ст. . 1179 ЦК України суд стягує розмір
заподіяних ним збитків з його опікуна - ОСОБА_7.

Суд на
підставі ст. 291
КПК України залишає без розгляду цивільні позови потерпілих ОСОБА_5.,
ОСОБА_9 та ОСОБА_13.,
у зв'язку з неявкою останніх в судове засідання.

Судові
витрати у справі відсутні. Питання речових доказів суд вирішує у відповідно
до ст.
81 КПК України.

На підставі
викладеного, керуючись ст.
ст. 323 та 324 КПК
України, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів передбачених
ст. ст. 187
ч. 2; 186 ч. 2; 15 ч.3, 186
ч. 2; 304; 357 ч.3 КК
України і призначити йому покарання: за ст. 187 ч. 2 КК України у
вигляді 7 (семи)
років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю; за ст. 186 ч. 2 КК України у
вигляді 5 (п'яти)
років позбавлення волі; за ст. 15
ч. 3, 186 ч. 2
КК України у вигляді 4
(чотирьох) років позбавлення волі; за
ст. 304 КК України і
вигляді 3 (трьох)
років позбавлення волі; за ст. 357
ч. 3 КК України у вигляді 2
(двох) років обмеження волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинення менш суворих покарань біль суворими остаточне покарання ОСОБА_1 за
сукупністю злочинів призначити у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_1.
рахувати з 14 листопада
2006 року.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_1., до вступу вироку в законну силу, залишити взяття під варту та тримання в СІЗО № 13 ДПВП м. Києва та Київської області.

ОСОБА_2
визнати винним у вчиненні злочинів передбачених
ст. ст. 187
ч. 2; 186 ч. 2; 15 ч.3, 186
ч. 2, КК України і призначити йому покарання: за ст. 187 ч. 2 КК України із
застосування ст. 69
КК України у вигляді 5
(п'яти) років позбавлення волі без конфіскації майна; за ст. 186 ч. 2 КК України у
вигляді 4 (чотирьох)
років 6 (шести)
місяців позбавлення волі; за ст. 15
ч. 3, 186 ч. 2
КК України у вигляді 4
(чотирьох) років позбавлення волі

На
підставі ст. 70
КК України шляхом поглинення менш суворих покарань біль суворими остаточне
покарання ОСОБА_2за сукупністю злочинів призначити у вигляді 5 (п'яти) років
позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк
відбування покарання засудженому ОСОБА_2рахувати з 06 листопада 2006 року.

Запобіжний
захід засудженому ОСОБА_2., до вступу
вироку в законну силу, залишити взяття
під варту та утримання в СІЗО №
13 ДПВП м. Києва та Київської області.

Стягнути
із ОСОБА_1 та ОСОБА_7солідарно на користь ОСОБА_16 330 (триста тридцять)
гривень матеріальної шкоди, заподіяної
злочином.

Стягнути
із ОСОБА_1 та ОСОБА_7солідарно на користь ОСОБА_14 475 ( чотириста сімдесят п'ять) гривень
матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

16

Стягнути
із ОСОБА_1 та ОСОБА_7солідарно на користь ОСОБА_23 330 (триста тридцять)
гривень матеріальної шкоди, заподіяної
злочином, та 500 (п'ятсот) гривень
моральної шкоди заподіяної злочином.

Цивільні
позови потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_8 та
ОСОБА_17залишити без розгляду.

Речові
докази: палицю, що знаходиться на
зберігання в камері речових доказів Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в
Київській області - знищити;
паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_3,
що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_3.
залишити ОСОБА_3, проживаючому:
АДРЕСА_4; паспорт громадянина України на ім'я ОСОБА_5, що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5.
залишити ОСОБА_5, проживаючій: АДРЕСА_5; паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_5, що
знаходиться на зберіганні у ОСОБА_5. залишити ОСОБА_5, проживаючій: АДРЕСА_5; паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_16,
зарядний пристрій до телефону «Самсунг Е 730» що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_10. залишити
ОСОБА_16, проживаючій: АДРЕСА_6; паспорт
громадянина України на ім'я ОСОБА_17,
мобільний телефон «Самсунг Е 380» із СІМ карткою, НОМЕР_3,
що знаходиться на зберіганні у ОСОБА_13. залишити ОСОБА_17, проживаючій: АДРЕСА_7; мобільний
телефон «Флай» в корпусі червоного кольору,
переданий на зберігання ОСОБА_14.
- залишити
ОСОБА_14.

Вирок
може бути оскаржений протягом 15
діб з дня його проголошення до апеляційного суду Київської області, через Києво-Святошинський районний суд, Київської області, прокурором,
захисником, законним
представником підсудного,
потерпілими, а підсудними в той
же термін з дня отримання копії вироків.