н/п 1-кп/640/120/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2015 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працевлаштованого, розлученого, в силу ст. 89 КК України не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч.1 КК України, -
29 жовтня 2014 року приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку №2-А, розташованого по бульвару Миру у м. Харкові, зустрів ОСОБА_5 , з яким у нього впродовж тривалого часу склались особисті неприязні відносини. Під час словесного конфлікту ОСОБА_6 , маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , умисно наніс один удар тупим предметом, який тримав у правій руці в пакеті, в область потилиці ОСОБА_5 , а також два удари ногою в область грудної клітини потерпілому. В результаті злочинних дій ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_5 було заподіяно тілесні ушкодження, а саме: набряк м`яких тканин потиличної області, тупа травма м`яких тканин грудної клітини із больовим синдромом, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Обвинувачений ОСОБА_6 свою провину у висунутому обвинуваченні визнав частково не заперечував, що наніс один удар в район голови пакетом, який тримав у правій руці, проте казав, що зробив це випадково, та не заперечував, що наніс один удар ногою в область живота ОСОБА_5 , але при цьому надав власну оцінку як своїм діям, так і діям потерпілого. Так, суду показав, що 29.10.2014 року приблизно у час, який вказано в обвинувальному акті, він йшов по бул. Мира у м. Харкові та випадкового зустрів потерпілого, який одразу на нього накинувся та звалив з ніг. Вказував, що ОСОБА_5 наніс йому декілька ударів, проте куди саме вони прийшлись він точно сказати не може. Зазначив, що незнайомий хлопець допоміг йому звільнитися від ОСОБА_5 , проте оскільки він нагрубив цьому хлопцю, останній одразу пішов. Вказував, що після цього ОСОБА_5 почав його словесно ображати і він не втримавшись відштовхнув його у область живота своєю ногою. Зазначав, що потерпілий є батьком його колишньої дружини і що раніше будь-яких суточок між ними не було. Під час допиту заперечував, що у день подій приходив до колишньої дружини ОСОБА_7 до дому, проте після прослуховування у судовому засіданні диску з аудіо записом телефонного дзвінка на номер «102» ОСОБА_7 , в якому вона викликає співробітників міліції у зв`язку з неадекватною поведінкою ОСОБА_6 , зізнався, що дійсно приходив до неї та намагався вибити двері, пояснюючи при цьому, що хотів побачити свою доньку. Підтвердив, що у день подій дійсно знаходився в стані алкогольного сп`яніння.
В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду показав, що 29.10.2014 року у вечорі йому зателефонувала його донька, яка попросила його приїхати, оскільки її колишній чоловік ОСОБА_6 намагається потрапити у її квартири та вибиває двері. Вказав, що він одразу зібрався та поїхав до неї та коли підходив до її будинку побачив обвинуваченого, який виходив із під`їзду його доньки та направлявся у бік парку. Пішовши за ним, він його наздогнав та запитав чому він не дає спокою ОСОБА_7 , на що отримав удар пакетом по голові, який обвинувачений тримав у правій руці, в область потилиці. Перевіривши, що на місці удару не має крові, він пішов за обвинуваченим, який почав уходити, з метою затримати його до приїзду міліції, яку викликала його донька ОСОБА_7 . Підтвердив, що дійсно мав словесну перепалку з ОСОБА_6 та що вони тримали один одного за «грудки». Зазначив, що раптово з`явився раніше незнайомий йому хлопець, який спитав що відбувається між ними. Вказав, що у цю хвилину він відволікся і отримав удар ногою у грудну клітину від ОСОБА_6 . Відступивши від нього через отриманий удар, через пару секунд він знову отримав удар ногою трохи нижче грудної клітини. Хлопець, який підійшов почав йому допомагати, проте також отримав удари від ОСОБА_8 . Зазначив, що після цього ОСОБА_6 побіг у бік бульвару Миру, а за ним побіг і хлопець. Згодом хлопець повернувся і вони з ним почали чекати міліцію, яку як зазначив потерпілий, він також викликав зі свого мобільного телефону. Не дочекавшись міліції, хлопець пішов.
Наполягав, що від обвинуваченого було чутно запах алкоголю та його поведінка також свідчила про його стан.
Просив суд суворо покарати обвинуваченого, оскільки останній не відчуває своєї провини, не кається та продовжує втручатися у життя його доньки ОСОБА_7 .
Допитана як свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що потерпілий є її батьком, а обвинувачений колишнім чоловіком. 29.10.2014 року вона сиділа із донькою вдома, а приблизно о 18 год.30хв. ОСОБА_6 почав стукати у вхідні двері, кричати, погрожувати. Вказувала, що вона викликала міліцію і зателефонувала батьку з проханням приїхати до неї. Зазначила, що вперше вона побачила батька у день подій, коли він прийшов до її квартири із працівниками міліції та зазначила, що у нього була подряпина на переносиці, шишки на потилиці та він постійно тримався за груди та казав, що у нього там болить.
Допитана як свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона є кумою ОСОБА_10 , доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 29.10.2014 приблизно о 18 годині 15 хв. Вона побачила ОСОБА_6 із пакетом у руці в стані алкогольного сп`яніння біля будинку ОСОБА_7 . Спитавши його куди він йде вона отримала відповідь, що він йде до своєї доньки. Зазначила, що вона одразу зателефонувала ОСОБА_7 та попередила її.
Допитана як свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що 29.10.2014 року вона побачила як у під`їзд будинку АДРЕСА_2 забігли двоє чоловіків, які почали дратися на другому поверсі. Потім вийшов один чоловік і пішов за будинок, та другий, в якому вона впізнала ОСОБА_6 .
Допитаний як свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що він є нештатним працівником міліції та 29.10.2014 року знаходився в опорному пункті міліції за адресою: бул. Мира, 2-А м. Харків. Почувши крики на вулиці, він визирнув у вікно та побачив, як двоє чоловіків друг на друга кричать, а потім чоловік, який тримав пакет у руці, наніс удар іншому чоловіку цим пакетом по голові. Потім, цей же чоловік, який наніс удар, своєю ногою два рази вдарив іншого чоловіка у район грудей. Після чого до них підійшов інший чоловік, який почав втручатися у бійку. Придивившись на чоловіка, який наносив удари, він впізнав у ньому ОСОБА_6 , який неодноразово доставлявся до дільничного та раніше притягався до кримінальної відповідальності. Зазначив, що одразу почав одягатися та вийшовши на вулицю побачив як ОСОБА_6 убігає у бік будинків по бульвару Мира, а за ним біжить незнайомий хлопець.
Як вбачається з протоколу слідчого експерименту від 10.11.2014 року за участю потерпілого ОСОБА_5 , то останній детально розповів про події, які мали місце 29.10.2014 року поблизу будинку АДРЕСА_3 та детально на прикладі зі статистом показав про механізми нанесення йому ударів ОСОБА_6 , що в свою чергу узгоджується як і з його свідченнями в залі суду, так із зі свідченнями свідка ОСОБА_13 і не суперечать висновкам судово-медичних експертиз №3575-а/14 від 04.11.2014 року, №3725-ая/14 від 10.11.2014 року, №3760-ая/14 від 20.11.2014 року в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , локалізації ударів.
Як вбачається з протоколу проведення слідчого експерименту від 20.11.2014 року, проведеного за участі свідка ОСОБА_13 , то останній детально розповів про події, які мали місце 29.10.2014 року поблизу будинку АДРЕСА_3 та детально на прикладі зі статистом показав механізми нанесення ударів ОСОБА_6 ОСОБА_5 , що в свою чергу узгоджується як і з його свідченнями в залі суду, так із зі свідченнями потерпілого ОСОБА_5 і не суперечать висновкам судово-медичних експертиз №3575-а/14 від 04.11.2014 року, №3725-ая/14 від 10.11.2014 року, №3760-ая/14 від 20.11.2014 року в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , локалізації ударів.
Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №3575-а/14 від 04.11.2014 року судом встановлено, що у ОСОБА_5 мало місце набряк м`яких тканин потиличної області, тупа травма м`яких тканин грудної клітки з больовим синдромом і садно на обличчі, які утворилися від дії тупих предметів у строк, відповідний, який вказує ОСОБА_5 . За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. За характером і локалізації ушкоджень на тілі ОСОБА_5 не є типовими для заподіяння їх власною рукою. Між тілесними ушкодженнями і подіями 29.10.2014 року є причинний зв`язок.
Згідно висновку судово медичної №3725-ая/14 від 10.11.2014 року судом встановлено, що у ОСОБА_5 мало місце набряк м`яких тканин потиличної області, тупа травма м`яких тканин грудної клітки з больовим синдромом і садно на обличчі, які утворилися від дії тупих предметів у строк, відповідний, який вказує ОСОБА_5 . За ступенем тяжкості це легкі тілесні ушкодження. Свідчення ОСОБА_5 , які він надав під час проведення слідчого експерименту в частині механізму утворення ушкоджень в цілому відповідають судово-медичним даним і ці пошкодження змогли утворитися при обставинах, на які вказує ОСОБА_5 .
Також висновком судово-медичної експертизи №3760-ая/14 від 20.11.2014 року було встановлено, що вся група ушкоджень у ОСОБА_5 не могла утворитися від падіння на плоскості з висоти власного росту. Пошкодження на тілі ОСОБА_5 не є типовими для спричинення їх власною рукою.
Отже, експертами було встановлено ступінь тяжкості тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_5 та узгодженість між свідченнями самого потерпілого, свідка ОСОБА_13 щодо механізму нанесення ударів ОСОБА_6 та їх наслідки.
Суд ставиться критично до пояснень обвинуваченого щодо нанесення йому ударів потерпілим ОСОБА_5 , оскільки по перше будь яких доказів та підтверджень протиправних дій ОСОБА_5 по відношенню до нього у суді встановлені не були та взагалі не є предметом розгляду у цьому кримінальному провадженні, бо відповідно до положень відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Таким чином, свідчення потерпілого та свідка ОСОБА_13 стосовно нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , суд приймає до уваги та розцінює їх як правдиві, оскільки вони узгоджуються між собою, були стабільні протягом усього слідства,останні були попереджені про кримінальну відповідальність. Крім того, їх свідчення та пояснення узгоджуються з іншими матеріалами кримінальної справи, а саме протоколами проведення слідчих експериментів, висновками експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому йому діянні.
Проте, аналізуючи показання самого обвинуваченого щодо обставин подій, які мали місце 29.10.2014 року, а саме непричетність ОСОБА_6 у нанесенні потерпілому всіх легких тілесних ушкоджень, які були встановлені експертизою, суд ставить їх під сумнів, оскільки вони не підтверджені будь-якою доказовою базою та крім того вони суперечать іншим доказам по справі, досліджених у судовому засіданні та вказаних вище.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Будь-які докази у підтвердження обставин подій, які мали місце 29.10.2014 року за участю потерпілого та обвинуваченого, які були викладені в залі суду ОСОБА_6 суду надані не було.
Сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_6 винний у нанесені умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_5 і його дії правильно кваліфіковані за ст. 125 ч. 1 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до злочину невеликої тяжкості, особу винного, який є не судимим в силу ст. 89 КК України, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не розкаявся у вчиненому, та ставлення потерпілого до призначення покарання ОСОБА_6 , який наполягав на суворій мірі покарання.
Обставинами, згідно з положеннями статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає скоєння обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, не знаходячи при цьому обставин, що пом`якшують покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
З урахуванням вищезазначених обставин суд вважає, що по відношенню до обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно обрати покарання за ст. 125 ч. 1 КК України у вигляді громадських робіт у максимальному розмірі годин, передбачених санкцією цієї статті, оскільки вважає, що саме таке покарання буде сприяти його виправленню і бути необхідним і достатнім для попередження вчинення ним нових злочинів. Призначення обвинуваченому покарання у вигляді штрафу та виправних робіт, суд вбачає не доцільним, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований.
Цивільний позов не заявлено.
Судових витрат, речових доказів по справі не має.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373-374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
Визнати ОСОБА_6 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 200 (двохсот) годин громадських робіт.
Захід забезпечення кримінального провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 131, 176 КПК України, не застосовувався та не обирався.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті.
Суддя ОСОБА_1