Бродівський районний суд Львівської області
Справа № 439/804/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 липня 2015 року м. Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дубно, Рівненської області, жител АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, без судимості, -
за ч. 1 ст. 408 КК України, -
20 червня 2014 року громадянина ОСОБА_5 призвано по частковій мобілізації на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 в команду військової частини пп НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 .
Надалі, наказом командира військової частини пп НОМЕР_1 від 20 червня 2014 року №162 рядового ОСОБА_5 призначено на посаду водія взводу охорони роти охорони батальйону охорони наведеної військової частини.
Солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 12, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю й гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі.
Натомість рядовий ОСОБА_5 , діючи всупереч інтересам служби та наведеним вимогам Статутів Збройних Сил України, став на шлях вчинення злочину проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.
Так, 7 жовтня 2014 року рядовим ОСОБА_5 було власноручно написано рапорт щодо надання йому щорічної відпустки з 8 жовтня 2014 року.
На підставі зазначеного рапорту командуванням військової частини пп НОМЕР_1 рядовому ОСОБА_5 наказом від 8 жовтня 2014 року № 273 надано відпустку строком на 8 діб (з 8 по 15 жовтня 2014 року), яку останній мав проводити у АДРЕСА_1 . У розташування військової частини пп НОМЕР_1 солдат ОСОБА_5 зобов`язувався повернутись 16 жовтня 2014 року та приступити до виконання покладених на нього за посадою службових обов`язків.
Однак, 16 жовтня 2014 року солдат ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно, діючи з метою повністю ухилитися від проходження військової служби у військовій частині пп НОМЕР_1 , що дислокується у АДРЕСА_2 , у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 12, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не з`явився на службу, чим протизаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.
23 січня 2015 року стосовно військовослужбовця військової частини пп НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України. 7 березня 2015 року, на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 6 лютого 2015 року, працівниками Дубенського МВ УМВС України у Рівненській області проведено затримання військовослужбовця військової частини пп НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 та у подальшому доставлено до військової прокуратури Тернопільського гарнізону Західного регіону України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України визнав повністю та суду пояснив, що дійсно, 16 жовтня 2014 року не з`явився із наданої йому відпустки у розташування військової пп НОМЕР_1 , що знаходиться у АДРЕСА_2 з метою ухилитися від військової служби та покладені на нього службові обов`язки у період з 16 жовтня 2014 року по 7 березня 2015 року не виконував, чим вчинив дезертирство, тобто нез`явлення на службу із відпустки з метою ухилитися від військової служби.
Суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому враховано, що проти цього не заперечують учасники судового провадження, вони правильно розуміють зміст цих обставин, суд немає сумнівів у добровільності їх позиції. Цим особам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Таким чином, на думку суду, наведене вище дає підстави зробити висновок про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину доведена повністю, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 408 КК України, так як останній вчинив дезертирство, тобто не з`явився на службу із відпустки з метою ухилитися від військової служби.
Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину вчинив злочин середньої тяжкості, особу обвинуваченого вперше притягується до кримінальної відповідальності, не перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, згідно службової характеристики займаній посаді не відповідає, перебував близько восьми місяців в зоні проведення АТО.
Обставин, що обтяжують та пом`якшують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів достатнім буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті, за якою кваліфіковано інкримінований злочин.
Згідно зі ст. 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Отже, враховуючи, що ОСОБА_5 вперше притягується до кримінальної відповідальності, усвідомлює протиправність своїх дій, бра участь в зоні проведення АТО, вчинений злочин відноситься до злочинів середньої тяжкості, суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.
Цивільних позовів у справі не заявлено.
Процесуальних витрат у справі немає.
Частиною 11 ст.182 КПК України визначено, що у випадку, коли застава не була звернена в дохід держави, вона повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Міру запобіжного заходу у вигляді застави, залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 408 КК України та призначити покарання у виді двох років шести місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, призначити іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців.
На вирок може бути подана апеляція до Апеляційного суду Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Бродівський районний суд Львівської області.
Якщо апеляційну скаргу не було подано, то вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для її подання. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, іншим учасникам судового провадження -на їх вимогу.
Суддя ОСОБА_1