Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/413/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 115 (93, 94) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.05.2015 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження № 0000513 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ульяновка, Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, немаючого неповнолітніх дітей , проживаючого в АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 12 (дванадцять) років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженні в розмірі 393 грн. 12 коп.
Кримінальне провадження розглянуто за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого ОСОБА_6
ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за вчинення вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.
05 серпня 2014 року близько 16 год. в АДРЕСА_1 , між ОСОБА_6 та його співмешканкою ОСОБА_9 виникла сварка з приводу вживання останньою спиртних напоїв. В ході сварки ОСОБА_9 в адресу ОСОБА_6 почала виражатися нецензурними словами. Вказані дії ОСОБА_9 сильно обурили ОСОБА_6 та викликали у останнього до неї негативні емоції. Використовуючи як привід зазначену поведінку останньої, достовірно знаючи її характер, у ОСОБА_6 винник умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 , з мотивів виниклої неприязні. Виконуючи свій злочинний намір та проявляючи агресію, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи досягнення злочинного результату у вигляді смерті ОСОБА_9 , перебуваючи в кімнаті веранди вище вказаного житлового будинку, схопив дерев`яну палицю-швабру та розпочав із зусиллям наносити почергові удари в тазо - бедренну частину тіла ОСОБА_9 , яка почала кричати та тікати від ОСОБА_6 в середину приміщення будинку. Наздогнавши її в коридорі, при цьому палицю-швабру ОСОБА_6 викинув у веранді, спіймав її за волосся лівою рукою та утримуючи, умисно, цілеспрямовано, з метою позбавлення життя вказаної особи, почав кулаком правої руки наносити почергові удари з прикладанням сили у різні частини тіла. Потім відпустивши волосся та із силою штовхнувши ОСОБА_9 , ударив правою ногою у нижню частину тулуба та збив її із ніг, від чого вона упала на спину на підлогу та продовжувала кричати. Продовжуючи свої протиправні дії ОСОБА_6 , ставши над потерпілою таким чином, що тулуб ОСОБА_9 був у нього поміж ніг, наніс ще почергово декілька ударів з прикладанням сили кулаками обох рук в різні частини її голови, обличчя, помітивши при цьому, що у ОСОБА_9 із носа пішла кров, проте ОСОБА_6 продовжив свої злочинні дії, та із прикладанням сили наніс лівою рукою зжатою в кулак один удар в життєво важливий орган, а саме у область шиї трахеї. Внаслідок умисно завданих ОСОБА_6 ударів потерпілій ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи №49 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя у момент заподіяння, у вигляді: розриву трахеї, перелому рожок під`язичної кістки з права, крововилив під тверду мозкову оболонку правої напівкулі головного мозку, множинні крововиливи і садна обличчя, тулубу, кінцівок, дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Всі тілесні ушкодження на тілі трупу ОСОБА_9 спричинено пожиттєво. Смерть ОСОБА_9 настала одразу від механічної асфіксії, внаслідок розриву трахеї, перелому рожок під`язичної кістки з права.
До початку апеляційного розгляду кримінального провадження по суті прокурор відмовився від апеляційної скарги, поданої на вирок Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2015 року.
Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з порушенням його права на захист та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Свої вимоги апелянт мотивує тим, що районний суд не врахував його заяву, в якій він вказував, що слідчий Ульяновського РВ УМВС в Кіровоградській області під час досудового розслідування застосовував до нього психологічний тиск, а саме шляхом залякування змусив підписати два чисті аркуші та сфабрикував його показання. Окрім того, наголошує на тому, що судом не було досліджено усіх доказів, що підтверджують його вину у вчиненні злочину, зокрема не допитано свідка ОСОБА_10 , не дано належної оцінки висновкам експертів.
Заслухавши доповідача, у дебатах обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого, просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, думку прокурора, яка просив вирок суду першої інстанції залишити без змін, як законний та обґрунтований, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних у провадженні доказів, які є взаємоузгодженими між собою, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, і яким суд першої інстанції дав всебічну, повну та об`єктивну оцінку.
Допитаний судом першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, та суду пояснив, що 05.08.2014 приблизно о 17 годині він зайшов до свого будинку в с. Шамраївка Ульянівського району та побачив свою співмешканку ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння з тілесними ушкодженнями на обличчі. На його запитання, що сталося, ОСОБА_9 у відповідь почала ображати його, а потім завдала декілька ударів шваброю в голову. Після цього він забрав у неї швабру, а ОСОБА_9 впала лицем до порогу та почала хрипіти. Він спробував привести її до тями та бігав до сусідів за ліками.
У той же час, незважаючи на не визнання обвинувачем ОСОБА_6 своєї вини, його вина у вчинені кримінального правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами, а саме:
- наданими суду першої інстанції показаннями свідка ОСОБА_12 , з яких слідує, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_13 в с. Шамраївка. Останній близько 15 років співмешкав разом з ОСОБА_9 . В день смерті ОСОБА_14 , після обіду ОСОБА_13 приходив до неї за нашатирем для ОСОБА_15 , сказавши, що тій погано. Оскільки нашатиря в неї не було, то він пішов. Ввечері, після 18 год. вона повертаючись додому, проходячи повз будинок ОСОБА_13 , побачила останнього, якій повідомив їй, що ОСОБА_15 померла. В цей час до ОСОБА_13 працівники міліції та вона пішла додому.
- показаннями судово-медичного експерта ОСОБА_16 , який суду першої інстанції пояснив, що смерть ОСОБА_9 настала внаслідок розриву трахеї, перелому рожок підязичної кістки. Вказані тілесні ушкодження могли утворитися внаслідок удару кулаком або ногою. Одержання таких ушкоджень внаслідок падіння з висоти власного зросту та удару об поріг він категорично заперечив. Крім того, на її тілі виявлено інші тілесні ушкодження, завдані внаслідок побоїв.
Показання експерта узгоджуються з висновком експерта №49 від 29.08.14, в якому зафіксовано, що смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії, внаслідок розриву трахеї, перелому рожок підязичної кістки (а.п. 101-104).
Крім того, вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України підтверджується дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами, зокрема:
· рапортом оперативного чергового Ульяновського РВ УМВС про те, що 05.08.2014 р. о 19 год. 15 хв. до чергової частини ОСОБА_17 по телефону надійшло повідомлення про смерть співмешканки ОСОБА_6 (т.1 а.п.2);
· протоколом огляду місця події від 05.08.2014 р. та фототаблицею до нього в якому зафіксовано, що об`єктом огляду є домоволодіння АДРЕСА_1 в ході огляду якого виявлено труп ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями та вилучені речі з слідами схожими на кров та волосся (т.1 а.п.11-47);
· протоколом огляду трупа ОСОБА_9 від 06.08.2014 року та фототаблицею до нього в якому зафіксовано тілесні ушкодження наявні на тілі покійної (т.1 а.п.48-57);
· протоколом огляду місця події від 06.08.2014 р. в якому зафіксовано, що в ході огляду домоволодіння АДРЕСА_1 вилучено чоловічу сорочку та деревяну палицю (т.1 а.п.59-61);
· протоколом огляду деревяної палиці та чоловічої сорочки (т.1 а.п.81-82);
· висновком експерта №49 від 29.08.2014 р. в якому зафіксовано, що на тілі трупа ОСОБА_9 мають місце тілесні ушкодження у виді розриву трахеї, перелому рожок під`язичної кістки з права, крововилив під тверду мозкову оболонку правої напівкулі головного мозку, множинні крововиливи і садна обличчя, тулубу, кінцівок, дані тілесні ушкодження виникли від дії тупих, твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею. Смерть ОСОБА_9 настала від механічної асфіксії, внаслідок розриву трахеї, перелому рожок під`язичної кістки з права. (т.1 а.п.101-104);
· висновком експерта №49 від 02.09.2014 р. в якому зафіксовано, що тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_9 могли виникнути від як мінімум 15 ударів та спричинені прижиттєво. Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні з висоти власного зросту. Тілесні ушкодження тулуба та кінцівок могли виникнути від ударів дерев`яною палицею (т.1 а.п.112-117);
· висновком експерта №49 від 03.09.2014 р. в якому зафіксовано, що тілесні ушкодження на тілі трупа ОСОБА_9 могли виникнути при обставинах, на які вказав ОСОБА_6 під час проведення з ним слідчого експерименту. Дані тілесні ушкодження не могли виникнути при падінні ОСОБА_9 з висоти власного зросту на тверду виступаючу поверхню (т.1 а.п.124-126);
· актом №443 судово-психіатричної експертизи від 02.09.2014 року, згідно якого ОСОБА_6 в період скоєння правопорушення психічним захворюванням не страждав, не знаходився у тимчасовому хворобливому стані. Міг віддавати звіт своїм діям і керувати ними. Є осудним, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.п.133-134);
· висновком експерта № 624 від 11 вересня 2014 року, відповідно до якого волосся вилучене з місця події може належати ОСОБА_9 . Все волосся життєздатне, вирване з цибулинами, тобто для його відокремлення необхідне значне зусилля (т.1 а.п.198-200);
· висновком експерта № 620 від 29.08.2014 р. в якому зафіксовано, що на предметах, вилучених при огляді місця події, а саме: в змиві з підлоги в кімнаті, на фрагменті газети з попільниці на столі в кімнаті, на плакаті зі стіни, на наволочках, які знаходились на ліжку знайдено кров людини, яка може належати ОСОБА_9 (т.1 а.п.208-210);
· висновком експерта №671 від 25.09.2014 р. в якому зафіксовано, що на двох фрагментах шпалер зі стіни з місця події знайдено кров людини, яка може належати ОСОБА_9 (т.1 а.п.255-257);
· протоколом проведення слідчого експерименту від 08.08.2014 року з участю підозрюваного ОСОБА_6 та відеозаписом до нього, в яких зафіксовано, що обвинувачений спочатку розповів, а потім на місці відтворив обставини спричинення ним тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (т. 2 а.п.23-27).
Аналізуючи вище вказані докази в їх сукупності, які є достатніми, належними, допустимими, та зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, і жодних сумнівів у колегії суддів не викликають, колегія суддів вважає, що вина ОСОБА_6 у вчиненні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій особі доведена повністю, а тому його дії правильно кваліфіковані районним судом за ч. 1 ст. 115 КК України.
Що стосується показань обвинуваченого ОСОБА_6 щодо не причетності його до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, колегія суддів зазначає, що вказані показання були предметом дослідження судом першої інстанції та районний суд належним чином обґрунтував своє рішення стосовно того, що надані обвинуваченим показання в повному обсязі спростовуються сукупністю здобутих в ході досудового та судового слідства доказів, та надані ним з метою уникнути кримінальної відповідальності , саме з таким висновком районного суду погоджується і колегія суддів.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 стосовно того, що на нього здійснювався психологічний тиск на стадії досудового розслідування та сфальсифіковано докази, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки обвинуваченим не вказано, які саме докази було сфальсифіковано та яким чином слідчим використано аркуші паперу з його підписами. Окрім того, ні під час досудового та судового розгляду, ні в суді апеляційної інстанції жодних заяв від обвинуваченого чи від його захисника з цього приводу не надходили.
Безпідставними колегія суддів також визнає доводи обвинуваченого щодо порушення його права на захист, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, з моменту затримання, під час досудового слідства ОСОБА_6 належним чином роз`яснено його процесуальні права, про що свідчать: протоколи роз`яснення підозрюваному права на захист від 06.08.2014 року, від 15.08.2014 року, від 29.09.2014 року (т. 3 а.п.53, 65, 76 ). У цих же процесуальних документах, ОСОБА_6 особисто, власноручно заявив, що бажає мати захисника ОСОБА_8 .
Разом з тим, колегією суддів встановлено, що захист ОСОБА_6 під час досудового слідства здійснював адвокат за призначенням ОСОБА_8 , який приймав участь у всіх процесуальних діях, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.
Твердження обвинуваченого стосовно того, що потерпіла ОСОБА_9 завдала шваброю йому декілька ударів в область голови не відповідають дійсності, оскільки згідно з висновком експерта №104 від 06.08.2014 на тілі ОСОБА_6 будь-які тілесні ушкодження відсутні (Т. 2, а.п. 93-94).
За вказаних обставин, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час проведення досудового та судового слідства, які б давали підстави для безумовного скасування вироку суду першої інстанції та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, колегією суддів встановлено не було.
При призначенні обвинуваченому покарання, районний суд в повній мірі дотримався загальних засад призначення покарання, які закріплені в ст. 65 КК України та призначив виважене покарання, яке на переконання колегії суддів відповідає меті покарання, яка визначена ст. 50 КК України.
Так, судом першої інстанції належним чином враховано тяжкість вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 К України віднесено законодавцем до особливо тяжких злочинів. Як особа, ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий. Обставин, що пом`якшують або обтяжують відповідальність судом не встановлено.
Таким чином, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції покарання у виді позбавлення волі є необхідним, достатнім та обґрунтованим, та в повній мірі буде сприяти виправленню та перевихованню обвинуваченого ОСОБА_6 .
Враховуючи вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів не вбачає, а тому вирок суду першої інстанції стосовно нього залишає без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Вирок Гайворонського районного суду від 11 лютого 2015 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту отримання копії судового рішення.

Судді: (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2