Єдиний унікальний номер №440/347/15-к
Провадження №1-кп/440/41/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2015 року

Буський районний суд Львівської області

в складі: головуючого- ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Буську матеріали кримінального провадження № 0000129 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Утішків Буського району Львівської області, громадянина України, українця, із вищою освітою, тимчасово не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні одна неповнолітня дитина 2010 р.н., раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 підозрюється у здійсненні операцій з брухтом кольорових і чорних металів без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, наданні приміщень для розташування незаконного пункту прийому, схову та збуту металобрухту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», діяльність, пов`язана із заготівлею, переробкою брухту чорних та кольорових металів і його металургійною переробкою, провадиться на підставі ліцензії, що видається в порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 26 ч. З ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», ліцензуванню підлягає господарська діяльність, пов`язана з заготівлею металобрухту кольорових і чорних металів.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про металобрухт» заготівля металобрухту це діяльність, пов`язана із збиранням, купівлею, зберіганням та реалізацією металобрухту юридичними або фізичними особами - суб`єктами господарювання, які здійснюють операції з металобрухтом.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про металобрухт» купівля та/або реалізація металобрухту - діяльність, пов`язана із передачею права власності

на металобрухт іншому власнику в обмін на еквівалентну суму коштів або боргових зобов`язань.

Відповідно до ч. З ст. 4 Закону України «Про металобрухт», ліцензії на заготівлю та переробку металобрухту кольорових та/або чорних металів можуть видаватись лише спеціалізованим підприємствам.

Згідно ч. 5 ст. 4 Закону України «Про металобрухт», спеціалізоване або спеціалізоване металургійне переробне підприємство має право згідно з законом відкривати приймальні пункти, які здійснюють операції з металобрухтом. Адреси приймальних пунктів повинні бути зазначені в ліцензії відповідно до актів обстеження місцевими адміністраціями.

Відповідно до ч. З ст. 5 Закону України «Про металобрухт», обов`язковою умовою для здійснення операцій з металобрухтом є наявність у заявника облаштованої земельної ділянки для здійснення операцій з брухтом кольорових металів площею не менш ніж 500 кв.м., для здійснення операцій з брухтом чорних металів площею не менш ніж 1000 кв.м.

Відповідно до п. 3.1 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних і кольорових металів, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31.10.2011 №183 (далі Наказ №183), суб`єкт господарювання повинен виконувати вимоги Законів України «Про металобрухт» та «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та інших нормативно-правових актів, що регулюють провадження господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних та кольорових металів.

Крім того, відповідно до п. 4.2 Наказу №183, територія на якій буде здійснюватися господарська діяльність спеціалізованого підприємства та їх приймальних пунктів із брухтом кольорових металів та їх сплавів, повинна бути не менше ніж 500 кв.м., а території, на якій буде здійснюватися господарська діяльність із брухтом чорних металів та їх сплавів не менша ніж 1000 кв.м.

Встановлено, що ТОВ «Міг» Міністерством економічного розвитку України, 07.06.2011 видана ліцензія №578659 на провадження діяльності із заготівлі металобрухту. Згідно вказаної ліцензії, діяльність із заготівлі металобрухту чорних металів проводиться за наступними адресами приймальних пунктів: АДРЕСА_2 , м. Львів, вул.Персенківка, 2, м. Львів, вул. Д.Апостола, 14а, м.Тернопіль, вул. Лук`яновича, 8.

Також встановлено що ТОВ «Вестметінвест» Міністерством економічного розвитку України, 06.07.2010 видані ліцензії №470191 та №470182 на провадження діяльності із заготівлі металобрухту. Згідно вказаних ліцензії, діяльність із заготівлі металобрухту чорних та кольорових металів проводиться за наступною адресою: Пустомитівський район, с. Солонка, вул. Стуса, 13.

Установлено, у невстановлений досудовим слідством час, у ОСОБА_5 , який є засновником ТОВ «Вестметінвест» та ТОВ «Міг», а також у ОСОБА_6 , який є директором та засновником ТОВ «Вестметінвест», ОСОБА_7 , який є менеджером ТОВ «Вестметінвест» та директором ТОВ «Явдом» та ОСОБА_8 , який є директором ТОВ «Міг», виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконних пунктів прийому, схову та збуту металобрухту.

Також, вказані особи, усвідомлюючи, що без залучення сторонніх осіб реалізація їхнього злочинного умислу не можлива, залучили до реалізації свого злочинного плану ОСОБА_4 .

Так, у невстановлений досудовим слідством час, ОСОБА_4 познайомився з ОСОБА_5 .

Під час вказаною зустрічі ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_4 влаштуватися на посаду механіка на ТОВ «Міг».

В подальшому, після того як ОСОБА_4 деякий час пропрацював на ТОВ «Міг», ОСОБА_5 , дізнавшись що у ОСОБА_4 є у власності складське приміщення за адресою: АДРЕСА_3 , запропонував йому організувати у вказаному приміщенні пункт прийому металобрухту, на що ОСОБА_4 погодився, таким чином надавши приміщення для здійснення протиправної діяльності, в той же час усвідомлюючи, що вказане приміщення на зазначене в ліцензіях ТОВ «Міг» та ТОВ «Вестметінвест» та не відповідає ліцензійним вимогам, зазначеним в Наказі №183.

В подальшому, ОСОБА_4 залишився на посаді механіка у ТОВ «Міг», проте фактично мав здійснювати функції заготівельника металобрухту, у його власному приміщенні у с. Красне по вул. Залізнична, 12, шляхом скуповування металобрухту у юридичних осіб та населення, при чому у разі звернення юридичної особи з приводу здачі металобрухту, ОСОБА_4 від імені ТОВ «Міг» укладав договір на поставку металобрухту, після чого відвозив його в офісне приміщення ТОВ «Міг», що у с. Солонка Пустомитівського району, де такий договір підписував директор ТОВ «Міг» ОСОБА_8 .

Також, ОСОБА_4 , залучив до своєї діяльності ОСОБА_9 в якості помічника та прийомщика металобрухту.

Так, в період часу з початку 2011 року по 24 грудня 2014 року, ОСОБА_4 , реалізовуючи злочинний умисел ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , діючи протиправно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, маючи умисел на незаконне здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів, не маючи на те спеціального дозволу (ліцензії), одержання якої передбачено законом, у порушення вимог Законів України «Про металобрухт» та «Про ліцензування окремих видів господарської діяльності», які встановлюють кваліфікаційні, організаційні, технічні та інші вимоги щодо проведення операцій пов`язаних із заготівлею металобрухту, на території приймального пункту який, не відповідає ліцензійним умовам затвердженим Наказом №183 та який не зазначений в ліцензіях ТОВ «Міг» та ТОВ «Вестметінвест`у с. Красне, вул. Залізнична, 12, незаконно здійснював операції з брухтом чорних та кольорових металів, шляхом скупляння металобрухту у населення, за грошові кошти які надавались ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , після чого металобрухт відправлявся ОСОБА_4 автомобільним та залізничним транспортом.

Так, 24.12.2014, ОСОБА_11 , прийшовши до незаконного пункту металобрухту, в якому здійснював свою протиправну діяльність ОСОБА_4 , за відсутності на той момент останнього в приміщенні, продав його помічнику ОСОБА_9 брухт міді загальною вагою 4,8 кг, за що отримав грошові кошти в сумі 268 грн.

Також 24.12.2014, під час проведення обшуку на території, де здійснював свою протиправну діяльність ОСОБА_4 було виявлено та вилучено брухт чорних металів в кількості 2190 кг, брухт кольорових металів в кількості 98 кг, записи про прийнятий металобрухт.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області юристом 2 класу ОСОБА_12 та підозрюваним ОСОБА_4 , досягнуто та підписано угоду від 20 лютого 2015 року про визнання винуватості ОСОБА_4 у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.213 КК України та наведені обставини вчинення цього правопорушення і зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

Також, з моменту укладення даної угоди, ОСОБА_4 зобов`язується і співпрацювати з органом досудового розслідування у викритті кримінальних правопорушень, вчинених іншими особами, а саме в ході досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження №0000404 від 18.07.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. З ст. 185, ч. 1 ст. 213 КК України, надати викривальні покази щодо осіб, які причетні до організації незаконних пунктів прийому металобрухту, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також інших осіб, які причетні до вчинення кримінальних і правопорушень, пов`язаних з незаконними операціями з металобрухтом.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.213 КК України, а саме: сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене ним правопорушення у виді громадських робіт строком 100 годин.

Вивчивши документи кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-469, 472 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією статті 213 ч.1 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджене в ньому покарання та інші передбачені угодою заходи, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, яке згідно ст.12 КК України є злочином невеликої тяжкості.

Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає вимогам Кримінального закону.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст.473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Обвинуваченому розяснено ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлені, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених аб.1, 2, 3, 4 пункту 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд під час якого прокурор зобовязаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його прав на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене між сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, які встановлені ч. 5, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нерозяснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких розяснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості, яка відповідає вимогам закону та визначена міра покарання за вчинений злочин відповідає вимогам Кримінального закону.

За наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час розгляду справи по суті, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначення узгодженої сторонами міри покарання і ухвалення обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

Затвердити угоду від 20 лютого 2015 року про визнання винуватості, укладену між обвинуваченим ОСОБА_4 та старшим прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування органами внутрішніх справ та підтримання державного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні прокуратури Львівської області юристом 2 класу ОСОБА_12 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 100 (сто ) годин громадських робіт.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- брухт чорних металів вагою 2190 кг., брухт кольорових металів вагою 98 кг, переданих на зберігання у ТОВ "Компанія Дністер"-конфіскувати в дохід держави;

- зошит із рукописним текстом, чорнові записи, блокнот червоного кольору, системний блок, які зберігаються у СУ ГУМВС України у Львівській області - повернути власникам.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області, шляхом подачі апеляційної скарги через Буський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_13