Справа № 127/2157/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.04.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 10 січня 2015 року біля 11:50 годин на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 діючи умисно, переслідуючи мету заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_6 , наніс йому кулаком правої руки один удар в ліву щоку. Внаслідок вказаних дій ОСОБА_4 ОСОБА_6 , відповідно до висновку експерта від 22.01.2015 року №51, заподіяно тілесні ушкодження у виді садна на обличчі та крововиливу під слизову оболонку лівої щоки, які належать до легких тілесних ушкоджень, виникли від дії тупого твердого предмета (предметів), давністю утворення, можливо, в строк, вказаний в постанові про призначення експертизи 10.01.2015 року.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину не визнав та суду пояснив, що 10 січня 2015 року він разом з батьком та сусідом приїхав до помешкання його колишньої дружини за адресою АДРЕСА_2 . Приїхав він туди з метою привітати свої трьох синів зі святами для чого взяв з собою подарунки. В цей момент його, напевно, побачила колишня дружина, оскільки її батько ОСОБА_6 почав забирати дітей з вулиці. Він підійшов до дверей будинку та почав з`ясовувати, чому йому не дають спілкуватись з дітьми. Зазначений момент він зафіксував на телефон. Коли тесть завів дитину в будинок, він почав стукати в двері, йому не відчинили. В подальшому він у дворі побачив менших синів та почав з ними спілкуватись. Під час спілкування з сином до нього підбіг ОСОБА_6 та став забирати телефон. Відеозйомку він почав зайшовши на подвір`я, а закінчив, коли внаслідок удару впав в сніг, зйомку проводив з метою фіксування факту, що йому не дають спілкуватися з дітьми. В цей момент ОСОБА_6 поводив себе агресивно, почав на нього нападати, проте не втримався на ногах та впав. В цей час ОСОБА_6 схопив металевий ящик та почав ним намагатись нанести тілесні ушкодження йому та його батьку. Всі події, які відбувалися бачив його сусід, який стояв біля воріт. ОСОБА_6 він не бив, а виявлені тілесні ушкодження, можливо, утворились внаслідок його падіння.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що всі події відбувалися 10.01.2015 року, коли він залишився вдома з трьома внуками, його дружина була на роботі, а мати дітей його донька, поїхала купити продукти. Діти в той час гуляли на подвір`ї з сусідськими дітьми. Середній за віком онук ОСОБА_8 замочив ноги, а тому він повів його в будинок переодягнути. Зачинивши двері, він почув сильний стук та побачив колишнього зятя ОСОБА_9 , який був настроєний агресивно та запитував де діти. Він йому повідомив, що діти граються за будинком. Переодягнувши онука ОСОБА_8 , він пішов за будинок та побачив, що ОСОБА_9 знімає на камеру мобільного телефону ОСОБА_10 та щось від нього вимагає пояснити. Він втрутився у зазначене, а саме почав запитувати що та навіщо ОСОБА_9 знімає. В цей час, ОСОБА_10 відійшов в сторону, а ОСОБА_9 наніс йому удар кулаком правої руку в ліву щоку, внаслідок чого він впав, а на обличчі з`явилась кров. Знаючи агресивний характер ОСОБА_9 та те, що він на цьому не зупиниться, ОСОБА_6 підібрав на землі металевий ящик з-під пляшок та прикриваючись ним почав відходити. В цей час до нього також підійшов батько обвинуваченого, а він з ящиком пішов до будинку та викликав міліцію. Після вказаного він вийшов з будинку та повідомив, що викликав працівників міліції. У вказаний момент на подвір`ї був ще один чоловік, який сказав, що він є працівником міліції. Проте після вказаного ОСОБА_9 та інші особи покинули подвір`я його будинку.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що він батько обвинуваченого і в той день разом з сином приїхав до онуків та привіз їм подарунки. З дітьми його сину не дають спілкуватись. В той день відбувалось все аналогічним чином, а саме ОСОБА_6 почав ховати дітей до будинку. Син хотів вказане зафіксувати, а тому знімав все камерою телефону. Разом з тим, ОСОБА_6 на вказане відреагував агресивно, вибіг на вулицю, схопив ящик та почав з ним нападати на сина, а потім і на нього. Все вказане бачив їх сусід, який в той день випадково опинився з ними біля будинку ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що вона сусідка потерпілого та з вікон її кухні видно частину подвір`я ОСОБА_13 . В суботу 10.01.2015 року приблизно біля обіду, вона була вдома та готувала обід. В цей час вона через вікно бачила, що до внука ОСОБА_6 - ОСОБА_10 підійшов чоловік, який в руках тримав телефон та щось знімав. Потім до вказаних осіб підійшов ОСОБА_6 , в цей час чоловік, який стояв біля дитини, наніс ОСОБА_6 удар правою рукою в ліву частину голови. Потерпілий впав на землю, де в цей час взяв ящик, який тримав поперед себе та таким чином пішов до будинку. Свідок зазначила, що бачила, що ще одного чоловіка на подвір`ї, проте що відбувалося за будинком, не бачила. Батько з сином стояли на відстані, а коли підійшов дідусь, внук відійшов в сторону. Де подівся телефон не бачила. Всі вказані події вона роздивилась добре, оскільки від вікна кухні до пакрана сітки між подвір`ями відстань приблизно 2 метра. В той день там гралися діти. Чоловік знімав на відео саме ОСОБА_10 , оскільки свідок добре знає онуків ОСОБА_6 та може всіх впізнати навіть в зимовій одежі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_13 та одного дня на початку січня вона перебувала вдома та бачила, як до будинку ОСОБА_13 під`їхав ОСОБА_4 та ще два чоловіки. Свідок повідомила, що ОСОБА_4 спочатку підійшов до дверей будинку, а потім пішов за ріг будинку та що там відбувалась вона не знає. Коли ОСОБА_4 був за будинком туди також пішов і ОСОБА_13 , за будинком вони перебували хвилин 3-5.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що в той день він разом зі своїм сусідом ОСОБА_4 їздив на базар, а потім вони заїхали до бувшої дружини ОСОБА_4 з метою побачити дітей. Коли вони під`їхали, літній чоловік почав ховати дітей. ОСОБА_4 біля будинку побачив одного з синів та підійшов і розмовляв з ним, з цей момент за будинок також пішов і літній чоловік, що відбувалось за будинком свідок не бачив, але через декілька хвилин із-за рогу будинку вибіг літній чоловік з ящиком в руках, яким він розмахував. Батько ОСОБА_4 став між ними, а потім і він став між потерпілим та обвинуваченим, щоб розборонити їх. Потерпілий коли вибіг з ящиком, то падав.

Допитаний в судовому засіданні в присутності законного представника малолітній свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що він в той день грався з друзями за будинком, де вони проживають. Батько спочатку розмовляв з ОСОБА_17 , а потім підійшов до нього. Весь час, всі події він знімав на відео та при цьому задавав питання. Коли підійшов його дідусь, то батько вдарив дідуся в результаті чого дідусь впав на землю. В його дідуся була розбита губа. Подальші події, коли вони всі побігли на перед будинку, він не бачив. Крім того зазначив, що в будинок переодягатися дідусь водив ОСОБА_8 , в він з ОСОБА_17 були на вулиці.

З доказів, досліджених судом за клопотанням сторін та потерпілого вбачається, що у ОСОБА_6 мали місце тілесні ушкодження у вигляді садна на обличчі та крововиливу під слизовою оболонкою лівої щоки, які утворились від дії тупого твердого предмета (предметів), що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та по давності утворення можуть відповідати вказаному строку у постанові про призначення експертизи 10.01.2015 року, що підтверджується висновком експерта № 51 від 22.01.2015 року.

Згідно з протоколом проведення слідчого експерименту від 20.01.2015 року здійсненого за участю ОСОБА_12 , свідок вказала на місце, де та яким чином чоловік, що спілкувався з дитиною на ім`я ОСОБА_10 , наніс удар ОСОБА_6 , а саме зазначила на нанесення чоловіком одного удару правою рукою в ліву частину обличчя потерпілого.

З протоколу слідчого експерименту від 20.01.2015 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_6 продемонстрував яким чином ОСОБА_4 спричинив йому тілесні ушкодження, а саме наніс один удар правою рукою в ліву щоку. При цьому потерпілий вказав на місце де вказане відбувалось та показав, що він робив після вказаного, а саме підібрав ящик, обороняючись яким він зміг зайти до дому .

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 20.01.2015 року за показаннями свідка ОСОБА_16 , неповнолітній свідок в присутності законного представника продемонстрував місце та спосіб нанесення його батьком ОСОБА_4 його дідусю ОСОБА_6 удару рукою в обличчя та зазначив на подальші дії дідуся.

В судовому засіданні досліджено речовий доказ у вказаному кримінальному провадженні диск для лазерних систем зчитування, наданий ОСОБА_4 , який оглянутий в ході досудового розслідування, що підтверджується протоколом огляду предмета від 29.01.2015 року та відповідно до постанови про визнання речового доказу від 29.01.2015 року визнаний речовим доказом.

При відтворенні в судовому засіданні запису на диску встановлено, що вказаний диск містить запис, виконаний ОСОБА_4 за допомогою мобільного телефону, подій, що відбувались в подвір`ї ОСОБА_13 . Так, з вказаного запису вбачається, що ОСОБА_4 коли увійшов на подвір`я почав знімати всі події на камеру телефону та з нею підійшов до дверей будинку, сильно стукав у двері, запитував чому від нього ховають дітей. На запису видно, що потім особа, що здійснює запис бачить дітей за рогом будинку, підходить спочатку до одного хлопчика, а потім до іншого та починає з ним спілкуватись. В цей момент до них наближається потерпілий ОСОБА_6 та запитує, що відбувається. Після вказаного подій, що відбулись не зафіксовано.

Дослідивши надані сторонами провадження та потерпілим докази, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 .

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 впевнено вказав на те, що 10 січня 2015 року обвинувачений наніс йому удар правою рукою в обличчя (ліву щоку). Вказані показання є належним доказом у справі та повністю узгоджуються з показаннями допитаних свідків у справі, а також письмовими доказами протоколами слідчих експериментів та висновком судово - медичної експертизи.

Так, суд приймає до уваги, що в ході проведення слідчого експерименту потерпілий також стверджував про нанесення йому одного удару ОСОБА_4 в обличчя та про такий розвиток події вказали в ході судового засідання свідок у справі ОСОБА_12 та неповнолітній свідок ОСОБА_16 .

Суд приймає до уваги показання вказаних свідків, оскільки свідок ОСОБА_16 був безпосереднім учасником події, що вбачається з його показань, показань потерпілого та обвинуваченого та підтверджується відеозаписом, яким зафіксовано, що в момент наближення потерпілого до обвинуваченого неповнолітній свідок ОСОБА_16 перебував поруч з обвинуваченим.

При цьому з показаннями свідка ОСОБА_16 також підтверджено, що саме обвинувачений наніс ОСОБА_6 один удар рукою в обличчя від якого потерпілий впав. Аналогічний механізм нанесення тілесних ушкоджень обвинувачений потерпілому вбачається і з протоколу слідчого експерименту за участю ОСОБА_16 , в ході якого він також зазначив та продемонстрував нанесення удару обвинуваченим правою рукою в ліву частину обличчя потерпілого.

Вказаний розвиток події підтвердила і свідок ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні вказала, що з вікна свого будинку бачила нанесення чоловіком, що розмовляв з ОСОБА_10 удару потерпілому ОСОБА_6 рукою в обличчя. Суд приймає до уваги вказані показання свідка, оскільки з протоколу слідчого експерименту, здійсненого за її показаннями вбачається, що її будинок розташований близько до місця де сталась подія злочину, між будинками пакран з сітки, яка не обмежує видимість, а вікна будинку свідка розташовані таким чином, що надають можливість бачити вказану частину подвір`я ОСОБА_13 .

При цьому суд звертає увагу, що всі зазначені свідки, кожен окремо, зазначили про однаковий механізм заподіяння обвинуваченим тілесних ушкоджень ОСОБА_6 шляхом нанесення удару правою рукою в ліву частину обличчя, розташування вказаних осіб під час події, місце де вказане відбувалось.

Показання потерпілого та зазначених свідків повністю узгоджуються з висновком експерта № 51 від 22.01.2015 року, яким підтверджено наявність в потерпілого садна на обличчі та крововиливу під слизовою оболонкою саме лівої щоки, що надає підстави суду покласти вказані докази в основу обвинувального вироку.

При цьому суд приймає до уваги, що експертом встановлено, що вказані тілесні ушкодження утворились 10.01.2015 року від дії тупого твердого предмета (предметів), що спростовує показання обвинуваченого у справі про те, що він жодних тілесних ушкоджень потерпілому не наносив.

Так, показання ОСОБА_4 про те, що він ударів потерпілому не наносив, а виявлені ушкодження могли утворитись при падінні ОСОБА_6 спростовуються не лише вказаним висновком експерта, а й показаннями всіх свідків очевидців у справі, які вказали на зворотнє, що є підставою для суду не приймати показання обвинуваченого до уваги.

Аналогічно суд не вважає доказами, що можуть свідчити про невинуватість обвинуваченого показання свідків у справі ОСОБА_11 та ОСОБА_15 , оскільки вони в судовому засіданні вказали, що не перебували за рогом будинку де відбулись всі події, а лише бачили як ОСОБА_6 виходив з тієї частини подвір`я з металевим ящиком. За таких підстав показання вказаних свідків не містять даних, що можуть підтвердити або спростувати розвиток події, що відбувалась поза їх полем зору.

Обставина, що потерпілий дійсно виходив з вказаним ящиком, жодним з учасників процесу не оспорююється. Разом з тим, з показань самого потерпілого та очевидців події вбачається, що потерпілий підібрав вказаний ящик вже після нанесення йому тілесних ушкоджень. При цьому суд, звертає увагу, що з відеозапису видно, що до ОСОБА_4 потерпілий підходив без будь-якого предмету в руках, що також свідчить про те, що події відбулись саме за обставин повідомлених потерпілим та свідками у справі та те, що потерпілий використовував вказаний предмет з метою захисту від протиправних діянь обвинуваченого.

Таким чином, сукупність вказаних доказів у справі підтверджує винуватість ОСОБА_9 в умисному заподіянні ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень.

Оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям обвинуваченого, суд вважає, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ч.1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідки КП ВОНД «Соціотерапія» та довідки ВОПНЛ ім. Ющенка ОСОБА_4 на обліках у вказаних закладах не перебуває.
З характеристики від 27.01.2015 року № 33, наданої за місцем проживання обвинуваченого, вбачається, що ОСОБА_4 характеризується позитивно.
З вимоги про судимість відносно ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вперше вчинив умисний злочини невеликої тяжкості, вину у вчиненні злочинів не визнав, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, думки потерпілого, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, який вину не визнав, шкоду потерпілому не відшкодував, вибачення не просив, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000, 00 гривень суд виходить з наступного.

Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Враховуючи зазначене, а також те, що в судовому засіданні доведено винуватість обвинуваченого, його протиправну поведінку, заподіяння тілесних ушкоджень, що безумовно призвело до страждань та вплинуло на нормальний спосіб життя потерпілого, суд вважає доведеним заподіяння ОСОБА_4 моральної шкоди потерпілому ОСОБА_6 .
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що сума, визначена в цивільному позові ОСОБА_6 в 10000 гривень є завищеною та приходить до висновку, про необхідність задоволення позову частково в сумі 2000 гривень.
Крім того, суд вважає за необхідне вирішити питання процесуальних витрат у справі.
Так, згідно ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу. До вказаних витрат, згідно ч. 2 ст. 120 КПК України, належать витрати на правову допомогу, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором та їх несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно ст. 124 КПК України, що регулює розподіл процесуальних витрат, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
З квитанції від 24.03.2015 року вбачається, що потерпілим ОСОБА_6 сплачено за правову допомогу адвокату ОСОБА_7 2000,00 гривень, що зумовлює стягнення зазначених процесуальних витрат з обвинуваченого на його користь.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в сумі 850, 00 гривень.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 2000,00 гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 процесуальні витрати у справі, а саме витрати на правову допомогу в сумі 2000,00 гривень (дві тисячі гривень 00 коп.).

Речовий доказ - диск з записом, залишити в матеріалах кримінального провадження.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: