АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-304/2007р. Головуючий
1-ї інстанції Франчук О.М.
Категорія: ст. 289 ч. 2 КК Доповідач
апеляційної інстанції
України Хомік
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого:
Ржепецького О.П.

суддів: Олещук
Т.Л., Хоміка І.М.

при
секретарі Татаровій СЕ.

за
участю прокурора: Брек Г.С.

засудженого
ОСОБА_1 і його законного представника ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляцією прокурора м. Южноукраїнська Миколаївської області на вирок
Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21.02.2007р., яким:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця с

Семенівка Арбузинського району

Миколаївської
області, не судимого, Засуджено:

- за ст. 289 ч. 2 КК України - до 5-ти років
позбавлення волі; На підставі ст. ст.
75, 104 КК України
звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік.

Відповідно до вимог ст. 76 п. 3 КК України зобов'язано
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання чи
роботи.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він 24.08.2006р.
приблизно 0200 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння незаконно заволодів
автомобілем «Таврія», 1995 року випуску вартістю

2

3020 грн., який належить ОСОБА_3 та направився на ньому
до м. Вознесенськ, а потім в с
Семенівку Арбузинського району Миколаївської області, де залишив автомобіль
в лісосмузі, заховавши його.

Крім того 14.11.2006р. приблизно о
2200 годині в м. Южноукраїнську Миколаївської області, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння ОСОБА_1 повторно незаконно заволодів автомобілем
«Таврія» 1991 року випуску вартістю 7607 грн., що належить ОСОБА_4 на якому
також направився до с Семенівки
Арбузинського району Миколаївської області, де по дорозі автомобіль зламався і
засуджений залишив його на узбіччі.

В апеляції прокурор м. Южноукраїнська просить вказаний вирок скасувати,
постановивши свій вирок, яким призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК
України - 3 роки позбавлення волі.

Свою апеляцію він мотивує тим, що засуджений ОСОБА_1 схильний до вчинення
корисливих злочинів і раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності
за ст. 289 ч. 1 КК України, справу відносно нього закрито на підставі ст. 7 КПК
України зі звільненням від відповідальності на підставі ст. 48 КК України, а
його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.

В запереченнях на апеляцію адвокат ОСОБА_5 в інтересах
засудженого ОСОБА_1, законний
представник ОСОБА_2, потерпілі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 просять апеляцію прокурора
залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду без змін,
оскільки на їх думку призначене покарання відповідає вимогам ст. ст. 65, 66 КК
України і призначене з урахуванням тяжкості скоєного та особи засудженого, який
знаходиться під повним контролем батьків.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, в підтримання
апеляції, пояснення засудженого та його представника, заперечувавших проти
задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
апеляції, колегія суддів вважає їх не підлягаючими задоволенню з таких підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини засудженого ОСОБА_1 у
вчиненні злочинів за обставин, викладених у вироку суду підтверджуються
сукупністю доказів, досліджених в судовому засіданні, яким суд дав належну
юридичну оцінку, вірно кваліфікувавши його дії за ст. 289 ч.2 КК України, і в
цій частині вирок суду ніким з учасників процесу не оскаржується.

Що стосується міри покарання, призначеної засудженому
ОСОБА_1, то суд врахував ступінь тяжкості скоєного ним злочину, дані щодо особи
засудженого, та обставини, які пом'якшують та обтяжують його покарання, тобто
призначив покарання у відповідності з вимогами ст. 65 КК України.

3

Зокрема, суд врахував те, що ОСОБА_1 скоїв тяжкий злочин
і в стані алкогольного сп'яніння.

Разом з тим, суд також врахував скоєння злочину ОСОБА_1 в неповнолітньому
віці, те, що він раніше не судимий, працює, позитивно характеризується як за
місцем проживання так і роботи, в скоєному щиро розкаявся, добровільно
відшкодував завдану шкоду і крім цього страждає захворюванням нирок.

На підставі сукупності вищенаведених обставин суд
правильно дійшов до висновку про можливість виправлення ОСОБА_1 без відбування
покарання і звільнення його від відбування покарання з випробуванням,
застосувавши до нього ст. 75 КК України.

Враховуючи наведене, а також думку потерпілих, які
просили не позбавляти засудженого волі, звернення односельчан та депутатів
Семенівської сільської ради про залишення вироку суду без зміни, зазначивших,
що виправлення неповнолітнього ОСОБА_1 є можливим без ізоляції його від
суспільства, колегія суддів вважає такими обставинами, які вказують на те, що
призначене ОСОБА_1 покарання є необхідним і достатнім для його виправлення,
тому апеляція прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора м. Южноукраїнська Миколаївської
області залишити без задоволення, а вирок Южноукраїнського міського суду від 21
лютого 2007 року стосовно засудженого ОСОБА_1 - залишити без зміни.