печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
10 липня 2015 року

Колегія суддів Печерського районного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 ,

ПП «Екотехінформ», ОСОБА_12 , ПП «Омегавектор», ОСОБА_13 , ТОВ «Терра-Інвест» - адвоката ОСОБА_14 , ТОВ Фірма «ЛКЛ», ОСОБА_15 - адвоката ОСОБА_16 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000058 від 22.11.2012р. за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Поділля Залішицького району Тернопільської області, громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, не судимої, працюючої президентом міжнародної правозахисної організації «Гельсінський інститут», яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 205 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Астара Республіки Азербайджан, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не судимого, пенсіонера, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч.2 ст. 205 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
05.06.2015р. до Печерського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кожним з них кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор вважав за необхідне призначити справу до судового розгляду, за відсутності підстав для обрання запобіжного заходу відносно обвинувачених. Крім цього прокурор заявив клопотання про виклик в судове засідання всіх потерпілих та представників потерпілих у справі та визначив осіб, які вважає за необхідне допитати в якості свідків.

Представники потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 підтримали думку прокурора з наведених в ній підстав.

Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 звернулися до суду з клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з його невідповідністю вимогам чинного КПК України, яке підтримане в судовому засіданні захисником обвинувачених.

В своєму клопотанні обвинувачені зазначили, що органом досудового розслідування не виконані ухвали судів першої та апеляційної інстанції щодо зазначення в обвинувальному акті місця знаходження потерпілого ПП «Омегавектор»; в обвинувальному акті необґрунтовано вказано дані про слідчого у провадженні старшого слідчого слідчого управління ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 , який на момент складання обвинувального акту прокурором був звільнений з органів внутрішніх справ України. Також обвинувальний акт містить дані про померлу ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілу ОСОБА_18 , та суперечливі дані щодо громадянства потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_9 . Обвинувальний акт та додатки до нього не вручені захиснику обвинувачених та не надано його під розписку обвинуваченим, про отримання ними копій обвинувального акту та додатків до нього до обвинувального акту додано не передбачений законом документ, а саме: протокол про вручення обвинувального акту обвинуваченій ОСОБА_20 , в якому неправильно зазначено процесуальний статус ОСОБА_6 як обвинуваченої, тоді як на момент складання такого протоколу ОСОБА_6 перебувала в процесуальному статусі підозрюваної; також складання зазначеного протоколу, як форми фіксування процесуальної дії, здійснено без участі захисника та застосування технічних засобів фіксування.

Також обвинувачені посилаються на невідповідність цивільних позовів потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_19 , ТОВ «Терра-інвест», ОСОБА_21 , ОСОБА_8 щодо їх форми вимогам ст.119 ЦПК України.

Реєстр матеріалів досудового розслідування не містить повну інформацію щодо прийнятих на стадії досудового розслідування процесуальних дій і процесуальних рішень, зокрема, зміни складу групи прокурорів, котрі здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000058, а також містить перекручені дані щодо осіб, які приймають участь у кримінальному провадженні.

В Реєстрі матеріалів відсутні будь-які відомості про те, що потерпілі, цивільні позивачі та їх представники отримали доступ до матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт складено поза межами встановленого кримінально-процесуальним законом строку досудового розслідування.
Дані Реєстру матеріалів досудового розслідування свідчать про незаконність визнання потерпілими: ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , оскільки це відбулося за межами чинного на час прийняття рішення КПК України (в редакції 1960 року), тобто всі зазначені особи визнані потерпілими раніше, ніж були порушені кримінальні справи за їхніми заявами, що є неможливим і незаконним.

Обвинувачені вважають неправильною кваліфікацію їх дій стороною обвинувачення та посилаються на невідповідність в обвинувальному акті вказівок на завдану шкоду потерпілим, оскільки розмір шкоди органом досудового розслідування не встановлений та викладене в обвинувальному акті обвинувачення є незрозумілим і таким, що знаходиться за межами кримінального Закону України.

Проти заявленого клопотання заперечували прокурор, представники потерпілих, з приводу чого наполягали на призначенні справи до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт і додатки до нього відповідають вимогам закону та не існує процесуальних перешкод щодо призначення справи до судового розгляду.

Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали обвинувального акту і додатків до нього, перевіривши представлені стороною захисту матеріали, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України надходження до суду обвинувального акту є підставою для проведення підготовчого судового засідання, яке є стадією кримінального процесу, на якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, або повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Підготовче судове засідання у суді першої інстанції відбувається за участю прокурора, обвинуваченого, захисника, потерпілого, його представника, цивільного позивача, його представника, цивільного відповідача та його представника.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Зокрема, згідно п.п. 3, 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного потерпілого, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів провадження, питання відповідності обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000058 вимогам кримінального процесуального кодексу України вирішувалось судами неодноразово.

Зокрема, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.05.2013р. обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні було повернуто прокурору через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК України.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.08.2013р. апеляційну скаргу прокурора на вказане судове рішення залишено без задоволення. При цьому колегія суддів в своїй ухвалі зазначила про відсутність в обвинувальному акті у відомостях про потерпілих даних про місце знаходження ПП «Омегавектор», визнавши, що такий недолік свідчить про невідповідність обвинувального акту вимогам закону, доповнила ухвалу суду першої інстанції вказівкою про необхідність зазначення місця знаходження потерпілого ПП «Омегавектор».

В обвинувальному акті, направленому до суду першої інстанції 27.08.2013р., було зазначено місце знаходження потерпілого ПП «Омегавектор» - м. Запоріжжя, вул. 40 років Перемоги, 11. Саме таку адресу було зазначено повторно в обвинувальному акті, який був повернутий прокурору ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2014р. у зв`язку з невизначеністю місця знаходження ПП «Омегавектор», яка ухвалою апеляційного суду м. Києва від 15.12.2014р. в цій частині залишена без змін.

Разом з тим, направлений на теперішній час обвинувальний акт містить саме таку адресу, що підтверджено даними представленого в судовому засіданні представником потерпілого витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 25.05.2006р., в якому також зазначено, що ОСОБА_22 має право вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності. Між тим, повторно судові повістки про виклик у підготовче судове засідання за вказаною в обвинувальному акті адресою ПП «Омегавектор» повернуті без вручення адресату через його відсутність та неповноту даних про місце розташування. Відсутність ПП «Омегавектор» за зазначеною адресою також підтверджена представленою в судовому засіданні адвокатом ОСОБА_14 нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_22 від 24.06.2015р. щодо зміни місця знаходження ПП «Омегавектор» та прохання визнати адресою для листування адресу адвоката ОСОБА_14 .

Відсутність ПП «Омегавектор» за вказаною в обвинувальному акті адресою на час його направлення до суду підтвердив в судовому засіданні і адвокат ОСОБА_14 .

За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що відсутність в обвинувальному акті щодо ПП «Омегавектор» належних відомостей про місце знаходження потерпілого ПП «Омегавектор», перешкоджає на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Крім того, адвокатом ОСОБА_14 суду представлено двосторонній договір про надання ним правової допомоги ПП «Омегавектор» від 02.01.2013р., з якого слідує, що уповноважена особа підприємства на підписання цього договору в особі директора не встановлена, даних про те, що саме повноважний директор ПП «Омегавектор» довіряє ОСОБА_14 представляти інтереси ПП «Омегавектор» у кримінальному провадженні, відсутні.

Між тим, з огляду на вимоги ст.58 КПК України, відповідно до якої представником юридичної особи, яка є потерпілим, може бути її керівник, інша особа, уповноважена законом або установчими документами, працівник юридичної особи за довіреністю, а також особа, яка має право бути захисником у кримінальному провадженні, та вимоги ст. 50 КПК України, відповідно до якої повноваження представника потерпілого на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: ордером та договором адвоката на надання правової допомоги, представлений адвокатом ОСОБА_14 в судовому засіданні договір на надання правої допомоги ПП «Омегавектор» не містить також даних про місце знаходження цього підприємства та будь-які данні про його керівника, який представляє юридичну особу та має вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числу, підписувати договори.

Таким чином, в обвинувальному акті, складеному та затвердженому старшим прокурором відділу ОСОБА_4 , направленим ним до Печорського суду міста Києва 04.06.2015р., в порушення рішення судів першої і апеляційної інстанцій, знову вказана адреса місцезнаходження ПП «Омегавектор» - м. Запоріжжя, вул. 40 років Перемоги, 11, за якою це підприємство фактично не знаходиться, що свідчить про невиконання прокуратурою міста Києва судових рішень, обов`язковість виконання яких визначена КПК України.

Також обвинувальний акт в порушення вимог ст.55 КПК України містить дані про місце проживання померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 потерпілої ОСОБА_18 , з приводу чого направлені двічі судові повістки на ім`я ОСОБА_18 за зазначеною в обвинувальному акті адресою, повернуті суду за кінцевим терміном їх зберігання. Між тим, орган досудового розслідування вже з моменту смерті потерпілої мав дані про її смерть, але в обвинувальному акті продовжує зазначати ці дані, що є неприпустимим відносно померлої особи і тягне за собою порушення вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України та передбачає обґрунтовані умови для повернення обвинувального акту прокруору.

Між тим, колегія суддів вважає, що суперечливі дані щодо громадянства потерпілих ОСОБА_19 та ОСОБА_9 не можуть вплинути на судовий розгляд кримінального провадження по суті пред`явленого обвинувачення.

Суд також не погоджується з позицією захисту щодо необґрунтованої вказівки в обвинувальному акті даних про слідчого у провадженні старшого слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_17 , оскільки на момент вчинення ним останньої процесуальної дії він займав відповідну посаду слідчого та здійснював досудове розслідування у справі. Обвинувальний акт складений самостійно прокурором ОСОБА_4 , який в установленому законом порядку входить до складу групи прокурорів у зазначеному кримінальному провадженні, а тому, жодних підстав з цього приводу для повернення обвинувального акту прокурору немає.

За вимогами ст.ст. 277, 291 КПК України обвинувачення має бути логічним та конкретним, виходячи з об`єктивно встановлених обставин кримінального правопорушення, і у ході співставлення яких з ознаками кваліфікації слідчому належить керуватися кримінальним законом, який характеризує об`єктивну сторону конкретного кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 42 КПК України обвинувачений має право знати, у вчиненні якого кримінального правопорушення його обвинувачують.

Викладене в обвинувальному акті обвинувачення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , визначення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність, формулювання обвинувачення та приведені фактичні обставини кримінальних правопорушень, свідчать про те, що слідчим вказані вимоги закону дотримані, в обвинувальному акті наведені обставини, що характеризують об`єктивну та суб`єктивну сторону кримінальних правопорушень, які є зрозумілими, конкретними, кваліфіковані за відповідними ознаками кримінальних правопорушень КК України.

Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі. Саме в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта суд першої інстанції здійснює судовий розгляд, як це передбачено вимогами ст. 337 КПК України. Сформульоване обвинувачення містить всі складові елементи інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень. А ті, суперечливі моменти обвинувачення щодо епізодів вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень відносно потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 ОСОБА_23 , ОСОБА_24 щодо різних розмірів заподіяної шкоди, невідповідності кваліфікації дій обвинувачених нормам кримінального закону, не встановлення стороною обвинувачення усіх обставин, які становлять об`єктивну сторону інкримінованого обвинуваченим діяння по всім епізодам обвинувачення, на які посилається сторона захисту у своєму клопотанні, фактично зводяться до оцінки доказів у справі, що є неможливим на стадії підготовчого судового засідання.

Колегія суддів також має зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 338 КПК України прокурор вправі змінити (уточнити) пред`явлене обвинувачення, врахувавши встановлені в судовому засіданні нові обставини, які можуть вплинути на правильність кваліфікацій дій обвинувачених та/або обсяг обвинувачення, тому посилення сторони захисту на неправильність кваліфікації дій обвинувачених, неправильне встановлення розміру заподіяної шкоди не перешкоджає призначенню справи до судового розгляду, оскільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону та формулювання обвинувачення із зазначенням розміру заподіяної шкоди, підлягають перевіренню саме в судовому засіданні.

Крім того, сторона захисту помилково посилається на необхідність приєднання до обвинувального акта розписки про вручення захиснику копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, так як п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України вимагає вчинення таких дій лише щодо підозрюваних.

Колегія суддів вважає необґрунтованими посилення сторони захисту на те, що у кримінальному провадженні щодо обвинувачених прокурором не виконані приписи ст. 293 КПК України та до обвинувального акта, всупереч вимогам п. 3 ч. 4 ст. 291 КПК України, не додана розписка захисника про отримання копії обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування.

Положеннями ч. 4 ст. 291 КПК України визначені обов`язкові додатки до обвинувального акта, а це виключно: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстр матеріалів досудового розслідування; розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного.

Таким чином, необхідність долучення до обвинувального акта ще й розписки захисника про отримання його копії, не ґрунтується на законі.

Між тим, в порушення вимог п. 3 ч. 4 ст. 291, ст.293 КПК України до обвинувального акту не додана розписка підозрюваного ОСОБА_7 про отримання копії обвинувального акта і реєстру матеріалів досудового розслідування.

З протоколу про вручення копії обвинувального акту та додатків до нього, доданої до обвинувального акту, вбачається, що копію обвинувального акту, копію реєстру матеріалів досудового розслідування, 15 цивільних позовів прокурор намагався вручити ОСОБА_7 , але той відмовився їх отримувати. Однак надіслано ці документи обвинувачениму поштовим зв`язком не було, про що підтверджено в суді прокурором. Згідно пояснень обвинуваченого у підготовчому судовому засіданні, він до теперішнього часу не отримував цих документів.

Статтею 293 КПК України передбачено надання підозрюваному копії обвинувального акту та реєстру матеріалів саме під розписку, тому колегія суддів вважає ці вимоги закону прокурором після складання обвинувального акта не виконані.

Що стосується доводів прокурора про те, що наявність недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування не може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, то вони не заслуговують на увагу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 291, ч. 1 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування, який є засобом фіксації дій і рішень, які фігурували у кримінальному провадженні і які по суті обґрунтовують собою висновки слідчого, викладені в обвинувальному акті, додається до обвинувального акту та разом з ним направляється до суду для вирішення питання про початок судового розгляду.

Тобто, закон визначив, що реєстр матеріалів досудового розслідування є невід`ємною частиною обвинувального акту, без наявності якого неможливе ініціювання слідчим та прокурором процесу судового розгляду, оскільки сам по собі обвинувальний акт не спричиняє жодних правих наслідків.

Тому наявність недоліків в реєстрі матеріалів досудового розслідування свідчить про наявність недоліків складової частини обвинувального акту, не усунувши яких неможливо успішно перейти від стадії досудового розслідування до судового розгляду та прийняти законне рішення у кримінальному провадженні.

Так, реєстр матеріалів досудового розслідування складено з порушенням вимог ч. 2 ст. 109 КПК України, оскільки в ньому безпідставно не вказано про склад групи прокурорів, котрі здійснюють процесуальне керівництво в кримінальному провадженні № 0000058, який тричі змінювався прокуратурою міста Києва шляхом винесення відповідних постанов, однак до реєстру ці дані не внесені.

Згідно ч. 2 ст. 109 КПК України реєстр матеріалів досудового розслідування обов`язково повинен містити реквізити всіх процесуальних рішень, прийнятих слідчим під час досудового розслідування, і виключень з цього правила закон не містить. А відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення слідчого, прийняті під час досудового розслідування у формі постанови. При цьому постанова виноситься слідчим як у випадках передбачених кодексом, так і тоді, коли слідчий визнає це за необхідне. Разом з тим, слідчий вказаних вимог закону не дотримався.

В реєстрі матеріалів досудового розслідування у пункті під номером 182 прийнятих в ході досудового розслідування процесуальних рішень зазначено про прийняте процесуальне рішення - постанову про визнання цивільним позивачем ОСОБА_25 , однак в обвинувальному акті відсутні посилання на ОСОБА_25 , як на цивільного позивача, та цивільний позов за представленими матеріалами кримінального провадження від цієї особи не подавався.

Дані реєстру матеріалів досудового розслідування свідчать про визнання потерпілими ОСОБА_21 (номер процесуального рішення 10 та 168), ОСОБА_19 (номер процесуального рішення 15 та 164), ОСОБА_13 (номер процесуального рішення 19 та 159), ОСОБА_8 (номер процесуального рішення 11 та 180), ОСОБА_15 (номер процесуального рішення 18 та 150) раніше, ніж ніж були порушені кримінальні справи за їх заявами, рішення по яким приймалося в період дії КПК України в редакції 1960 року.

КПК України в редакції 2012 року не зобов`язує слідчого визначати процесуальний статус потерпілого, який звернувся з заявою про вчинений щодо нього злочин, та процесуальний статус представника потерпілого своїми постановами.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування в рамках дії КПК України в редакції 2012 року представникам ПП «Екотехінформ» (номер процесуального рішення 272), ТОВ Фірма «ЛКЛ» (номер 269), ПП «Омегавектор» (номер 270), ТОВ «Терра-Інвест» (номер 271), та потерпілим ОСОБА_12 , ОСОБА_10 (номери 320, 294) вручені пам`ятки про процесуальні права і обов`язки потерпілого. Між тим, даних в реєстрі про вручення таких пам`яток потерпілим ОСОБА_9 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , ОСОБА_8 , ТОВ «Карпатські Зорі» не має, при чому реєстр матеріалів досудового розслідування не містить даних про визнання потерпілими ОСОБА_9 , ОСОБА_24 та ТОВ «Карпатські Зорі» і на період дії КПК України в редакції 1960 року.

В сукупності з зазначеними недоліками звертає на себе увагу та обставина, що в реєстрі матеріалів досудового розслідування (номер процесуальної дії 331) зазначено, що прокуратурою винесено постанову, якою доручено слідчим в кримінальному провадженні надати доступ до матеріалів досудового розслідування всім учасникам кримінального провадження, в тому числі потерпілим, їх представникам, цивільним позивачам, їх представникам.

В Реєстрі матеріалів відсутні будь-які відомості про те, що це доручення виконано і що всі потерпілі, цивільні позивачі та їх представники у кримінальному провадженні отримали доступ до матеріалів досудового розслідування, що суперечить вимогам ч.7-9 ст.290 КПК України. На цей факт звернуто увагу в судових рішеннях Шевченківського районного суду м. Києва від 16.04.2013р., 15.05.2013р., Апеляційного суду міста Києва від 01.08.2013р., Печерського районного суду м. Києва від 28.11.2013р.

Що стосується тверджень прокурора про те, що ознайомлення з матеріалами провадження є правом потерпілого, яким він не скористався, будучи про це повідомленим слідчим в усному порядку, а також про забезпечення такого права потерпілому та його представнику головуючим після призначення справи до судового розгляду, вони не спростовують висновків суду щодо порушення вимог ст.290 КПК України. При цьому даних про належне повідомлення кожного з потерпілого та його представника про відкриття матеріалів досудового розслідування реєстр не містить. Зазначені обставини в своїй сукупності тягнуть за собою порушення права на захист обвинувачених.

Крім того, колегія суддів має зазначити, що та обставина, що обвинувальний акт, на думку сторони захисту підписано та направлено прокурором з порушенням строків досудового розслідування у зв`язку з чим він підлягає поверненню прокурору, колегія суддів вважає необгрунтованим, оскільки інститут повернення обвинувального акту передбачає тільки усунення недоліків самого акту, а не вчинення будь-яких процесуальних дій органом досудового розслідування, а тому процесуальні дії органом досудового розслідування у період строків, коли справа була повернута прокурору для усунення недоліків в обвинувальному акті, не могли здійснюватися. При цьому та обставина, щодо недотримання розумності строків, передбачених ст. 28 КПК України, при складанні обвинувального акта та направленні його до суду, сама по собі не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Також необґрунтованою є позиція обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що вона повинна мати процесуальний статус підозрюваної а не обвинуваченої, оскільки згідно ч. 2 ст. 42 КПК України обвинуваченим є особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України. Набуття особою статусу обвинуваченого лише після передання обвинувального акта до суду підтверджується у відповідному процесуальному рішенні - обвинувальному акті.

При розгляді клопотання сторони захисту щодо залишення поданих в ході досудового слідства позовів потерпілих про відшкодування шкоди без руху у зв`язку з невідповідністю їх форми та змісту, суд виходить з того, що обвинувальний акт відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України, та з цього приводу судом не надається оцінка відповідності їх вимогам цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст.290, 291, 293, 314, 369-372 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000058 від 22.11.2012р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 205 КК України, повернути прокурору міста Києва.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3