АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Кримінальне провадження №
11кп/791/365/13 Головуючий
в 1-й інстанції - Майдан С.І..
Категорія ч.1 ст.121 КК України
Доповідач - Чупина С.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня
2013 року

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного
суду Херсонської області в складі:

Головуючого Чупини
С.П.

Суддів Гемми Ю.М.,
Литвиненко І.І.

Секретаря судового засідання
Чорі Я.Ю.

З участю прокурора
Дворецького О.О.

Потерпілого
ОСОБА_1

Перекладача
ОСОБА_2

Обвинуваченого
ОСОБА_3,

Захисника - адвоката
ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Херсоні кримінальне
провадження за апеляційними скаргами
обвинуваченого ОСОБА_3, захисника -
адвоката ОСОБА_4 на вирок
Комсомольського районного суду м.
Херсона від 24 вересня 2013 року,-

в с т а н о в и
л а :

Цим вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України,

раніше не судимий,-

засуджений за ч.1 ст. 121 КК України на 5
років 6 місяців позбавлення волі,

Вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винним та засуджений, за те, що він
22 грудня 2012 року близько 22 години,
перебуваючи у стані алкогольного
сп'яніння, знаходячись в приміщенні
кафе за адресою: смт. Комишани, м.
Херсон, вул. Червоноармійська,
усвідомлюючи суспільно небезпечний
характер своїх дій, передбачаючи
суспільно небезпечні наслідки,
переслідуючи прямий умисел,
спрямований на спричинення тілесних
ушкоджень іншій людині, в ході раптово
виниклого конфлікту, на ґрунті
неприязних відносин із ОСОБА_1 наніс
останньому один удар в область лівого
ока, чим спричинив йому тілесні
ушкодження у вигляді крововиливу,
забій лівого ока з крововиливом під
кон'юктиву, в скловидне тіло,
наскрізний розрив сітчатки, переломи
верхньої лівої щелепи. З врахуванням
наявної гостроти зору лівого ока -0.02 і
звуження поля зору лівого ока до 50-55
градусів, зазначені тілесні ушкодження
відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень по критерію стійкості втрати
працездатності не менш як одну третину,
яке в даному випадку складає 35%.

В апеляційних скаргах:

Обвинувачений ОСОБА_3, вважає вирок
суду незаконним, необґрунтованим та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи. Просить вирок змінити,
кваліфікувати його дії за ст. 128 КК
України, зменшити суму, стягнуту в
рахунок відшкодування моральної шкоди.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 в інтересах
обвинуваченого ОСОБА_3, вважає вирок
суду незаконним, необґрунтованим та
таким, що підлягає скасуванню, оскільки
висновки суду першої інстанції не
відповідають фактичним обставинам
справи, а саме: судом не було взято до
уваги докази, які могли істотно
вплинути на його висновки, а також
надано неправильні висновки зібраним
доказам. Просить вирок суду скасувати в
зв'язку з відсутністю в його діях
складу даного злочину, ОСОБА_3 визнати
винним у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 124 КК України, при
ухваленні нового вироку призначити
іспитовий термін згідно ст.75 КК
України.

Заслухавши суддю-доповідача,
обвинуваченого ОСОБА_3, його
захисників, які підтримали апеляційні
скарги, думку прокурора, потерпілого
ОСОБА_1, які вважають апеляційні скарги
безпідставними, в дебатах сторони
залишилися на своїх позиціях, в
останньому слові обвинувачений ОСОБА_3
просив не позбавляти його волі,
розкаюється у скоєному, перевіривши
матеріали кримінального провадження і
обговоривши доводи апеляційних скарг,
колегія суддів вважає, що апеляційні
скарги не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Висновок суду про доведеність
винності ОСОБА_3 у вчиненні зазначених
злочинних дій відповідає фактичним
обставинам провадження і є
обґрунтованим.

Так, окрім визнання своєї вини в
скоєнні злочину обвинуваченим ОСОБА_3
його вина об'єктивно підтверджується
показаннями потерпілого ОСОБА_1, який є
інвалідом з дитинства по слуху, який
пояснив, що 22 грудня 2012 року близько 22
години відпочивав в кафе смт Комишани
м.Херсона. Він торкнув обвинуваченого
ОСОБА_3 за плече, такий жест роблять
глухонімі, коли звертаються до особи,
просить звернути увагу на себе, та
жестами запитав, чому його товариша
ОСОБА_6 заставили підмітати розбиту
склянку з полу. ОСОБА_3 почав з нього
насміхатися, кривляти його. Він вирішив
піти з кафе і в цей момент ОСОБА_3 наніс
йому удар кулаком в ліве око. Ні
очікуючи такого удару він упав, при
цьому спочатку вдарився головою об
стіл, а потім об бетону підлогу. От
отриманої травми він втратив зір на
ліве око.

Свідок ОСОБА_7, який є інвалідом по
слуху, в судовому засіданні підтвердив,
що бачив, як ОСОБА_3 кулаком правої руки
наніс удар в обличчя ОСОБА_1 від чого
ОСОБА_1 упав на підлогу.

Свідки ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в
судовому засіданні пояснили, що коли
вони зайшли до кафе, то побачили, що на
підлозі лежить ОСОБА_1, біля якого стояв
ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні
пояснила, що в кафе між потерпілим і
ОСОБА_3 виник конфлікт, в ході якого
потерпілий схватив ОСОБА_3 за светр і
відірвав ґудзик, а ОСОБА_3 наніс йому
удар кулаком в обличчя, від якого
потерпілий впав на підлогу.

Згідно висновку додаткової
судово-медичної експертизи травма
лівого ока ускладни-лася погіршенням
зору лівого ока складає 0.02, травма
відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень по критерію стійкості втрати
працездатності, не менш на одну
третину, яка в даному випадку складає
35%.

Колегія суддів вважає, що доводи в
апеляційній скарзі захисника про те, що
в діях обвинуваченого відсутній склад
злочину, передбачений ч.1 ст.121 КК
України, а в його діях є склад злочину,
передбачений ст.124 КК України
безпідставні, оскільки не було
реального суспільно небезпечного
посягання на ОСОБА_3 з боку ОСОБА_1

Доводи обвинуваченого ОСОБА_3 про
нікчемність висновку судово-медичної
експертизи про те, що потерпілому
причинені тяжкі тілесні ушкодження
безпідставні, оскільки в зазначених
ним Правилам вказано, утрата органом
його функцій відносяться до тяжких
тілесних ушкоджень, а саме мало місце,
що ліве око в результаті спричинених
потерпілому ОСОБА_3 тілесних ушкоджень
втратило зір, що відноситься до тяжких
тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та
роз'яснень, що містяться у п.п. 1,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України № 7 від 24 жовтня 2003 року "Про
практику призначення судами
кримінального покарання", зі змінами,
призначаючи покарання, у кожному
конкретному випадку суди мають
дотримуватися вимог кримінального
закону й зобов'язані враховувати
ступінь тяжкості вчиненого злочину,
дані про особу винного та обставини, що
пом'якшують і обтяжують покарання.
Покарання має бути необхідним і
достатнім для виправлення засудженого
та попередження нових злочинів.

Колегія суддів вважає, суд першої
інстанції при призначенні покарання
ОСОБА_3 дотримався вимог закону,
оскільки аналіз матеріалів
провадження свідчить, що призначене
йому покарання відповідає вимогам
ст.ст.50, 65 КК України, при його обрані
суд врахував ступінь тяжкості
вчиненого злочину, особу
обвинуваченого, обставини, що
пом'якшують покарання - часткове
відшкодування збитків, обставини, які
обтяжують покарання - скоєння злочину в
стані алкогольного сп'яніння, також усі
обставини провадження, і яке є
необхідне і достатнє для його
виправлення та попередження нових
злочинів.

Підстав вважати призначене покарання
ОСОБА_3 надто суворим, як вбачається це
з апеляційних скарг немає, оскільки
санкція ч.1 ст. 121 КК України передбачає
більш суворе покарання.

Істотних порушень кримінального
процесуального законодавства, які б
могли потягнути за собою скасування
вироку колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 407, 408, 419 КПК України,
колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги обвинуваченого
ОСОБА_3 і його захисника залишити без
задоволення, а вирок Комсомольського
районного суду м.Херсона від 24 вересня
2013 року щодо нього - без змін.

На ухвалу учасниками процесу можуть
бути подані безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ касаційні скарги на протязі
трьох місяців з моменту її
проголошення.