В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2014 року справа № 1-39/11
провадження 1/542/3/14
Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора прокуратури Новосанжарського району

ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Нові Санжари, вул. Леніна, 32, справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Соколова Балка Новосанжарського району Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого лікарем акушером-гінекологом Новосанжарської ЦРЛ Полтавської області, одруженого, не судимого, військовозобов`язаного, мешканця АДРЕСА_1 ,

у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Кисильовськ Кемеровської області, РФ, туркменки, громадянки України, з вищою освітою, працюючої лікарем акушером-гінекологом Новосанжарської ЦРЛ Полтавської області, мешканки АДРЕСА_2 , в силу ст. 55 КК України в редакції 1961 року раніше не судимої,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 в 1989 році був призначений на посаду лікаря акушера-гінеколога в Новосанжарській центральній районній лікарні, та по даний час перебуває у трудових відносинах з ЦРЛ.

Згідно наказу головного лікаря Новосанжарської центральної районної лікарні № 11 від 20.04.1999 року ОСОБА_6 переведений на посаду завідуючого пологово-гінекологічного відділення райлікарні, відповідно до Примірного положення про завідуючого акушерським (гінекологічним) відділенням стаціонару затвердженого наказом МОЗ України № 620 від 29 грудня 2003 року «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в Україні» та Посадової інструкції завідуючого пологовим (гінекологічним) відділенням стаціонару, затвердженої головним лікарем лікарні, здійснював безпосереднє керівництво діяльністю підпорядкованого йому медичного персоналу, ніс повну відповідальність за якість і культуру медичного обслуговування вагітних, роділь, породіль, гінекологічних хворих у відділенні та був зобов`язаний забезпечувати належний рівень організації та надання невідкладної допомоги.

З 1978 року по цей час ОСОБА_7 перебуває у трудових відносинах з Новосанжарською центральною районною лікарнею, де обіймає посаду та виконує обов`язки лікаря акушера-гінеколога, будучи лікуючим лікарем, і відповідно до ст. 34 Основ законодавства України про охорону здоров`я та Положення про лікаря акушер-гінеколога акушерського відділення та Посадової інструкції лікаря акушера-гінеколога акушерсько-гінекологічного відділення, затвердженої головним лікарем лікарні, була зобов`язана своєчасно і кваліфіковано обстежити пацієнта та надати планову та невідкладну допомогу.

Проте ОСОБА_6 та ОСОБА_7 22.05.2007 року, приймаючи пологи у ОСОБА_12 , неналежно виконали свої посадові обов`язки, допустили несвоєчасність надання медичної допомоги в ранньому післяпологовому періоді через запізнілу діагностику гіпотонічної кровотечі, що призвело до розвитку геморагічного шоку в незворотній стадії, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті породіллі ІНФОРМАЦІЯ_3 в ПОКЛ, що виразилось в наступному.

Як зазначено в індивідуальній карті вагітної та породіллі № 280 17 листопада 2006 року ОСОБА_12 взята на облік в жіночій консультації Новосанжарської центральної районної лікарні по вагітності в терміні 15 тижнів, вагітність четверта, обстежена в повному обсязі, віднесена до групи високого ризику перинатальної та материнської патології.

15 травня 2007 року ОСОБА_12 госпіталізована в пологове відділення Новосанжарської ЦРЛ о 13 год. 45 хв. з діагнозом: вагітність ІV, тривалість 40 тижнів, пологи другі.

22 травня 2007 року о 07 год. 30 хв. у ОСОБА_12 в приміщенні ЦРЛ розпочалась самостійна пологова діяльність. Оглянута лікарями ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , якими в послідуючому велися пологи.

Складний план ведення пологів.

О 15 год. 10 хв. в зв`язку з послабленням пологової діяльності розпочато родопідсилення розчином окситоцину, введення якого призупинено о 17 год., так як розпочалась активна пологова діяльність.

О 17 год. 50 хв. вагітна оглянута лікуючим лікарем ОСОБА_7 і завідуючим пологовим відділенням ОСОБА_6 , якими прийнято спільне рішення про розродження шляхом кесарського розтину. Як зазначено в протоколі операції 22 травня 2007 року з 18 год. 20 хв. до 19 год. 30 хв. хірургами ОСОБА_6 , ОСОБА_7 проведено операцію кесарів розтин. О 18 год. 30 хв. вилучена жива доношена дитина. Операція кесарева розтину проведена технічно правильно.

Після операції лікарі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в порушення вимог наказу МОЗ України № 620 від 29.12.2003 року, відповідно до якого ранній післяпологовий період, після фізіологічних пологів, передбачає нагляд з метою оцінювання загального стану породіллі, скорочувальної функції матки та кількості виділень із пологових шляхів протягом двох годин у пологовій залі та протягом двох годин у післяпологовій палаті кожні 15 хвилин, в післяпологовий період операції кесарева розтину доцільне більш ретельне і часте спостереження, залишили породіллю без свого нагляду, внаслідок чого гіпотонічна кровотеча у післяпологовому періоді у породіллі ОСОБА_12 була діагностована з запізненням, релапаротомія з метою проведення хірургічного гемостазу була розпочата через 35 хвилин після виникнення ускладнення, а в цей час породілля знаходилась у вкрай тяжкому стані, окрім цього лікар ОСОБА_6 не забезпечив належного нагляду за породіллею в післяопераційному періоді, що призвело до розвитку у породіллі ОСОБА_12 геморагічного шоку ІІІ-ІV ступеню, а саме породілля втратила 1200 мл крові, що було виявлено 22.05.2007 року о 20 год. 10 хв., що свідчить про недостатній нагляд за породіллею в післяпологовому періоді.

Після виявлення кровотечі у породіллі ОСОБА_12 та повернення лікарів до операційної, де перебувала породілля, надання медичної допомоги з боку завідуючого пологовим відділенням ОСОБА_6 та лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 було несвоєчасне з запізненням, а саме несвоєчасно зупинено кровотечу потерпілій, Тобто, до розвертання операційної потерпілій ОСОБА_12 не проводилось тимчасове обмеження кровотоку в матці шляхом ручного притиснення черевного відділу аорти до хребта, що є порушенням п. 12 наказу МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року, згідно якого «при підготовці до оперативного лікування з метою зменшення крововтрати тимчасова бімануальна зовнішня або внутрішня компресія матки, лікування геморагічного шоку є більш ефективним, якщо інфузійна терапія розпочата якомога раніше, не пізніше 30 хвилин від розвитку перших проявів шоку». Але в даному випадку з боку завідуючого пологовим відділенням ОСОБА_6 та лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 надання медичної допомоги було проведено запізно, а саме через 35 хвилин після встановлення діагнозу геморагічний шок ІІІ-ІV ст. була розпочата релапаротомія з метою проведення хірургічного гемостазу, а саме о 20 годині 35 хвилин, в зв`язку з чим несвоєчасна діагностика маткової кровотечі потерпілій ОСОБА_12 , запізніле надання медичної допомоги, поряд з її неадекватністю, призвели до розвитку незворотних змін у мозковій тканині останньої, які в подальшому обумовили смерть потерпілої.

Своїми діями, які виразились у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки для породіллі ОСОБА_12 , лікар акушер-гінеколог ОСОБА_7 та завідуючий відділенням ОСОБА_6 вчинили злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України.

Втім, будучи допитаний як підсудний, ОСОБА_6 свою вину не визнав повністю та показав про те, що він з квітня 1999 року з посади лікаря акушера-гінеколога був переведений на посаду завідуючого пологово-гінекологічного відділення райлікарні.

ОСОБА_12 15 травня 2007 року госпіталізована в пологове відділення ЦРЛ для пологової підготовки.

Лікар ОСОБА_7 була лікуючим лікарем, а з його боку постійно проводився контроль за характером пологової діяльності, призначеннями лікуючого лікаря.

22 травня 2007 року почалася пологова діяльність у ОСОБА_12 . О 17 год. 50 хв. цього дня прийнято спільне рішення провести кесарів розтин. Операція проведена без порушень наказів МОЗ України. Після операції ним організовано нагляд в післяопераційному періоді лікуючим лікарем ОСОБА_7 і лікарем анестезіологом ОСОБА_13 . Ним, та лікарями ОСОБА_7 , ОСОБА_13 після вимірювання пульсу, тиску дані заносились в наркозну карту та історію пологів. Періодично через 5-10 хвилин особисто заходив для огляду породіллі. При різкому падінні тиску, який виявив анестезіолог при черговому вимірюванні, він особисто провів пальпацію дна матки, виділилось 1200 мл крові і діагноз гіпотонічної кровотечі був встановлений вчасно і відразу ж розпочаті заходи по лікуванню кровотечі.

Інфузійна терапія після операції кесарів розтин і не припинялась, а о 20 год. 30 хв. розпочато переливання еритроцитарної маси.

На час операції в пологовому відділенні був запас крові по одному флакону кожної групи крові. Прогнозування наявності крові для можливих ускладнень до його функціональних обов`язків не входило. Плазми ні сухої, ні замороженої не було.

Звернув увагу суду, що лікарем ОСОБА_7 проводилось притискання аорти до хребта, як тимчасовий метод обмеження кровотоку при підготовці до операції. Вважає, що його вини у смерті породіллі ОСОБА_12 немає. Пояснив, що відповідно наказу МОЗ України № 676 лікар ПОКЛ ОСОБА_14 мав відразу зробити екстирпацію матки.

Допитана в судовому засіданні підсудна ОСОБА_7 винною себе в пред`явленому обвинуваченні за частиною 1 статті 140 КК України не визнала повністю і пояснила, що з 1978 року по теперішній час вона працює в Новосанжарській центральній районній лікарні лікарем акушером-гінекологом. ОСОБА_12 взята на облік по вагітності 17.11.2006 року. 15.01.2007 року у ОСОБА_12 зафіксована прибавка ваги. Від госпіталізації відмовилась письмово. 12.02.2007 року консультована в обласному центрі медичної генетики. 23.02.2007 року вагітній пропонувалась консультація обласного акушера-гінеколога, від чого вона відмовилась письмово. Поступила в пологове відділення райлікарні 15.05.2007 року о 13 год. 45 хв. зі скаргами на біль в попереку та внизу живота. Нею була оглянута, складено план ведення вагітності та її лікування.22.05.2007 року у ОСОБА_12 розпочалась пологова діяльність. Оглянута нею і районним акушером-гінекологом ОСОБА_6 , ними велись пологи. Складений план ведення пологів. Пологова діяльність наростала в динаміці, серцебиття плоду не порушувалось. О 14 год. проведена амніотомія плоского плодного міхура, а о 15 год. 10 хв. у зв`язку з послабленням пологової діяльності розпочато родопідсилення розчином окситоцину, введення якого призупинено о 17 год. О 17 год. 30 хв. діагностовано гіпоксія плоду. Сумісним оглядом нею і ОСОБА_6 прийняте рішення про розродження шляхом кесарського розтину.

22.05.2007 року з 18 год. 20 хв. до 19 год. 30 хв. проведена операція кесарського розтину, оперував лікар ОСОБА_6 , а вона була асистентом. Операція пройшла без ускладнень, проте о 20 год. 10 хв. у породіллі було виявлено гостру гіпотонічну кровотечу. Розпочато всі реанімаційні заходи. ОСОБА_6 викликав операційну бригаду з ПОКЛ. О 20 год. 45 хв. було розпочато другу операцію у ОСОБА_12 , яку було призупинено для відновлення тиску у породіллі. Після приїзду спеціалістів ПОКЛ участі в операції не приймала, проводила суміщення груп крові від резервних донорів для переливання крові. З висновком експертизи не згодна. Вважає, що введення окситоцину з метою підсилення пологової діяльності було обґрунтоване, наглядалась породілля в післяпологовому відділенні постійно, медична допомога ОСОБА_12 надавалась у повному обсязі та своєчасно. Її вини у смерті породіллі немає.

Незважаючи на невизнання підсудними своєї вини, їх винність в інкримінованому злочині доведено в судовому засіданні слідуючими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що її донька перебувала у пологовому відділенні ЦРЛ. Раніше донька була здоровою людиною. Їй відомо, що її донька після кесарського розтину була в тяжкому стані. Винними у смерті своєї доньки вважає лікарів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які несвоєчасно надавали доньці допомогу. Смертю дочки їй заподіяна непоправна душевна травма, зараз одна виховує двох онуків. Цивільний позов підтримує,

За даними історії пологів № 132 вбачається, що операція кесарева розтину породіллі ОСОБА_12 була розпочата 22.05.2007 року о 18 годині 20 хвилин операційною бригадою в складі оперуючого лікаря ОСОБА_6 , першого асистента ОСОБА_7 , другого асистента ОСОБА_15 та анестезіолога ОСОБА_13 . Тривалість операції 1 година 10 хвилин. Таким чином, вона була завершена о 19 годині 30 хвилин. Наступний огляд ОСОБА_12 був проведений в операційній залі лікарем-гінекологом ОСОБА_7 22.05.2007 року о 19 годині 50 хвилин, про що свідчить запис, зроблений ОСОБА_7 власноручно в історії пологів. Наступний запис в історії пологів свідчить про те, що оглядали ОСОБА_12 вже о 20 годині 10 хвилин 22.05 2007 року завідуючий відділенням ОСОБА_6 , анестезіолог ОСОБА_13 та лікар-гінеколог ОСОБА_7 . Ними зафіксовано, що у породіллі шкіра бліда, артеріальний тиск 60/0, тони серця ритмічні, ослаблені, при зовнішньому масажі дно матки дрябле, одномоментно із піхви виділилось до 1200 мл рідкої крові. Встановлений діагноз: післяпологовий період 1 доба, стан після кесарева розтину, гіпотонічна кровотеча, геморагічний шок III-IV ступеню.
Вказане свідчить про те, що залишена завідуючим пологовим відділенням ОСОБА_6 на спостереження лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 , породілля ОСОБА_12 була в свою чергу залишена без відповідного лікарського нагляду і останньою. В іншому випадку лікарем ОСОБА_7 було б виявлене поступове падіння тиску.
Про це переконливо свідчить запис анестезіолога ОСОБА_13 в наркозній карті: «В 20.10 больная начала резко бледнеть.... Терять сознание, ЧСС 110, АД 60/0. Вызван гинеколог. Начата инфузийная терапия...» Цей запис свідчить тільки про одне лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 в операційній залі не було, за станом виділень з піхви породіллі вона не слідкувала, тому не змогла вчасно діагностувати маткову кровотечу.
Вказану історію пологів та наркозну карту аналізувала і комісія із службового розслідування в складі: ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , яка виявила такі недоліки: не забезпечений контроль за станом матки в ранньому післяпологовому періоді після операції кесарева розтину акушерами-гінекологами ( ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), своєчасно не діагностована маткова кровотеча з розвитком геморагічного шоку тяжкого ступеня (т. 1 а.с. 63-66).
В ході проведення експертного дослідження (експертний висновок № 2 від 18.09.2007 року) комісійною судово-медичною експертизою, до складу якої входили досвідчені фахівці, було встановлено, що атонічна кровотеча лікарем ОСОБА_7 в післяопераційному періоді (кесарів розтин) у породіллі ОСОБА_12 діагностовано з запізненням; релапаротомія розпочата через 35 хвилини після виникнення ускладнення, в цей час жінка знаходилась у вкрай тяжкому стані, без тиску; районний акушер-гінеколог ОСОБА_6 не забезпечив належного нагляду за породіллею в післяопераційному періоді; на момент виникнення непередбаченого ускладнення в післяопераційному періоді в ЦРЛ не було достатнього запасу донорської крові, свіжозамороженої плазми (т. 1 а.с. 97-123).
У вказаному висновку на запитання №№ 9, 10 слідчого чітко зазначено, що в ранньому післяпологовому періоді після операції кесарева розтину доцільне більш ретельне і часте спостереження, ніж кожні 15 хвилин (т. 1 а.с. 122).
В пунктах 15, 16, 19 вищевказаного експертного висновку зазначається, що серед основних причин трагічного наслідку пологів стала несвоєчасна діагностика маткової кровотечі в ранньому післяпологовому періоді після операції кесарського розтину лікарями акушерами-гінекологами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (т. 1 а.с. 122).
Вказане свідчить про невиконання лікарями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 своїх професійних обов`язків, закріплених у Законі України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», в наказі МОЗ України № 620 від 29.12.2003 року «Про організацію надання стаціонарної акушерсько-гінекологічної та неонатологічної допомоги в Україні» щодо періодичності нагляду за станом матки та характером виділень з пологових шляхів породіллі ОСОБА_12 .
Далі в історії пологів зазначено о 20 годині 30 хвилин 22.05.2007 року загальний стан породіллі вкрай тяжкий, артеріальний тиск не визначається. Починається повторна операція лише о 20 годині 45 хвилин 22.05.2007 року.
На думку комісії, яка проводила службове розслідування, також недоліками в роботі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є запізніла (через 40 хв. після розвитку шоку) розпочата релапаротомія з метою проведення хірургічного гемостазу. До розвертання операційної не проводилось тимчасове обмеження кровоплину в матці шляхом ручного притиснення черевного відділу аорти до хребта (т. 1 а.с. 63-66).
Вказаний недолік в роботі завідуючого пологового відділення ОСОБА_6 та лікаря акушера-гінеколога ОСОБА_7 виявлено і експертною комісією в експертному висновку № 2 від 18.09.2007 року, де на запитання №№ 12, 13 слідчого чітко зазначено: до розвертання операційної не проводилось тимчасове обмеження кровотоку в матці шляхом ручного притиснення черевного відділу аорти до хребта , що є невиконанням пункту 12 наказу МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року, запізно (через 35 хвилин після встановлення діагнозу «геморагічний шок ІІІ-ІV ступеню») розпочата релапаротомія з метою хірургічного гемостазу.
В пунктах 15, 16, 19 вищевказаного експертного висновку зазначається, що основною причиною трагічного наслідку пологів стало запізніле надання медичної допомоги, поряд з її неадекватністю, неповне виконання наказів МОЗ України, які призвели до розвитку незворотних змін в мозковій тканині і в подальшому обумовили смерть породіллі.
ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи в ПОКЛ. Смерть породіллі ОСОБА_12 настала внаслідок гіпотонічної маткової кровотечі в ранньому післяпологовому періоді після операції кесарева розтину, яка призвела до довготривалого геморагічного шоку ІV ступеню та незворотних змін в мозковій тканині, що підтверджується даними протоколу розтину № 179 від 30.05.2007 року.
Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що з початку 2004 року став проживати разом з ОСОБА_12 . Вона була дуже працьовита, не скаржилась на стан здоров`я. Вагітність проходила нормально.
Свідок ОСОБА_24 , який працював головним лікарем районної лікарні, суду пояснив, що за трагічним випадком проводилось службове розслідування, йому, як головному лікарю, не надходило інформації, що породілля ОСОБА_12 відмовляється від спрямування її до обласного закладу.
З вивчених показань свідка ОСОБА_25 вбачається, що вона працювала на посаді начальника медичної частини. В її обов`язки входило контроль та керівництво відділенням по заготовці запасів крові. На травень 2007 року у відділенні був наявний, належний запас крові для надання невідкладної медичної допомоги. На момент коли проводили операцію ОСОБА_12 в лікарні знаходився належний, наявний запас крові для надання невідкладної медичної допомоги. Облік запасів крові ведеться у відповідних журналах. Інформації про те, що у відділенні знаходиться вагітна високої групи ризику, яка має бажання народжувати у відділенні, відмовляється на спрямування в обласний заклад і в якої можуть бути ускладнення при пологах, не надходило. Доповідних від ОСОБА_6 про те, що у відділенні неналежне забезпечення медичними препаратами, кров`ю та кровозамінниками, не отримувала (т. 2 а.с. 38).
Свідок ОСОБА_13 , який працює в райлікарні лікарем анестезіологом-реаніматологом, в судовому засіданні показав, що 22.05.2007 року його було викликано до полового відділення, де проводилась операція кесарів розтин породіллі ОСОБА_12 лікарями ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Операція закінчилась о 19 год. 30хв. і лікарі пішли митися. О 20 год. 10 хв. ним зафіксовано, що хвора поблідніла, упав тиск. Були повідомлені лікарі-гінекологи, було розпочато другу операцію, як прийшли ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Експерт ОСОБА_26 , професор кафедри акушерства та гінекології УМСА, суду пояснив, що перебував у складі комісії, а саме комісійної судово-медичної експертизи по встановленню причини смерті породіллі ОСОБА_12 , яка сталась після пологів останньої.
У ОСОБА_12 пологи почалися в Новосанжарській ЦРЛ в 07 год. 30 хв. 22.05.2007 року. В зв`язку з виникненням гострого дистресу плода (гіпоксії) ОСОБА_12 була розроджена операцією кесаревого розтину. Рішення про проведення кесаревого розтину було прийнято обосновано, операція пройшла без ускладнень. Згідно меддокументації, породілля знаходилась під спостереженням в операційній залі. Запис ургентного лікаря в 19 год. 50 хв. свідчить про задовільний стан жінки і відсутність кровотечі. В 20 год. 10 хв. ОСОБА_12 знаходилась в операційній, при цьому лікарями констатовано гіпотонія матки, одномоментно з піхви виділилось 1200 мл рідкої крові. Констатована наявність геморагічного шоку, розпочаті реанімаційні заходи, викликана бригада з ПОКЛ по санавіації. В 20 год. 45 хв. лікарями Новосанжарської ЦРЛ розпочата релапаротомія, на a.uterina накладено затискачі. В 21 год. 10 хв. до операції долучилась бригада ургентних лікарів ПОКЛ, була виконана надпіхвова ампутація матки з дренуванням черевної порожнини. Кров не згорталась, кровотеча продовжувалась. Викликана ще одна бригада з Полтави, яка виконала релапаротомію та видалення кукси шийки матки.
Експертиза встановила, що причиною смерті ОСОБА_12 стала гіпотонічна кровотеча із розвитком геморагічного шоку IV ступеню, ДВЗ-синдрому та поліорганної недостатності. При цьому виявлені недоліки у веденні хворої: дещо запізніла діагностика початку гіпотонічної кровотечі, певна затримка початку релапаротомії, неповне виконання протоколів ведення хворих з гіпотонічною кровотечею та геморагічним шоком, затверджених наказами МОЗ України № 676 від 31.12.2004 року, № 782 від 29.12.2005 року. Випадок масивної акушерської кровотечі, що виникла у ОСОБА_12 , зустрічається в клінічній практиці дуже рідко і складає великі труднощі в лікуванні.
Будучи допитаними в судовому засіданні в якості експертів ОСОБА_17 , ОСОБА_27 пояснили, що кровотеча у породіллі ОСОБА_12 була діагностована з запізненням.
Свідок ОСОБА_28 , завідувачка кафедри акушерства і гінекології, професор УМСА, суду пояснила, що 23.05.2007 року у складі бригади санавіації була викликана для надання екстреної допомоги хворій ОСОБА_12 23.05.2007 року о 04 год. 20 хв. хвора була оглянута у складі консіліума. Стан жінки визнано як вкрай тяжкий, було прийнято рішення про необхідність негайної операції по зупинці кровотечі. Нею виконана ререлапаротомія. Кровотечу зупинено.
Свідок ОСОБА_19 засвідчив, що на посаді завідуючого відділення анестезіології в ПОКЛ працює з 1996 року. Про подію в Новосанжарській ЦРЛ дізнався від анестезіолога Новосанжарської ЦРЛ ОСОБА_13 по телефону. Після цього прибув у складі бригади лікарів в Новосанжарську ЦРЛ. По прибутті в лікарню хвора ОСОБА_12 знаходилась в операційній і їй проводилось операційне втручання і інтенсивна терапія. Яка саме операція проводилась не знає, так як він анестезіолог та не відповідає за проведення операції. За його участю було проведено інтенсивну терапію направлену на виведення хворої з геморагічного шоку (зупинення кровотечі) та продовжено інфузійну терапію. Продовжена загальна інтенсивна терапія (введення крові та медичних препаратів). Продовжена загальна інтенсивна терапія при подальших операціях застосовані знеболювальні препарати. За період проведення протишокової терапії стан хворої залишався вкрай тяжкий, але було стабілізовано гемодинаміку (нормальне функціонування органів). Після цього проведено інтенсивну терапію. З Полтави о 4 годині ранку та наступного дня прибули ще дві групи спеціалістів. Він виїхав з смт. Нові Санжари наступного дня 23.05.2007 року близько 12 години. Хвора знаходилась під постійним спостереження лікарів ПОКЛ. 24.05.2007 року ОСОБА_12 була направлена до Полтавської обласної лікарні у вкрай тяжкому стані. Скликалися консиліуми, проводились клінічні та лабораторні методи обстеження. Не достатку лікарських препаратів та запасів крові не було. Нетрадиційні метоли лікування не застосовувались. Незважаючи на проведення інтенсивної терапії та реанімаційних заходів, хвора померла, не приходячи до свідомості.
Згідно записів у журналі ургентних спеціалістів Новосанжарської ЦРЛ, що був досліджений в судовому засіданні, ОСОБА_6 пішов 22.05.2007 року з Новосанжарської ЦРЛ о 20 год. 00 хв., після цього його було викликано до пологового відділення для надання медичної допомоги ОСОБА_12 з дому.
Свідок ОСОБА_29 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що журнал ургентних спеціалістів ведеться з метою обліку робочого часу, протягом якого лікарі знаходяться на робочому місці, з метою видачі заробітної плати в подальшому. В даному журналі час записується не точно, а округляється в більшу, або меншу сторону.
Свідок ОСОБА_30 , будучи допитаною в судовому засіданні, пояснила, що працює на посаді старшого лікаря швидкої медичної допомоги в Новосанжарській ЦРЛ. Вказала, що дійсно були зроблені такі записи в журналі запису звернень про невідкладну медичну допомогу про виїзди до ЦРЛ лікаря ОСОБА_6 22.05.2007 року і вони відповідають дійсності. Окрім того, їй говорив водій швидкої допомоги, який виїхав за ОСОБА_6 додому о 20 год. 20 хв., що коли він під`їжджав до помешкання ОСОБА_6 , то той сам вже їхав до ЦРЛ на власному автомобілі.
Аналізуючи вищенаведені записи в журналі ургентних спеціалістів Новосанжарської ЦРЛ та свідчення свідків, суд вважає очевидним той факт, що операція розпочинається через 35 хвилин після встановлення такого критичного для життя людини діагнозу, оскільки немає на місці лікаря ОСОБА_6 .
Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи ДУ «Головного бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» № 92/11 від 24 січня 2014 року згідно наказу МОЗ України № 582 від 15.12.2003 року післяопераційний (післяпологовий) нагляд за породіллями, що знаходяться в ранньому післяпологовому періоді (2 години після пологів), виконується кожні 15 хвилин з метою оцінювання загального стану, скорочувальної функції матки та кількості кров`янистих виділень з матки. Записи в історії пологів № 132 зроблені через кожні 20 хвилин. Запис на 19 год. 50 хв. 22.05.2007 року реєструє задовільний стан породіллі, а запис на 20 год. 10 хв. 22.05.2007 року реєструє стан, характерний для геморагічного (гіповолемічного) шоку ІІІ-ІV ступеню, що свідчить про недостатній нагляд за породіллею у післяопераційному (післяпологовому) періоді. Не зважаючи на накази, досвідчені лікарі повинні були проводити постійний нагляд в ранньому післяпологовому періоді з високим ризиком гіпотонічної кровотечі.
Згідно цього ж висновку конкретну причину розвитку гіпотонічної маткової кровотечі за наданими матеріалами встановити не є можливим.
Зважаючи на значну крововтрату (з моменту закінчення операції до моменту встановлення гіпотонічної кровотечі 1200 мл) з розвитком геморагічного шоку ІІІ-ІV ступеню, гіпотонічна кровотеча діагностовано несвоєчасно, через що медична допомога надана з запізненням(несвоєчасно).
На думку експертів правильний нагляд в ранньому післяпологовому періоді і попередження масивної крововтрати, розвитку геморагічного шоку ІІІ-ІV ступеню, ДВЗ-синдрому привело б до сприятливого результату.
Основною причиною трагічного наслідку стала несвоєчасність надання медичної допомоги в ранньому післяпологовому періоді через запізнілу діагностику гіпотонічної кровотечі, що призвело до розвитку геморагічного шоку в незворотній стадії (т. 7 а.с. 175-177).
У суду немає сумнівів у достовірності даної експертизи і вірності її висновків, оскільки вона проведена спеціалістами високої кваліфікації.
Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що пояснення підсудних, в яких вони заперечують свою вину є неспроможними, оскільки спростовуються сукупністю вищенаведених доказів.
Доводи підсудних та їх захисників щодо виклику в судове засідання фахівців Головного бюро СМЕ МОЗ України є безпідставними, так як зазначені експерти: начальник ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України», головний позаштатний спеціаліст МОЗ України зі спеціальності «Судово-медична експертиза», кандидат медичних наук, доцент ОСОБА_31 , професор кафедри акушерства і гінекології № 1 НМУ, доктор медичних наук ОСОБА_32 , зав. кафедри анестезіології і інтенсивної терапії НМУ ім. О.О.Богомольця, доктор медичних наук, професор ОСОБА_33 , зав. відділенням судово-медичної гістології ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_34 , лікар-судово-медичний експерт судово-медичного відділу ДУ «Головне бюро судово-медичної експертизи МОЗ України» ОСОБА_35 , які склали висновок № 92/11 від 24.01.2014 року, провели по суті повторне дослідження процесу родів та їх наслідків з врахуванням усіх наявних медичних документів породіллі та об`єктивно підтвердили висновок експертів Полтавського обласного бюро СМЕ № 2 від 18.09.2007 року - 08.01.2008 року.
Як слідує з матеріалів справи ОСОБА_6 з 1989 року працює лікарем акушером-гінекологом Новосанжарської ЦРЛ.
Згідно наказу № 11 від 20.04.1999 року ОСОБА_6 з посади лікаря акушера-гінеколога переведений на посаду завідуючого пологово-гінекологічного відділення Новосанжарської ЦРЛ з 20.04.1999 року; згідно наказу № 108 від 01.06.2007 року переведений лікарем акушером-гінекологом.
(т. 6 а.с. 41)
ОСОБА_6 має першу категорію лікаря акушера-гінеколога.
(т. 1 а.с. 237)
Згідно копії наказу № 37-к від 28.07.1978 року по Новосанжарській центральній районній лікарні ОСОБА_7 прийнята на роботу лікаря акушера-гінеколога; наказом № 39 від 12.07.1993 року переведена на посаду завідувача акушерсько-гінекологічним відділенням райлікарні з 16.07.1993 року; наказом № 12 від 26.04.1999 року переведена на посаду лікаря акушера-гінеколога райлікарні.
Має другу категорію лікаря акушера-гінеколога.
(т. 1 а.с. 236)
Постановою виконуючого обов`язки слідчого СВ Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області від 30.09.2009 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 140 КК України відносно завідуючого пологовим відділенням ПОКЛ ОСОБА_14 , завідувача гінекологічним відділенням ПОКЛ ОСОБА_36 , завідуючого судинного відділення ПОКЛ ОСОБА_37 , завідуючого реанімаційним відділенням ПОКЛ ОСОБА_19 , лікарів-анестезіологів ПОКЛ ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , лікаря-анестезіолога Новосанжарської ЦРЛ ОСОБА_13 за відсутністю в їх діях складу злочину (т. 4 а.с. 18).
Постановою старшого слідчого СВ СУ УМВС України в Полтавській області від 10 вересня 2010 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за ч. 1 ст. 140 КК України відносно ОСОБА_24 , ОСОБА_25 за відсутністю в їх діях складу злочину (т. 6 а.с. 67).
Органом досудового слідства дії як ОСОБА_7 , так і ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 140 КК України як невиконання чи неналежне виконання медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, які спричинили тяжкі наслідки для хворого.
Проаналізувавши докази разом з матеріалами справи в їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні доведена вина ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в неналежному виконанні кожним із них, як медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки смерть породіллі ОСОБА_12 і кваліфікує їх дії за ч. 1 ст. 140 КК України, виключивши з обвинувачення таке формулювання як «невиконання», позаяк не знайшло свого підтвердження в ході судового розгляду справи.
Призначаючи покарання ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 140 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочину невеликої тяжкості.
Особи підсудних:
ОСОБА_7 , яка працює, за місцем роботи характеризується позитивно, заміжня, має статус «Дитини війни»;
ОСОБА_6 , який працює, за місцем роботи характеризується позитивно, одружений, раніше до кримінальної відповідальності не притягався.
Обставин, що пом`якшують покарання підсудних, суд не вбачає.
Обставин, що обтяжують покарання підсудних, суд не вбачає.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 необхідно обрати покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано їх дії у вигляді позбавлення права займатися лікарською діяльністю.
Водночас, суд дійшов висновку про необхідність звільнення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 від покарання у зв`язку з закінченням строку давності, хоча вони не звертались до районного суду з заявами про застосування до них ст. 49 КК України, оскільки відповідно до вимог п. 2 частини 1 статті 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до набрання вироком законної сили минуло 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Крім того, за змістом ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.
При цьому суд керується тим, що ОСОБА_7 під час судового розгляду заперечувала проти застосування амністії, незважаючи на наявну заяву в матеріалах справи.
Пред`явлений у кримінальній справі цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди внаслідок злочину (т. 1 а.с. 195-225) з урахуванням змінених позовних вимог (т. 8 а.с. 64) суд убачає за потрібне вирішити наступним чином.
Вирішуючи питання стосовно цих вимог, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.
Визначаючи розмір грошової компенсації моральної шкоди, спричиненої потерпілій ОСОБА_5 , на основі правил, передбачених у ч. 3 ст. 23ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння, глибину та тривалість страждань потерпілої у зв`язку з втратою доньки, та убачає за необхідне задовольнити позов частково, враховуючи, що заявлені вимоги в розмірі відшкодування моральної шкоди 200 тис. грн. є завищеними.
При цьому також суд враховує неумисність діяння та зауважує, що повний компенсаційний ефект у відношенні до завданої потерпілій немайнової шкоди матиме сам по собі факт висновку суду щодо визнання винуватими підсудних, які протягом судового розгляду кримінальної справи не визнають своєї провини.
Водночас суд наголошує, що стягувана за даним вироком грошова сума на відшкодування моральної шкоди зовсім не є оцінкою вартості життя померлої жінки, бо, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 3 Конституції України, ступінь соціальної цінності життя людини є найвищим. За цим вироком підлягає визначеній компенсації у грошовій формі саме моральна (психічна) шкода, завдана матері.
Щодо вирішення вимоги про відшкодування майнової шкоди, то суд задовольняє частково за понесені витрати на поховання ОСОБА_12 та спорудження надгробного пам`ятника і огорожі у сумі 8 056 грн., враховуючи те, що така шкода у справі доведена документально(накладні в справі т. 4 стор. 130, 131, 132, 144), як такі, що підлягають відшкодуванню на основі ч. 1 ст. 1201 ЦК України. Що стосується витрат на лікування та придбання продуктів, то в цій частині слід відмовити, позаяк потерпіла не надала відповідних призначень на ліки, а відшкодування вартості продуктів у зв`язку з похованням не передбачено чинним законодавством.
На підставі вищезазначеного, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 12 782,86 грн. та моральної шкоди в сумі 200 000 грн. підлягає частковому задоволенню: у відшкодування моральної шкоди 70 000 грн. оскільки на думку суду та виходячи з обґрунтування його потерпілою, саме в такому розмірі слід визначити завдану моральну шкоду, яка підлягає стягненню з підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 відповідно спеціального закону, а саме: ч. 1 ст. 1167 ЦК України; та 8 056 грн. в рахунок матеріальної шкоди, оскільки ці витрати доведені в судовому засіданні та підтверджені документально і підлягають стягненню відповідно ч. 1 ст. 1166, ч. 1 ст. 1172 ЦК України з Новосанжарської ЦРЛ, з якою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 станом на 22.05.2007 року перебували у трудових відносинах та обіймали посади відповідно завідуючого гінекологічним відділення та лікаря гінеколога.
Що стосується відшкодування потерпілій ОСОБА_5 витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого, які становлять 2 500 грн. та підтверджуються квитанцією (т. 1 а.с. 225), то суд вважає за неодмінне за правилами ч. 1 ст. 93 КПК України (в редакції 1961 року) стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 по 1 250 грн. з кожного.
Речові докази по справі: паспорт вагітної жінки на 20 арк., медична картка стаціонарного хворого № 7152 на 64 арк., історію пологів № 132 на 78 арк., історію пологів № 56 на 21 арк., індивідуальну картку вагітної породіллі № 280 на 35 арк., карту та протокол загального знеболювання, протокол переливання крові на 20 арк., лист призначення та терапії реанімаційного відділення на 13 арк., протокол патологоанатомічного обстеження з гістологічним висновком на 3 арк., залишити в матеріалах даної кримінальної справи.
Судових витрат немає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України (в редакції 1961 року), суд,
з а с у д и в :
ОСОБА_6 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення права обіймати посади лікаря акушера-гінеколога.

На підставі п. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_6 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_7 визнати винною у скоєнні злочину, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України і призначити їй покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення права обіймати посади лікаря акушера-гінеколога.

На підставі п. 5 ст. 74 КК України ОСОБА_7 звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Міру запобіжного заходу засудженим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередню підписку про невиїзд.

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 70 000 (сімдесят тисяч) грн. моральної шкоди солідарно. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Новосанжарської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_5 8 056 (вісім тисяч п`ятдесят шість) грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1 250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. в рахунок оплати правової допомоги.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 1 250 (одну тисячу двісті п`ятдесят) грн. в рахунок оплати правової допомоги.

Речові докази: паспорт вагітної жінки на 20 арк., медична картка стаціонарного хворого № 7152 на 64 арк., історію пологів № 132 на 78 арк., історію пологів № 56 на 21 арк., індивідуальну картку вагітної породіллі № 280 на 35 арк., карту та протокол загального знеболювання, протокол переливання крові на 20 арк., лист призначення та терапії реанімаційного відділення на 13 арк., протокол патологоанатомічного обстеження з гістологічним висновком на 3 арк., залишити в матеріалах даної кримінальної справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області на протязі 15 діб з моменту проголошення.

Суддя (підпис)

Відповідає оригіналу

Голова Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1