Справа № 464/7201/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/400/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2015 року м. Львів

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000149 від 10.03.2014 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

за участю: прокурора : ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_6

потерпілого: ОСОБА_8

представника потерпілого : ОСОБА_9

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування основного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу КВІ;
· повідомляти КВІ про зміну місця проживання;
· періодично з`являтись для реєстрації в КВІ.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експертів в сумі 1081,5 грн.

Вирішено питання речових доказів згідно з вимог закону.

Згідно вироку суду ОСОБА_6 , 09 березня 2014 року о 17.00 год. на вул. Сихівській в м. Львові, керуючи автомобілем «ЗАЗ DAEWOO» д.н. НОМЕР_1 , грубо порушив вимоги Р.1 п.1.5, Р.2 п.2.3 (б), Р.12 п.12.3 та Р.18 п.18.1 ПДР України, а саме: рухаючись в напрямку просп. Червоної Калини в м. Львові, був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу, по якому з ліва на право по ходу руху автомобіля „ЗАЗ DAEWOO" рухався пішохід ОСОБА_8 , не зменшив швидкості руху автомобіля аж до повної зупинки, що призвело до наїзду на ОСОБА_8 . Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження: відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток лицевого черепа і його основи із забоєм головного мозку важкого ступеня, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення; перелом 6-го ребра зліва, перелом сідничної кістки зліва, перелом середньої третини правої малогомілкової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; рану в надбрівній ділянці справа, синець в ділянці правого ока, крововилив в білкову оболонку правого ока, множинні садна голови, плями на шкірі лівої гомілки - сліди загоєних саден, які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Не погоджуючись з вироком суду, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу та доповнення в яких просив призначити комісійну судово-медичну експертизу, комплексну судову транспортно-трасологічну та судову авто технічну експертизу, допитати в судовому засіданні свідка ОСОБА_10 , вразі відмови в задоволенні вимог вирок змінити в частині призначеного покарання шляхом скасування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки. В обґрунтування покликався на те, що вирок винесений з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначив, що суд неправильно дав оцінку доказам, в основу вироку поклав припущення. Вказав, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у задоволенні клопотання про проведення судово-медичної експертизи, яке заявляв у зв`язку з тим, що не погоджується з висновками комісійної судово-медичної експертизи від 27.01.2015 року. Звернув увагу на те, що судом першої інстанції не враховано показань потерпілого який повідомив, що переходив проїзну частину дороги від будинку АДРЕСА_3 , поза межами пішохідного переходу адже останній знаходиться навпроти будинку АДРЕСА_4 . Вказав також, що суд першої інстанції у вироку послався на покази свідка ОСОБА_11 якого не було.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого, який уточнив і підтримав свою апеляцію лише щодо скасування вироку в частині позбавлення його права керування транспортними засобами строком на три роки, потерпілого та його представника, які не заперечили проти задоволення уточнених апеляційних вимог обвинуваченого, прокурора, який заперечив проти апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Сам ОСОБА_6 в судовому засіданні суду першої інстанції свою вину визнав частково та пояснив, що дійсно 09.03. 2014р. о 17 год., керуючи власним автомобілем ЗАЗ DAEWOO д.н. НОМЕР_1 по вул..Сихівській в м.Львові , поруч з пішохідним переходом скоїв наїзд на потерпілого ОСОБА_8 , який раптово з`явився на дорозі, в зв`язку з чим він не зміг різко загальмувати. Ствердив, що у нього не було жодних перешкод, які б могли завадити помітити потерпілого, який перебігав дорогу з ліва на право, а тому не зміг вжити заходів для уникнення ДТП.

Однак, на думку колегії суддів суд першої інстанції вірно поклав в основу обвинувального вироку покази потерпілого ОСОБА_8 дані ним у суді першої інстанції про те, що 09 березня 2014 року о 17.00 год. він переходив по пішохідному переході з вул. Сихівської, 17 до вул. Сихівської, 30 в м. Львові. Пам`ятає лише коли дійшов до середини пішохідного переходу. Подальших подій не пригадує. Ствердив, що має до обвинуваченого претензій матеріального та морального характеру. Цивільний позов буде заявляти в порядку цивільного судочинства. Щодо призначення покарання обвинуваченому, то поклався на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_10 , згідно журналу судового засідання та звукозапису, будучі допитаним в суді першої інстанції пояснив, що 09 березня 2014 року о 17.00 год. він знаходився напроти будинку № 17 вул. Сихівській в м. Львові - з протилежної сторони вулиці. Підійшовши до краю тротуару, став чекати поки проїдуть транспортні засоби, щоб після того перейти по пішохідному переходу. Коли на кілька секунд відвернув увагу від дороги, в цей момент почув звук удару. Обернувшись, побачив, що автомобіль „ЗАЗ DAEWOO" зупинився декілька метрів за пішохідним переходом, а біля заднього колеса автомобіля з права лежить ОСОБА_8 . Через декілька хвилин приїхала швидка медична допомога та забрала потерпілого в лікарню. Як рухався потерпілий по пішохідному переходу не бачив, моменту наїзду теж не бачив. Звуку гальм чи сигналу автомобіля не чув. Лише припускає, що наїзд на потерпілого відбувся декілька метрів за пішохідним переходом.

З протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди вбачається, що місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків 5.35.1 та 5.35.2. (а.с.6-11).

Це ж підтвердив і протокол слідчого експерименту (а.с.49-51).

Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи наїзд автомобілем під керуванням обвинуваченого на потерпілого міг відбутись в межах пішохідного переходу, що узгоджуеться з показаннями самого потерпілого (а.с.69-72).

Висновок судової автотехнічної експертизи стверджує, що причиною ДТП, яка сталась з потерпілим, незалежно від варіантів пояснень як обвинуваченого так і потерпілого, з технічної точки зору, є порушення правил дорожнього руху з боку обвинуваченого (а.с.84-86).

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи вбачається, що внаслідок ДТП у потерпілого ОСОБА_8 було виявлено: відкриту черепно-мозкову травму з переломом кісток лицевого черепа і його основи із забоєм головного мозку важкого ступеня, яка відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент її спричинення; перелом 6-го ребра зліва, перелом сідничної кістки зліва, перелом середньої третини правої малогомілкової кістки, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я; рану в надбрівній ділянці справа, синець в ділянці правого ока, крововилив в білкову оболонку правого ока, множинні садна голови, плями на шкірі лівої гомілки - сліди загоєних саден, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. (а.с.163-172).

У суду не було підстав для сумніву у висновках вищенаведених експертиз, оскільки вони вмотивовані належним чином і відповідають зібраним доказам та обставинам справи.

Таким чином, винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині при вказаних у вироку обставинах, на думку колегії суддів доведена повністю, а його діям дана правильна кримінально-правова оцінка за ч.2 ст.286 КК України.

Суд дав правильну оцінку зібраним по справі доказам, які розглянув і оцінив об`єктивно та повно.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд І інстанції належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, вчинення обвинуваченим тяжкого злочину з необережності, особу обвинуваченого, який згідно зі ст. 89 КК України судимості немає, та прийшов до вірного висновку про необхідність призначити йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами.

На думку колегії суддів суд першої інстанції вірно врахував особу обвинуваченого, який є єдиним годувальником в сім`ї, так як має на утриманні малолітню дитину та непрацюючу дружину, позитивно характеризується, згідний відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду, просив вибачення у потерпілого; часткове визнання своєї вини, та прийшов до правильного висновку про можливість звільнення його від відбування покарання з випробуванням, так як виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б вплинули на законність постановленого рішення колегія суддів не знаходить.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду І інстанції є законним та обґрунтованим, а тому подану апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Сихівського районного суду м. Львова від 06 березня 2015 року про обвинувачення ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4