УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «14 » серпня 2007 р. колегія
суддів, судової палати з кримінальних
справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Рулякова В.І.

суддів Семенюка К.М.
, Петлюка В.І.

за участю
прокурора Слюсарюк Р.Л.

та
адвоката ОСОБА_1

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_2. та захисника
засудженого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4. на вирок Хотинського районного суду
Чернівецької області від 31 травня 2007 року.

Цим вироком ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українець, громадянин України, не одружений,
освіта повна загальна середня,
уродженець м. Хотин, мешканець села Атаки Хотинського району
Чернівецької області, не працює, не вчиться,
раніше не судимий, -

засуджений
за ст. 186 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 2
роки 6 місяців позбавлення волі.

За ст.
ст. 15 ч.2; 186 ч.2 ЮС України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України шляхом
поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_2.
визначено 2 роки 6 місяців позбавлення волі.

Зараховано
в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_2. строк в який він затримувався з
27 січня 2007 року 20.00 до ЗО січня 2007 року включно 19.00.

Справа №
11-279 / 2007 р. Головуючий
у І інстанції Мартинюк А.О.

Категорія 186
ч.2; 15 ч.2, 186 ч.2 КК України
Доповідач Руляков В.І.

2

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, громадянин України, не одружений,
освіта повна загальна середня, уродженець
та мешканець АДРЕСА_1 не працює, не вчиться,
раніше не судимий, -

засуджений
за ст. 186 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на З
роки позбавлення волі.

Зараховано
в строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 строк в який він затримувався з
27 січня 2007 р. з 19 год.
30 хв. по ЗО січня 2007 року включно до 18 годин.

Мру
запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2. зміненого з підписки про
невиїзд на утримання під вартою, взято
їх під варту із залу суду.

Згідно
вироку в кінці листопада 2006 року біля 21 год. засуджені неповнолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_2. в м. Хотині біля ЗОШ №5 з метою відкритого
заволодіння чужим майно, наздогнали
потерпілу ОСОБА_5. і ОСОБА_3 почав виривати з її рук сумочку, яку вона тримала в руках. По скільки
потерпіла з сильно утримувала сумочку ОСОБА_3 не зміг її вирвати. ОСОБА_2.
допомагаючи ОСОБА_3 штовхнув потерпілу від чого та впала.

Засуджені
злякавшись втекли не довівши свого злочинного умислу до кінця по незалежних від
них причинах.

13
грудня 2006 року засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_2. вступивши у злочинний
зговір, повторно, з метою грабежу, у м. Хотин
на розі вулиць д. Галицького та Дудніченка напали на потерпілу ОСОБА_6. у якої ОСОБА_3 вирвав з рук сумку в якій було
майна на 1350 грн., заподіявши їй
шкоду, та викрадене привласнили.

20
грудня 2006 року ОСОБА_3. повторно, з
метою грабежу, перебуваючи разом
зОСОБА_7., в м. Хотині по
вул. Воїнів визволителів, вирвав з рук потерпілої ОСОБА_8 сумку
вартістю 50 грн. і в якій знаходилось майна на 78 грн. та почав втікати.

ОСОБА_7.
побачивши, що потерпіла наздоганяє
ОСОБА_3. та кричить, став тікати разом з
ОСОБА_3 який передав йому викрадену
сумку.

Продовжуючи
свою злочину діяльність ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2. 28 грудня 2006 року біля 17 год. 30 хв.
зустрілись в м. Хотині з метою
грабежу, вступили у зговір. Помітивши на
вул. Дудніченка потерпілу ОСОБА_9., засуджений ОСОБА_3. підбіг до неї, вирвав з рук шкіряну сумочку в якій був
мобільний телефон та інше майно на суму 2815 грн. З викраденим втекли та потім
розділились.

Крім того, 22 січня 2007 року, засуджений ОСОБА_2. в м. Хотині в районі ЗОШ №1, повторно догнав потерпілу ОСОБА_10. та в провулку Терешкової, намагався вирвати у неї сумочку в якій були
155 грн., однак не зміг довести свій
злочин до кінця, оскільки потерпіла
сильно тримала сумку.

3

На вказаний
вирок подані апеляції:

-
захисником ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_3 в якій вона просить вирок
суду змінити, призначити ОСОБА_3
покарання не пов'язане з позбавленням волі із застосуванням ст. 75 КК України, посилаючись на те, що судом призначено несправедливе, внаслідок суворості покарання і яке не
відповідає тяжкості скоєного та особі засудженого.

ОСОБА_3.
є неповнолітнім, злочин скоєним
вперше, характеризується позитивно, його батько є інвалідом. Матеріальний стан сім'ї є важкий, що в якійсь мірі стало причиною скоєння ним
злочину. Він не зважив на те, що скоює
важкий злочин.

Потерпілим
не було спричинено тяжких наслідків,
шкода їм відшкодована, він
розкається у вчиненому і йому забезпечено нагляд батьків;

-
засудженим ОСОБА_2. в якій він
також просить змінити вирок суду звільнити його від відбування покарання з
випробуванням, посилаючись на те, що призначене судом покарання є суворим.

Призначаючи
покарання суд мав змогу застосувати до нього
ст. 75 КК України, оскільки він є
неповнолітньою особою, вину визнав
повністю та чистосердечно
розкаявся у вчиненому. Матеріальна та моральна шкода потерпілим
відшкодована і потерпілі претензій не мають.

Суд
застосував при призначенні покарання ст.
69 КК України, однак маючи усі підстави
застосувати йому ст. 75 КК України, але цього не зробив.

Заслухавши
доповідача, прокурора, який вважає,
що апеляції підлягають задоволенню частково, законних представників неповнолітніх -
ОСОБА_2. -мати ОСОБА_11., ОСОБА_3 мати -
ОСОБА_12. адвоката ОСОБА_1, розглянувши
матеріали кримінальної справи, колегія
суддів вважає, що апеляції підлягають
частковому задоволенню.

Вина
засуджених ОСОБА_3. та ОСОБА_2.
в умисному замаху на грабіж ОСОБА_5, ОСОБА_2. і у замаху на
грабіж ОСОБА_10 ОСОБА_3 та ОСОБА_2. в умисному, відкритому викраденні чужого майна доведена
зібраними по справі доказами і які належним чином досліджені судом.

Крім
визнання своєї вини засудженими ОСОБА_3 та ОСОБА_2.,
їх вина доведена слідуючим.

З
показів ОСОБА_7, справа відносно якого закрита, вбачається,
що 20 грудня 2006 року коли він разом з ОСОБА_3 йшли по місту, то біля скверика по вул. Воїнів визволителів, засуджений ОСОБА_3 вирвав з рук невідомої
жінки сумочку і вони почали разом тікати. Жінка бігла за ними і кричала, тоді ОСОБА_3 передав сумочку ОСОБА_7. і вони з
викраденим втекли.

Потерпіла
ОСОБА_5. пояснила суду, що в кінці
листопада 2006 року біля воріт ЗОШ №5 в м.
Хотині незнайомий хлопець намагався вирвати у неї з рук сумку. Вона
стала кричати і утримувати сумку, тоді
інший хлопець її штовхнув і вона впала,
а вони втекли.

4

Потерпіла
ОСОБА_6. пояснила, що 13.12.2006 року в м. Хотині на розі вулиць Дудніченка та Д.
Галицького відчула, що хтось вирвав у
неї з рук сумку. Озирнувшись, побачила
хлопців, що втікали з її сумкою.

Потерпіла
ОСОБА_9. пояснила суду, що 28.12.2006
року біля 19 год. 30 хв. біля ЗОШ №5 в м.
Хотині в неї почали виривати сумку. Коли вона озирнулась, то побачила двох хлопців і злякавшись
відпустила сумку.

Потерпіла
ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила,
що 20.12.2006 року біля 21 год.
ЗО хв. по вул. Воїнів визволителів в
м. Хотині, помітила,
що за нею ідуть двоє хлопців. Коли вони її обходили, то один з них вирвав з її рук пакет та
сумочку. Хлопці тікали, вона кричала і
бігла за ними, але вони втекли.

Потерпіла
ОСОБА_10. пояснила, що 22.01.2007 року біля 18 год. 30 хв. вона йшла
по вул. Терешкової додому. В руках була
сумочка з грошима. Вона помітили двох хлопців. Один догнав її і коли
порівнявся, то схопив сумку і пакет.
Вона не відпускала сумки і пакету. Хлопець штовхнув її, вона впала,
але сумку не випустила, а хлопець
втік.

Свідок
ОСОБА_13 в суді дав покази, що в кінці 2006 року він гуляв по місту з
засудженими ОСОБА_2. та ОСОБА_3 Раптом ОСОБА_3 зник, а потім вони побачили, що він біжить, а за ним біжить жінка. ОСОБА_3 кинув пакет і
його підняв ОСОБА_2. та віддав жінці. Коли вони прийшли до технікуму, то туди прибіг і ОСОБА_3, який відав ОСОБА_2. телефон сірого кольору.

На
другий день ОСОБА_3 розповідав, що вони
з ОСОБА_2. пограбували жінку, із пакету
якої викрали телефон сірого кольору.

22.01.2007
року засуджений ОСОБА_3 розповідав йому,
що перед Новим роком вони викрали у якоїсь дівчини сумку де були гроші і
телефон, ОСОБА_2. цього не заперечував.

Цього ж
дня ОСОБА_2. запропонував свідку пограбувати жінку. Коли, свідок відмовився, то ОСОБА_2. пішов за жінкою сам. Через деякий час він повернувся та
сказав, що в нього нічого не вийшло.

Свідок
ОСОБА_14. показав в суді, що в кінці грудня 2006 р. він під заставу
телефону, позичив ОСОБА_2. 250 грн.
Згодом дізнався, що телефон крадений.

З
протоколу огляду вбачається, що
ОСОБА_14. віддав телефон, який йому дав під заставу ОСОБА_2. ( т.1 а.с.
48).

Разом з
тим, кваліфікуючи дії засуджених ОСОБА_3
і ОСОБА_2. по
епізоду відкритої крадіжки майна потерпілої ОСОБА_5 за ст.
186 ч.2 КК України, суд в
порушення вимог ч.2 ст. 15 КК
України, де зазначено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину
до кінця, але злочин не було закінчено з
причин, які не залежали від її
волі, невірно кваліфікував їх дії по
цьому епізоду, як закінчений злочин
за ст.
186 ч.2 КК України.

На досудовому
слідстві і в суді з достовірністю встановлено,
і про це зазначив суд у мотивувальні частині вироку, що засуджені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 намагалися
вирвати з рук потерпілої сумочку, але не
змогли цього зробити, оскільки потерпіла
з силою утримувала її, і підсудні втекли
не довівши свого злочинного умислу до кінця по незалежних від них причинах.

А тому
обираючи їм міру покарання по даному епізоду і визнаючи їх винними за ст. 186 ч.2 КК України як за закінчений
злочин суд фактично вийшов за рамки обвинувачення і обтяжив їх становище, що є неприпустимим.

Тому, на думку колегії суддів, дії ОСОБА_3 та ОСОБА_2. по епізоду замаху на грабіж потерпілої ОСОБА_5в кінці
листопада 2006 року слід перекваліфікувати за
ст. 186 ч.2 КК України на
ст. ст. 15 ч.2; 186 ч.2 КК
України як замах на відкрити заволодіння чужим майном, вчинений за попередньою змовою групою
осіб, виключивши таку кваліфікуючу
ознаку з обвинувачення як повторність. Колегія суддів також вважає, що з'ясовані судом пом'якшуючі обставини
істотно знижують ступень тяжкості вчинених злочинів, то обрати засудженим міру покарання слід із
застосуванням ст. 69 КК України.

Що
стосується міри покарання, то вона
обрана судом засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2. з урахуванням вимог ст. 65 КК України.

При
цьому суд врахував ступень тяжкості вчинених ними злочинів, особу кожного із винних, а також обставини які пом'якшують та
обтяжують їх покарання, а також і ті
обставини на які посилаються у своїх апеляціях засуджений ОСОБА_2. та захисник
засудженого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4. про те,
що засуджені є неповнолітніми,
вину свою визнали та щиро розкаюються у вчинених злочинах, шкоду потерпілим відшкодували.

В той же
час, суд враховуючи ці обставини прийшов
до правильного висновку, що ці обставини
тільки істотно знижують ступень тяжкості вчиненого злочину і дають підстави
застосувати до кожного з засуджених ст.
69 КК України.

Разом з
тим, суд зазначив, що характер вчинюваних епізодів грабежу та
замахів на них протязі короткого проміжку часу,
намагання втягнути в злочинну діяльність інших осіб, їх характеристики та відношення до навчання
свідчать про суспільну небезпеку засуджених ОСОБА_3, та ОСОБА_2., і на думку колегії суддів, вірно прийшов до висновку, що їх виправлення та перевиховання не
неможливе без позбавлення волі і не має підстав застосовувати ст. 75 КК України.

В
зв'язку з наведеним, колегія суддів
вважає, що на даний час підстав для
скасування вироку суду немає, а також
немає підстав для пом'якшення покарання.

На
підставі наведеного, керуючись ст. 365,
366, 367, 373 ч.4 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_2. та
адвоката ОСОБА_4. в інтересах засудженого ОСОБА_3 задоволити частково.

Вирок
Хотинського районного суду Чернівецької області від 31 травня

6

2007 року щодо
засуджених ОСОБА_2. та ОСОБА_3
змінити.

Перекваліфікувати
дії засудженого ОСОБА_3 по епізоду замаху на грабіж потерпілої ОСОБА_5зі ст. 186 ч.2 КК України на ст.
ст. 15 ч.2; 186 ч.2 КК України.

Призначити
ОСОБА_3 за ст. ст. 15
ч.2; 186 ч.2 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України міру покарання у вигляді позбавлення волі на 1 рік 6
місяців.

На
підставі ст. 70 КК України, з урахуванням покарання призначеного судом
за ст. 186 ч.2 КК України ОСОБА_3, на 3 роки позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно до відбуття
призначити ОСОБА_3 міру покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки.

Перекваліфікувати
дії засудженого ОСОБА_2., по епізоду замаху на грабіж потерпілої
ОСОБА_5зі ст. 186 ч.2 КК України на ст. 15 ч.2; 186 ч.2 КК України і з
застосуванням ст. 69 КК України вважати його засудженим за цими
статтями на 2 роки позбавлення волі.

На
підставі ст. 70 КК України з урахуванням
покарання призначеного судом йому за ст.
186 ч.2 КК України на 2 роки 6 місяців позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання
більш суворим, остаточно до відбуття
призначити ОСОБА_2. міру покарання у виді позбавлення волі строком 2 роки 6
місяців.

Міру
запобіжного заходу засудженим ОСОБА_3 та ОСОБА_2. залишити обрану - утримання
під вартою.

В іншій частині
вирок відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2
залишена без зміни.