Єдиний унікальний номер № 285/2486/15-к
Провадження № 1-кп/0285/268/15
В И Р О К
13 липня 2015 року
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
захисника ОСОБА_4
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Голубівка, Середино-Будського району, Сумської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, на утриманні має одну малолітню дитину, зареєстрованого АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого
у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України,
20 червня 2014 року сержант ОСОБА_5 , призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» № 454/2014 від 06 травня 2014 року та направлений для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20 червня 2014 року № 133 сержант ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду снайпера 2 взводу снайперів роти снайперів, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
На підставі телеграми тимчасово виконуючого обов`язки командувача високо мобільних десантних військ Збройних Сил України від 17 жовтня 2014 року № 5179 сержант ОСОБА_5 виключений зі списків особового складу зазначеної військової частини та направлений для подальшого проходження військової служби до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( АДРЕСА_4 )
Наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 25 жовтня 2014 року № 10 сержант ОСОБА_5 , зарахований до списків особового складу зазначеної військової частини та призначений на посаду головного сержанта 2 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти.
Згідно з вимогами ст.ст. 17, 65 Конституції України, визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України; ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначають, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.
Під час проходження військової служби сержант ОСОБА_5 , відповідно до положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та вимоги військових статутів.
Однак, сержант ОСОБА_5 , в ході проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно самовільно залишив військову частину - польова пошта НОМЕР_2 без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Так, 11 грудня 2014 року о 08 год. 00 хв. сержант ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем дислокації 2 інженерно-будівельного взводу 2 інженерно-будівельної роти військової частини - польова пошта НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_4 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом без дозволу відповідних командирів та поважних причин, самовільно залишив місце несення військової служби, після чого проводив час на власний розсуд та до військової частини - польова пошта НОМЕР_2 не повернувся.
07 лютого 2015року сержант ОСОБА_5 прибув в розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та продовжив виконувати обов`язки по службі.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 407 КК України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.
Під час досудового розслідування між старшим прокурором Військової прокуратури Житомирського гарнізону і підозрюваним ОСОБА_5 23 червня 2015 року укладена угода про визнання винуватості.
Згідно даної угоди ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, а також під час проведення досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні, щиро розкаявся, надав слідству зізнавальні покази, згідно службової характеристики характеризується позитивно, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності.
Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ч. 3 ст. 407 із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 882 неоподотковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 14 994 грн.
Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, є середньої тяжкості, а отже угода відповідає вимогам КПК України.
Крім того, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та погоджується на призначення узгодженого покарання.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що сторони розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Враховуючи матеріальне становище обвинуваченого, те що йому необхідні кошти для проходження лікування, суд розстрочує визначену відповідно до угоди суму штрафу в розмірі 14 994 грн. на строк 10 місяців.
З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України та призначити узгоджене покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 882 неоподотковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 14 994 ( чотирнадцять тисяч девятсот девяносто чотири) гривні.
Розстрочити засудженому ОСОБА_5 виплату призначеного штрафу в розмірі 14 994 грн. на строк 10 місяців, із сплатою кожен місяць по 1499 грн. 40 коп.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.
Вирок може бути оскаржений через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, зазначених ст. 394 КПК України.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: ОСОБА_1