справа №1-45/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11
червня 2007
року Рокитнянський районний суд
Київської області у складі головуючого судді
Нечепоренка Л.М., при секретарі Божок
Н.В., за участю прокурора Сахно Л.В. та представника потерпілого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Рокитне кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця
АДРЕСА_1,
громадянина України, українця, із
середньою освітою,
неодруженого, не працюючого, військовозобов"язаного, не судимого

за ст.122 ч.І КК України,-

установив :

17
листопада 2006
року біля 24
год. біля кафе-бару "Міраж", розташованого в с.Синява Рокитнянського району між
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з однієї сторони, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з другої сторони виникла сварка, яку припинили
інші присутні. З метою вияснення причин сварки та причинения
тілесних ушкоджень учасникам сварки ОСОБА_6, ОСОБА_7, підсудний та ОСОБА_5, за пропозицією останнього, сіли в автомашину під
керування ОСОБА_6 і поїхали в напрямку, куди пішли
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

18.11.06.
р. біля 00.год.
ЗО хв. вказані особи наздогнали ОСОБА_5, ОСОБА_4 та потерпілого ОСОБА_8, який спільно з ними йшов додому. З метою спричинення
тілесних ушкоджень ОСОБА_5, брати
ОСОБА_6 почали бити ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а підсудний, маючи в руках половину більярдного кия, яким
вони грали в кафе в більярд, догнав потерпілого
ОСОБА_8 і з метою спричинення
тілесних ушкоджень, вдарив києм останнього двічі - по спині
та руці, якою той захищався, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді забою м"яких тканин правого
передпліччя, перелому 5 п"ясної
кістки правої кисті, яке, згідно висновку судово-медичного експерта відноситься до категорії ушкоджень
середнього ступеню тяжкості, як таке,
що потягло за собою розлад здоров"я понад 21 день.

Підсудний в судовому засіданні винним себе визнав
повністю і показав, що 17.11.2006
року близько 24
год. біля бару "Міраж" виникла
сварка між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_3, яку він та

брати ОСОБА_6
припинили і всі розійшлися. Він, брати ОСОБА_6 та ОСОБА_5 сіли в автомашину, якою керував ОСОБА_6 і вирішили наздогнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та побити їх.
Наздогнали їх і він взяв в машині частину
розбірного кия, яким перед цим грали
в більярд і побіг доганяти ОСОБА_2, який ішов спільно з іншими. Наздогнав і двічі вдари - по спині та по руці, після чого ОСОБА_2 втік.

Допитавши підсудного, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає доказаною вину
підсудного у вчиненні інкримінуємого йому
злочину.

Це підтверджується:

Показаннями потерпілого ОСОБА_2, що 17.11.06
р. він був у кафе-барі "Міраж". Після 24
год. він спільно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 пішли додому. По дорозі їх наздогнали
ОСОБА_5, брати ОСОБА_6 та ОСОБА_1,
які почали бити їх. Його наздогнав
підсудний та вдарив по спині та руці половинкою більярдного кия, який був у нього в руках, спричинивши перелом руки.

Показаннями свідка ОСОБА_9, який показав, що 17.11.06
р. біля 24
год. біля бару "Міраж" його
штовхнув ОСОБА_5 і вони почали виясняти стосунки. Потім він, ОСОБА_3 та ОСОБА_2
пішли додому. По дорозі їх наздогнали
автомашиною брати ОСОБА_6, ОСОБА_5
та підсудний. Вони звалили з ніг спочатку ОСОБА_3, потім його
і далі ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_10 дав аналогічні показання, доповнивши, що його першим вдарив ОСОБА_6 і хто далі бив, не бачив.

Свідки
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні
показали, що 17.11.06 р.
біля 24 год. вони
були бару "Міраж", де ОСОБА_5
посварився з кимось і коли їхали додому, то той запропонував догнати тих хлопців, з якими він
сварився і розібратися з ними. Вони поїхали
автомашиною, якою він керував і догнали вказаних хлопців. Вони нікого не били,
а ОСОБА_7 взагалі, як стверджує, не виходив з машини.

їх показання спростувуються оголошеними в судовому
засіданні показаннями свідка ОСОБА_5, що біля бару "Міраж" ОСОБА_3 приставав до ОСОБА_6 і він заступився за них. Тоді
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 почали бити його, але їх розтягли. Коли їхали автомашиною, запропонував догнати хлопців і
розібратися з кожним. Догнали і всі почали битися. Він бився з ОСОБА_4, з ким
билися інші, не звернув уваги, але
бачив, що ОСОБА_1 взяв в машині якусь палку.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 16/369Д від 01.02.2006 року у потерпілого ОСОБА_2 малися забій
м"яких тканин правого передпліччя, перелом
5 п"ясної кістки правої кисті, які утворилися від дії тупого предмету. Перелом по
ступені тяжкості відноситься до категорії
ушкоджень середнього ступеню тяжкості,
як таке, що потягло за собою розлад здоров"я понад 21
день.

Суд кваліфікує дії підсудного за ст.122 ч.І КК України,
як нанесення умисного середньої
тяжкості тілесного ушкодження, тобто

умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121
КК, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

При обрання міри покарання суд враховує особу підсудного,
позитивну характеристику з місця
проживання, його молодий вік, щире каяття.

Пом"якшуючою обставиною суд
вважає щире каяття підсудного.

Обтяжуючих обставин суд не вбачає.

Суд вважає, що підсудному потрібно обрати покарання у
вигляді обмеження волі.

Але
враховуючи особу підсудного, його позитивну характеристику,
суд приходить до висновку про можливість його виправлення без відбування покарання і тому приймає рішення про звільнення його від відбування покарання з
випробуванням, якщо він протягом
іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов"язки.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Керуючись ст.ст. 323-324
КПК України, суд

присудив :

Визнати винним ОСОБА_1 по ст.
122 ч.І КК України та призначити покарання у виді двох років обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 7 6 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом одного року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов"язки - повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання
та періодично з"являтися до них для реєстрації.

Оставити
запобіжний захід підсудному ОСОБА_1 до
набрання вироком законної сили - підписку про невиїзд.

На вирок суду може бути подана апеляція до апеляційного
суду Київської області протягом 15 діб з моменту його проголошення.