У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.,

суддів

Канигіної Г.В., Пошви Б.М.

за участю
прокурора

Ковтун Н.Я.

захисника

ОСОБА_1

засудженого

ОСОБА_2

розглянула в
судовому засіданні у м. Києві 27 вересня
2007 року

кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_1 на вирок колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Миколаївської області від 27 червня 2007 року.

Вироком Вознесенського міськрайсуду
Миколаївської області від 27
листопада 2006 року

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Нова Одеса
Миколаївської області, раніше не судимого,

засуджено за ч. 3 ст. 286 КК
України із застосуванням ст. 69 КК України на 5 років позбавлення
волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На
підставі ст. ст.
75, 76 КК
України ОСОБА_2
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та зобов'язано не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу
органів кримінально-виконавчої системи та повідомляти ці органи про
зміну місця проживання та роботи.

Постановлено
стягнути із засудженого на користь потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_4 1956
грн. і 1680 грн. відповідно; з цивільного відповідача
ОСОБА_5 на
користь потерпілого ОСОБА_3 4564
грн. і 20000 грн. на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, потерпілої ОСОБА_6 20000
грн. моральної шкоди, потерпілого ОСОБА_4 3920
грн. і 20000 грн. на відшкодування матеріальної і
моральної шкоди, потерпілої
ОСОБА_7 20000 грн. моральної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_2
визнано винним у тому, що він 26 травня 2006 року, приблизно о 15 годині 15 хвилин,
керуючи за довіреністю автомобілем “ГАЗ-ЧАЗ", реєстраційний
державний номер НОМЕР_1, та
рухаючись по маршруту “Миколаїв-Братське” автодорогою
М-23 “Ульянівка-Миколаїв” зі швидкістю 83-86 км/годину при
переїзді перехрестя дороги на с. Білоусівка, на порушення вимог пунктів 1.3,
1.5, 1.7, 2.3 „б", 10.1, 10.3, 11.1, 11.2, 12.1, 12.3, 13.3 Правил
дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не
вибрав безпечну швидкість руху та дистанцію стосовно
мопеда “Ямахи”, що був для нього перешкодою, продовжував
наближатися до мопеда, яким керувала неповнолітня ОСОБА_8 з
двома пасажирами позаду, що є порушенням п. 21.1 Правил дорожнього руху.

На
перехресті водій мопеда ОСОБА_8, виконуючи поворот наліво, порушила вимоги пунктів 10.1, 10.3, 10.4 Правил дорожнього руху,
внаслідок чого та зазначених порушень з боку
водія ОСОБА_2
виникло зіткнення автомобіля з мопедом.

У
результаті дорожньо-транспортної події ОСОБА_8 та два пасажири мопеда - ОСОБА_9 і
малолітня ОСОБА_10 -
загинули.

Вироком колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області від 23 червня 2007 року вирок Вознесенського міськрайсуду
від 27 листопада 2006 року щодо ОСОБА_2 у
частині не призначення додаткового
покарання та в частині звільнення
його від відбування покарання з випробуванням на 2 роки на підставі ст.. 75 КК
України з покладанням на засудженого обов'язків, передбачених пунктами 2, 3 ст.
76 КК України, скасовано. ОСОБА_2 за ч. 3
ст. 286 КК
України, крім призначеного
судом 1 інстанції із застосуванням ст. 69 КК України основного покарання 5
років позбавлення волі,
призначено додаткове покарання у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами строком на
2 роки.

У
касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить вирок апеляційного суду скасувати и призначити ОСОБА_2 покарання 5 років позбавлення волі із
застосуванням ст. 69 КК України, на
підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання на 2 роки, без
позбавлення права керувати транспортними засобами.

Зазначає, що апеляційний суд у
порушенні вимог статей 332-335 КПК України не навів мотивів, за якими призначив
реальне покарання, та причин, з яких неможливе застосування ст. 75 КК України.
Також вважає, що суд незаконно послався на загибель трьох осіб як на обставину,
що обтяжує покарання.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_1, яка підтримала свою касаційну
скаргу, засудженого ОСОБА_2, який просив скаргу
задовольнити, думку прокурора про задоволення скарги частково, зміни вироку в частині призначення додаткового покарання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що її слід задовольнити частково, з таких підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину відповідає фактичним обставинам
справи, підтверджується наведеними у вироку доказами і не оскаржується у
касаційній скарзі захисником ОСОБА_1.

Дії засудженого ОСОБА_2 за ч. 3 ст. 286 КК України
кваліфіковано правильно.

Скасовуючи вирок першої інстанції і
постановляючи свій вирок щодо ОСОБА_2, суд апеляційної інстанції мотивував
прийняте рішення і дійшов обґрунтованого
висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого ст. 75 КК України.

Призначаючи ОСОБА_2 міру покарання із
застосуванням ст. 69 КК України, апеляційний суд з дотриманням вимог ст. 65 КК
України врахував ступень тяжкості вчиненого злочину, дані про особу
винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що призначене засудженому покарання є необхідним й
достатнім. Підстав для його пом'якшення немає.

Однак, постановляючи вирок щодо ОСОБА_2 в частині призначення додаткового
покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2
роки, суд апеляційної інстанції не дотримався вимог ст. 400 КПК України. Згідно
з частиною другої цієї статті посилення
покарання при новому розгляді справи допускається тільки за умови, що вирок
було скасовано за м'якістю покарання або у зв'язку з необхідністю застосування
закону про більш тяжкий злочин за поданням прокурора або за скаргою потерпілого
чи його представника, а також коли при новому розслідуванні справи буде
встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжкий злочин, або коли збільшився
обсяг обвинувачення.

Раніше вироком апеляційного суду Миколаївської області від 23 лютого 2007
року ОСОБА_2 було засуджено за ч. 3 ст. 286 КК України із застосуванням ст. 69
на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними
засобами. Цей вирок було скасовано ухвалою колегії суддів палати у кримінальних
справах Верховного Суду України від 17 травня 2007 року не за м'якістю
покарання або у зв'язку з необхідністю застосування закону про більш тяжкий
злочин. Тому призначення ОСОБА_2 додаткового покарання у виді позбавлення права
керувати транспортними засобами є посиленням покарання.

З таких підстав оскаржуваний вирок суду підлягає зміні, а рішення про
призначення додаткового покарання - скасуванню.

Інших порушень норм
кримінально-процесуального закону, що тягли б за собою зміну чи
скасування вироку, не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а :

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково, вирок колегії
суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської
області від 27 червня 2007 року щодо ОСОБА_2 змінити, скасувати в частині
призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки.

Вважати ОСОБА_2 засудженим за ч. 3 ст. 286 КК України на 5 років
позбавлення волі без позбавлення права
керувати транспортними засобами.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

В.Ф. Пивовар Г.В. Канигіна Б.М. Пошва