Справа № 1-9/08
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Борщівський районний суд
Тернопільської області

19 лютого 2008 року

в складі:
головуючого Денисової Т.С.

при секретарі Кінзерському О.В.

з участю прокурора Кураша В.Є.

представника
потерпілого ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

розглянуши у відкритому
судовому засіданні в м.Борщеві справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки
с.Лосяч Борщівського району, українки, громадянки України, освіта середня,
одруженої, пенсіонерки по віку, непрацюючої, жительки с.Цигани Борщівського
району, раніше несудимої,

у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст.122 КК України,

в с т а н о в и в :

Підсудна ОСОБА_1 7 листопада 2007 року біля 16.00 год.,
знаходячись на території ферми приватного агропромислового підприємства
„Терра”, що у с.Цигани Борщівського району, під час суперечки із ОСОБА_3, яка з
її слів, випасала корів на її земельній ділянці, діючи умисно, забрала в
потерпілої дерев”яну палицю і нанесла один удар по голові ОСОБА_3, а другий по
лівій руці, яку потерпіла підняла для захисту від занесеної над голою палиці. В
результаті умисних дій підсудної потерпілій ОСОБА_3 спричинено тілесні
ушкодження у вигляді закритого перелому лівої ліктевої кістки в нижній третині
із незначним зміщенням відломків, які згідно висновку судово-медичної
експертизи № 345 від 26 листопада 2007 року відносяться до категорії середньої
тяжкості.

Підсудна ОСОБА_1 вину в пред”явленому обвинуваченні не визнала і
суду пояснила, що з потерпілою ОСОБА_3 вона десятки років перебуває у
неприязних стосунках. Потерпіла навмисно випасає свою худобу на земельній
ділянці, що розміщена напроти її господарства і якою з дозволу сільради
користується лише її сім”я. Так, 7 листопада 2007 року в 16 год. коли вона
вигнала для випасання своїх кіз, побачила, що потерпіла випасає корів саме на
її земельній ділянці. На її попередження відігнати корів з її землі, потерпіла
не реагувала. Між ними виникла суперечка. ОСОБА_3 мала в руках металеві кілки
для припинання худоби, молоток та шнурок. Під час суперечки потерпіла металевим
кілком вдарила її в чоло, від чого потекла кров. Вона відштовхнула потерпілу і
та впала. Вона ж пішла додому зупиняти кров з рани. Ні потерпіла, ні вона
дерев”яної палиці з собою не мали і потерпілу вона не била.

Суд, об”єктивно дослідивши всі зібрані та перевірені у судовому
засіданні докази, прийшов до переконання про доведеність обвинувачення
підсудної у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України. В цьому суд
переконали слідуючі докази.

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що дійсно з підсудною
перебуває в неприязних стосунках. Остання постійно безпідставно її ображає,
вчиняє суперечки з буль-яких побутових дрібниць. Так 7 листопада 2007 року біля
16 години вона пішла з господарства, маючи в руках палицю дерев”яну, три
маталеві штирі та молоток, випасати худобу. Для пасовища люди використовують
територію ферми ПАП „Тера”. Знаходячись на території ферми, до неї підійшла
ОСОБА_1 і стала сваритися, що вона випасає корів на її земельній ділянці. В
черговий раз вона намагалася пояснити підсудній, що це земля ферми, однак
ОСОБА_1 не припиняла сварку. Відходячи від підсудної в сторону, остання
наздогнала її, відібрала дерев”яну палицю і нанесла один удар по голові, а
другий прийшовся по лівій руці, яку вона підняла, щоб захистити голову. В
результаті удару відчула сильну фізичну біль. Того ж дня звернулася до лікаря і
він при обстеженні повідомив, що в неї є перелом ліктевої кістки зі
зміщенням.

Свідок ОСОБА_5, дочка потерпілої, в судовому засіданні пояснила, що з
підсудною їх сім”я перебуває у неприязних стосунках. 7 листопада 2007 року біля
16 години потерпіла вигнала худобу з двору і через декілька хвилин повернулася
плачучи. Розповіла, що її вдарила палицею по голові та руці ОСОБА_1 В лікарні,
куди маму відвезли того ж дня, лікар зафіксував перелом ліктевої кістки лівої
руки.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили покази
потерпілої, щодо її фізичного та психологічного стану та розповіді про причину
болі в руці 7 листопада 2007 року.

Свідок ОСОБА_8, як вбачається з її протоколу допиту (а.с.47), повідомила,
що ідучи додому з пасовища через господарство ОСОБА_1, розповіла, що на
території ферми випасає корів ОСОБА_3. Свідок також підтвердила, що між
потерпілою та підсудною постійно виникають суперечки.

ОСОБА_9, чоловік підсудної, в судовому засіданні показав, що дружина його 7
листопада 2007 року прийшла додому з раною на чолі і розповіла, що її вдарила
металевим кілком під час суперечки потерпіла ОСОБА_3 Він також вважає, що
потерпіла немає права випасати худобу навпроти їх господарства.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 26 листопада 2007 року № 345
(а.с.73), у ОСОБА_3 мав місце закритий перелом лівої ліктевої кістки в нижній
третині із незначним зміщенням відломків, а також синець в нижній третині
лівого передпліччя. Характер та локалізація перелому ліктевої кістки, наявність
синця в проекції перелому, свідчать про те, що дані ушкодження є наслідком
локальної дії (удару) тупого предмету в ділянку внутрішньої поверхні нижньої
третини лівого передпліччя. Ушкодження спричинені за декілька діб до моменту
обстеження, не виключено 7 листопада 2007 року і за ознакою довготривалого
розладу здоров”я відносяться до категорії середньої тяжкості.

Опитаний в судовому засіданні експерт Філіп Б.Є. показав, що для падіння з
висоти власного росту не є характерним перелом ліктевої кістки. Окрім цього, з
огляду на пояснення підсудної, остання не може пояснити як саме падала
потерпіла, а тому питання, пов”язані із падінням і як наслідок настання
отриманих потерпілою тілесних ушкоджень є безпідставними.

Аналізуючи всі дані в їх сукупності, суд вважає, що підсудна ОСОБА_1 умисно
заподіяла потерпілій ОСОБА_3 тілесне ушкодження, що відноситься до середньої
тяжкості, і такі її дії слід кваліфікувати за ч.1 ст.122 КК України.

При обранні міри покарання підсудній, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу підсудної, яка до кримінальної
відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю
проживання, її пенсійний вік, думку потерпілої.

За таких обставин виправлення і перевиховання ОСОБА_1 можливе
без ізоляції від суспільства, а тому покарання їй слід обрати у виді
позбавлення волі і застосувати ст.75 КК України, звільнити її від відбування
покарання з випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_3 заявила цивільний позов про відшкодування 355,90 грн.
матеріальної шкоди, 15000 грн. моральної шкоди та 500 грн. витрат на оплату
правової допомоги.

Як пояснила потерпіла, матеріальні витрати, понесені нею в результаті
злочинних дій підсудної складаються з витрат на придбання ліків за призначенням
13 листопада 2007 року лікаря-невропалолога на суму 235,90 грн., 120 грн.
витрат на оплату пального до автомобіля свідка ОСОБА_6, який перевозив
потерпілу на прийом до лікаря в поліклініку Борщівської райлікарні.

Потерпілою документально не доведено, що амбулаторне лікування, яке
проведено нею з 13 листопада 2007 року пов”язане із спричиненням їй 7 листопада
2007 року ОСОБА_1 тілесних ушкоджень. А крім цього, не доведено понесення
витрат на придбання ліків відповідно до переліку та кількості із зазначенням
вартості призначених їй медикаментів. Також не надано доказів щодо понесення
нею витрат на придбання пального.

А тому суд вважає, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди
задоволенню не підлягає.

Суд вважає, що потерпіла дійсно перенесла фізичний біль, страждання
внаслідок спричинення їй підсудною тілесних ушкоджень, через негативну поведінку підсудної по
відношенню до неї, перенесла також душевні страждання, діями підсудної була
принижена її честь та гідность, вона втратила спокій та сон, тривале амбулаторне
лікування, незаживлення рани, порушило її нормальний ритм життя, вона змушена
постійно звертатися за сторонньою допомогою.

При визначенні розміру суми відшкодування суд, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості, враховуючи всі обставини справи,
матеріальний стан підсудної, яка ніде не працює, є пенсіонером по віку, вважає,
що позов в частині відшкодування моральної шкоди слід задоволити частково.

З огляду на часткове задовелення позовних вимог, суд вважає, що витрати на
оплату правової допомоги потерпілої також слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд

з а с у д и в :

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК
України, і призначити покарання 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнити від відбування покарання з
випробуванням, визначивши іспитовий строк 1(один) рік.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_1 обов”язок в період
іспитового строку повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну
місця проживання.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 3000 (три тисячі) гривень моральної
шкоди, 400 (чотириста) гривень на оплату правової допомоги.

В задовеленні інших позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Міру запобіжного заходу засудженій ОСОБА_1 до набрання вироком законної
сили залишити підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Тернопільської
області через Борщівський районний суд протягом п»ятнадцяти діб з моменту його
оголошення.

Головуючий: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Борщівського
районного суду
Денисова Т.С.