Провадження №1кс/200/6974/14
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2014 року м. Дніпропетровськ

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю заявника ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000126 від 23.01.2013року, -

ВСТАНОВИВ:
До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000126 від 23.01.2013року.

В обґрунтування скарги зазначено, що постановою слідчого СВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31 жовтня 2014р. закрито кримінальне провадження, що було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000126 від 23.01.2013 з формулюванням у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Копія постанови була надана заявниці для ознайомлення 01 листопада 2014р., проте з нею вона не згодна, виходячи з того, що підставою для закриття кримінального провадження став висновок про те, що летальний випадок у хворого ОСОБА_5 є результатом нещасного випадку і лікарської помилки (яка не передбачає настання юридичної відповідальності), а отже не підпадає під дію ст.140 Кримінального кодексу України. При цьому підставою для реєстрації кримінального провадження стали матеріали кримінальної справи №69061269 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 139 КК України. Вказується, що лікар ОСОБА_6 діяв згідно протоколу проведення дослідження та виконав свої обов`язки в повному обсязі. Однак мають місце численні обставини, які суперечать такому висновку.

Так, численні порушення правил надання допомоги хворому з інфарктом, які вказані у Думці спеціаліста за підписом доцента кафедри судової медицини Одеського державного медичного університету ОСОБА_7 від 29 жовтня 2006р. (цей документ був основою для відкриття кримінальної справи) так і не були спростовані або принаймні пояснені подальшими експертизами та свідченнями.

Висновок експерта ОСОБА_8 про неможливість зробити висновки відносно різкого підйому артеріального тиску, що стало причиною смерті в результаті передозування препарату Допамін наведено як фрагментарну та неточну передачу змісту незапротокольованої бесіди між експертом, слідчим та заявницею, яка відбулася у м.Харків 13 жовтня 2014р. Тому, у такому викладенні думка експерта не передбачена кримінально-процесуальним законодавством України і не може вважатися експертним висновком ОСОБА_9 .

Згідно з наведеними у томі 3, ар.45 кримінальної справи свідченнями лікаря ОСОБА_10 (на момент допиту - завідувач реанімаційного відділення КОСМП м. Дніпропетровська), відсутність остаточного діагнозу та проведеної безпосередньо перед процедурою тромболізису електрокардіограми (ЕКГ) свідчать про порушення протоколу лікування та протоколу проведення клінічних випробувань.

Згідно протоколу очної ставки (том 4, ар. 132-145 кримінальної справи) лікар ОСОБА_11 , пояснюючи свої дії при проведенні настільки короткочасних реанімаційних заходів, вказав на те, що у пацієнта Легези був розрив тканин серця, що не підтверджується протоколом розтину тіла пацієнта Легези від 04 жовтня 2004р. за підписом паталогоанатома Діхтяр.

Разом з тим, у Висновку експерта №129-КЕ/2008 вказується на відсутність у наданих гістологічних препаратах ознак гострого інфаркту міокарда, який був зазначений у протоколі розтину.

Більш за те, у відповідності до ч.2 ст.52 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я», активні заходи щодо підтримання життя хворого припиняються в тому випадку, коли стан людини визначається як незворотна смерть. Порядок припинення таких заходів, поняття та критерії смерті визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я відповідно до сучасних міжнародних вимог.

Зважаючи на цю обставину, пояснення лікаря ОСОБА_11 є нікчемними, а його бездіяльність повинна знайти відповідну правову кваліфікацію.

У висновках техніко-криміналістичної експертизи (том 4, ст. 153-154 кримінальної справи) вказується на наявність слідів численних виправлень у медичних документах. Належного пояснення цим виправленням надано не було, в той час, як ці дії повинні бути кваліфіковані за ст.358 КК України.

Таким чином, не можна вважати професійність або непрофесійність дій лікаря ОСОБА_11 однозначно встановленою, а отже постанова слідчого про закриття провадження належним чином не обґрунтована, передчасна, незаконна.

У судовому засіданні заявниця скаргу підтримала та просила задовольнити, слідчий проти задоволення скарги заперечувала, просила в ній відмовити, посилалась на те, що постанова про закриття кримінального провадження винесена законно та підстав для її скасування не має.

Вислухавши скаржника, адвоката та слідчого, дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження, вважаю за необхідне скаргу задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Як встановлено у судовому засіданні, 31 жовтня 2014 року слідчим СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000126 від 23.01.2013 року, підставою для реєстрації якого стали матеріали кримінальної справи №69061269 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.139 КК України ненадання медичної допомоги належним чином, без поважних причин з боку працівників швидкої медичної допомоги хворому ОСОБА_5 , що спричинили смерть останнього.

В обґрунтування постанови слідчим покладено висновок про те, що лікар швидкої медичної допомоги ОСОБА_6 діяв як у відповідності до норм чинного законодавства, так і посадової інструкції, крім цього виконував укладений між Дніпропетровською державною медичною академією та «Авентіс Фарма Інернешнл СА» договір про медичне дослідження препарату Еноксапарин /дослідження «ExTrakt TIMI 25»/, за згоди померлого ОСОБА_5 , і призначив останньому препарат «допамін» дозуванням 400/200 мл., що в чотири рази перевищувало норму призначення препарату. Посилаючись на судження експерта ОСОБА_8 щодо індивідуальної чутливості до препарату та можливого підвищення дози препарату для досягнення терапевтичного ефекту, не встановлення кількості введеного померлому препарату, слідчий дійшла висновку про відсутність в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ст.140 ч.1 КК України.

У відповідності до ч.1 ст.6 КК України, особи, які вчинили злочини на території України, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом.

За ч.1 ст.11 КК України злочином є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння /дія або бездіяльність/, вчинене суб`єктом злочину. Суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила злочин у віці, з якого відповідно до цього Кодексу може наставити кримінальна відповідальність /ч.1 ст.18 КК України/.

Відповідно до ст.140 КК України передбачена відповідальність за невиконання чи неналежне виконання медичним або фармацевтичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого чи несумлінного до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого.

Оскільки слідчим не встановлено кількість введеного померлому препарату, не допитано на цей предмет відповідальних за вчинення маніпуляцій них дій осіб та лікаря, не встановлено хто коли та для чого сфальсифікував медичні документи, вважаю, що досудове слідство проведено не повно, таким чином не можливо встановити об`єктивну та суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ст.140 КК України.

Також встановлено, що під час здійснення досудового розслідування, а саме 23.08.2012 року начальником слідчого управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області надано вказівки слідчому по кримінальній справі.
Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчими вказаних вказівок не було виконано.
Згідно ст.94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, визначених ст.91 цього Кодексу, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Зазначені вимоги законодавства при досудовому розслідуванні даного кримінального провадження виконані не були, що свідчить про неповноту розслідування, а отже прийняте слідчим рішення про закриття кримінального провадження є передчасним, в зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 307 КПК України, за наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, постановляєтся ухвала, якою може бути скасовано рішення слідчого чи прокурора, зобов`язано припинити дію, зобов`язано вчинити певну дію, або про відмову у задоволенні скарги. Нормою ч. 3 цієї статті встановлено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 22, 26, 303-307 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження №0000126 від 23.01.2013року задовольнити.

Постанову слідчого СВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 31.10.2014 року про закриття кримінального провадження №0000126 за ч.1 ст.140 КК України скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1