АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/2421/14-к Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/790/309/14 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія : ст.194 КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 березня 2014 року м. Харків
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Харківської області у складі :
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора - ОСОБА_5 ,
підозрюваного - ОСОБА_6 ,
при секретарі - ОСОБА_7 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою прокурора Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 21 березня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ ЛВ на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці ОСОБА_9 та застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов*язання.
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 21 березня 2014 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ЛВ на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов*язання з покладенням на підозрюваного обов*язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме : прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду за першою вимогою ;не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання .
Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора в обґрунтування доводів апеляційної скарги, думку підозрюваного, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з наступних підстав:
В порядку ст.ст.276-278 КПК України 28 лютого 2014 року здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.263 КК України (а.с.22-23), а 19 березня 2014 року у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.185 КК України ( а.с.32- 34).
В клопотанні про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.263 ч.2,185 ч.2 КК України, в яких підозрюваний повністю визнав свою провину та щиро розкаявся ; наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України. Проте, всупереч вимогам ч.1 ст.184 КПК України, клопотання взагалі не містить обґрунтування обставин, які дають підстави вважати неможливим застосування до ОСОБА_6 іншого, аніж тримання під вартою, запобіжного заходу (а.с.2-5).
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов*язково має бути розглянута можливість застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею були з*ясовані обставини, передбачені ч.1 ст.194 КПК України та вірно встановлена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.263, ч.2 ст.185 КК України, які є злочинами середньої тяжкості, за один із яких передбачено покарання на строк до 5 років, та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Разом тим, слідчий суддя зазначив, що підозрюваний самостійно і добровільно з*являється до слідчого за його викликами; самостійно з*явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу; основні слідчі дії у кримінальному провадженні закінчені, тому суд, пославшись на положення КПК України та п.3 ст.5 Європейської Конвенції про захист прав і основних свобод людини, дійшов висновку, що запропонований слідчим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 є занадто суворим для запобігання встановленим ризикам.
Згідно з ч.4 ст.195 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, але не доведе обставини, які б свідчили про недостатність застосування більш м*яких запобіжних заходів, слідчий суддя має право застосувати більш м*який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.195 КПК України.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосував до нього запобіжний захід у особистого зобов*язання, поклавши на підозрюваного обов*язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка відповідає вимогам ст.196 КПК України. Доводи апеляційної скарги прокурора правильності висновку суду першої інстанції не спростовують.
Посилання прокурора на наявність невірного зазначення в оскаржуваній ухвалі року постановлення ухвали та звернення слідчого до суду з клопотанням - 2013, замість 2014 року не є підставою для скасування судового рішення, оскільки ці описки є очевидними та суд першої інстанції не позбавлений можливості за власною ініціативою або за заявою учасників кримінального провадження виправити їх в порядку ст.379 КПК України.
Колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді від 21 березня 2014 року законною та обґрунтованою, підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги прокурора не вбачає.
Керуючись ст.ст.404,405, ч.3 ст.407,418,419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Харківської міжрайонної прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м.Харкова від 21 березня 2014 року про відмову у задоволенні клопотання слідчого СВ ЛВ на станції Харків-Пасажирський Управління МВС України на Південній залізниці ОСОБА_9 та застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов*язання залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий :
Судді :