АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 537/5209/14-к Номер провадження 11-кп/786/108/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст. 186 КК України КОПІЯ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 березня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисників обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження за апеляцією прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області на вирок колегії суддів Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця , гр.. України , з середньою освітою , не одруженого , маючого на утриманні малолітню дитину , не працюючого , раніше не судимого
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186 ч.3 КК України та засудженого із застосуванням ст..69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , українця , гр. України , з середньою освітою , не одруженого , не працюючого , раніше не судимого
визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186 ч.3 КК України та засудженого із застосуванням ст..69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі.

В С Т А Н О В И Л А:
До Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга

прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області на вказаний вирок.

Прокурор , що приймав участь у розгляді справи , не оспорюючи фактичних обставин по справі та правильності юридичної кваліфікації дій обвинувачених просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особи обвинувачених та постановити новий вирок , яким призначити ОСОБА_9 за ст..186 ч.3 КК України 6 років позбавлення волі , а ОСОБА_10 призначити за ст..186 ч.3 КК України 5 років позбавлення волі.

В обґрунтування апеляції прокурор зазначає , що суд не врахував особу обвинувачених , а саме те , що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вину в скоєнні злочину визнавали частково. Серед потерпілих від злочину є жінка та особи похилого віку. Судом не враховано , що після вчинення злочину обвинувачені з місця вчинення злочину зникли , не викликали швидкої допомоги , не надали першої медичної допомоги потерпілому та залишили зв`язаним та закритим в побутовому приміщенні . Також обвинувачені не працюють , не навчаються і так , як не зайняті суспільно корисною працею то схильні до вчинення злочину. Крім того ОСОБА_10 не має місця реєстрації та проживання.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок колегії суддів місцевого суду не оскаржувався.

У своїх запереченнях обвинувачений ОСОБА_10 , в його інтересах захисник адвокат ОСОБА_11 та захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 просять відмовити у задоволенні апеляції прокурора посилаючись на те , що судом при призначенні обвинуваченим покарання були повно враховані дані щодо їх особи , а доводи апеляції прокурора є необґрунтованими.

Вироком колегії суддів Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186 ч.3 КК України та засуджено із застосуванням ст..69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі; за ст. 186 ч. 2 КК України визнано невинуватим та виправдано;

ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст..186 ч.3 КК України та засуджено із застосуванням ст..69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 визнано винуватими та засуджено за вчинення злочину за наступних обставин:

Так 24 травня 2014 року , близько 18-ї години 30 хвилин , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою , з метою заволодіння чужим майном , прибули до воріт охоронюваної території за адресою АДРЕСА_3 , де одягнули собі на голову спортивні шапки із заздалегідь вирізаними отворами для очей , перелізли через ворота на територію , де ОСОБА_9 з метою подолання опору охоронця ОСОБА_12 , розпилив останньому в очі із балончика , який приніс із собою , невстановлену речовину (газ), застосувавши тим самим насильство , що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого. Після цього ОСОБА_9 капроновою ниткою , яку приніс із собою зв`язав руки потерпілого , а ОСОБА_10 зв`язав ноги та разом віднесли ОСОБА_13 до побутового приміщення , що розташоване у виробничому приміщенні , спричинивши потерпілому легкі тілесні ушкодження у вигляді саден на лівій нижній кінцівці. Дізнавшись від ОСОБА_13 про те . що в офісному приміщенні знаходяться готівкові кошти , ОСОБА_10 віджав віконну раму , а ОСОБА_9 проник в середину офісного приміщення та витяг сейф та металевий ящик , які вони віднесли до виробничого приміщення де відкрили та викрали з них грошові кошти в сумі 24 000 грн. , що належали потерпілому ОСОБА_14 та перебували під охороною потерпілого ОСОБА_12 ..

Заслухавши суддю-доповідача , прокурора , який просив задовольнити апеляційну скаргу та відмовити у задоволенні апеляції обвинуваченого ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_9 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_8 , які просили задовольнити подану обвинуваченим апеляцію та відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора , обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника, які вважають вирок суду законним та обґрунтованим та просять відмовити у задоволенні апеляційної скарги , провівши судові дебати , заслухавши останнє слово обвинувачених , перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляцій , колегія суддів приходить до висновку , що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

Як убачається із змісту вироку , суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у вчиненні злочину , передбаченого ст..186 ч.3 КК України. Правильність цих висновків і кваліфікація дій обвинуваченого підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами , яким суд дав належну оцінку і ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

В той же час доводи апеляції прокурора щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання колегія суддів вважає слушними .

Згідно ст..370 КПК України , судове рішення повинно бути законним , обґрунтованим і вмотивованим. , Законним є рішення , ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження , передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення , ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами , дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішенням , в якому наведені належні і достатні мотиви та підставі його ухвалення.

Відповідно до частини 2 статті 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» , призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину , дані про особу винного та обставини , які пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого визнається таке покарання , яке хоч і не виходить за межі , встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність , але за своїм видом і розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Оцінюючи правильність застосування судом першої інстанції положень статті 69 КК України та призначення покарання нижче від нижчої межі санкції статті , майже в мінімальному розмірі передбаченому КК для даного виду покарання , колегія суддів приходить до висновку , що в цьому питанні суд першої інстанції припустився помилки.

Так судом було визнано обставинами , що пом`якшують покарання обвинувачених , які в подальшому сталі підставою для застосування положень статті 69 КК України , щире каяття , активне сприяння розкриттю злочину , стан здоров`я , часткове відшкодування шкоди.

Проте , як вбачається із матеріалів справи , формально зазначивши обставини , які нібито є такими , що пом`якшують покарання , суд не навів жодних доводів , які б свідчили про це. В той же час , із матеріалів провадження видно , що обвинувачені після вчинення злочину до слідчих органів самостійно не з`явились . Вони були затримані правоохоронними органами коли вже їх особи були встановлені за допомогою потерпілого (свідчення потерпілого ОСОБА_14 в суді першої інстанції) через декілька днів. Обставини розслідування провадження жодним чином не свідчать про їх активне сприяння розкриттю злочину. В матеріалах справи відсутні будь які об`єктивні медичні дані , які б свідчили про поганий стан здоров`я обвинувачених. Та обставина , що вони не перебувають на обліку у лікаря нарколога жодним чином не свідчить про якісь позитивні ознаки особи обвинувачених. В матеріалах провадження також відсутні дані про відшкодування потерпілим майнової шкоди з боку ОСОБА_9 .. Не враховано також судом першої інстанції і такої обставини як вчинення тяжкого злочину за який кримінальним законом передбачене покарання від 4 до 8 років позбавлення волі.

В той же час із матеріалів провадження та змісту вироку місцевого суду вбачається ,що злочин було вчинено із застосуванням спецзасобу (газового балончика) , було вчинено зв`язування потерпілого з метою зашкодити йому припинити злочинні дії або повідомити правоохоронні органи , із застосуванням масок , злочин є вочевидь зухвалим.

Колегія суддів вважає також помилковим встановлення судом першої інстанції такої пом`якшуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_9 обставини як часткове відшкодування шкоди , оскільки матеріали провадження не містять жодного доказу цього і не знайшло це підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Та обставина , що злочин вчинено через нібито несплату заробітної плати потерпілим , жодним чином не скасовує злочинність діяння та не звільняє від кримінальної відповідальності , а до того ж в матеріалах провадження відсутні і будь які докази цього.

Доводи апеляції прокурора про часткове визнання обвинуваченими своєї вини колегія суддів вважає необґрунтованими , оскільки встановлене судом обвинувачення , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 визнали і з цим погодився і прокурор.

З урахуванням наведених обставин , колегія суддів приходить до висновку , що призначення судом першої інстанції покарання із застосуванням положень ст..69 КК України нижче від найнижчої межі , суперечить загальним засадам призначення покарання , обраний обвинуваченим строк покарання є вочевидь несправедливим через його м`якість , а тому у справі слід постановити новий вирок , яким призначити обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі в мінімальному розмірі санкції статті , з урахуванням всіх обставин , щодо особи обвинувачених , фактичних обставин по справі .

Визначаючи конкретні строки покарання колегія суддів враховуючи, що обидва обвинувачені вперше притягуються до кримінальної відповідальності , ОСОБА_9 має на утриманні малолітню дитину, а обвинуваченим ОСОБА_10 відшкодовано потерпілому майнову шкоду в розмірі 8000 грн., приходить до висновку , що покарання у розмірі 4 років позбавлення волі кожному із обвинувачених , буде необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження скоєння ними нових злочинів.

Вважати обране покарання несправедливим через його суворість , колегія суддів підстав не знаходить .

В той же час призначення покарання у розмірі запропонованому прокурором в апеляційній скарзі не буде відповідати всім об`єктивним обставинам по справі.

Керуючись ст..ст.405,407,414,420 КПК України , колегія суддів апеляційного суду Полтавської області , -

З А С У Д И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Кременчука Полтавської області задовольнити частково;

Вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18 листопада 2014 року відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст..186 ч.3 КК України в частині призначення покарання скасувати;

Постановити новий вирок , яким призначити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за ст..186 ч.3 КК України покарання у виді 4 років позбавлення волі , кожному;

В іншій частині вирок залишити без змін;

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржений до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції , а засудженими , які тримаються під вартою , - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
З оригіналом згідно:Суддя ОСОБА_2