Справа № 302/212/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2015смт. Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_4 ,

потерпілий ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр. України, уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, працюючого інспектором військового обліку Синевирської сільської ради, не одруженого, раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
23.04.2014 р. біля 18 год. в АДРЕСА_2 на межі земельних ділянок ОСОБА_6 , перебуваючи у тривалих неприязних відносинах з ОСОБА_5 із-за спору на дорозі спільного користування, під час конфлікту з приводу засмічення дороги бур`яном умисно наніс ОСОБА_5 правою ногою удар у пах, від чого останній зігнувся та у такому положенні наніс ще один удар правою ногою в ліву частину грудей, після чого коліном правої ноги наніс удар в область підборіддя, від чого ОСОБА_5 впав на землю та у відповідності до висновку судово-медичної експертизи № 53 від 23.05.2014 р. отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритої травми грудної клітки, посттравматичного лівобічного орхіту, відсутність зуба, які вкладуються в час пригоди, спричинені твердими тупими предметами по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці в кулак та взуті ноги сторонньої людини та кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_6 заперечив вину в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, і свою позицію обґрунтував такими показами.

23.04.2014 р. біля 18 год., повернувшись додому з роботи, він побачив сміття на дорозі при вході на подвір`я будинку де він мешкає з батьками. З цього приводу він зауважив ОСОБА_5 , який є його стриєм і мешкає з сім`єю поряд, однак той накричав на нього та образив. ОСОБА_6 граблями почав відгортати з дороги бур`ян. На це підійшов ОСОБА_5 схопився руками за граблі і вони почали тягатись. ОСОБА_5 впав у яму і відпустив граблі. На це надійшов батько обвинуваченого, схилившись над ОСОБА_5 . Однак той замахнувся і вибив з рота батька цигарку. Батько відповів на це ударом долонею руки по обличчю ОСОБА_5 . На цьому конфлікт і сварка завершились. Через деякий час обвинувачений дізнався, що ОСОБА_5 ліг у лікарню і заявив у міліцію про те, що обвинувачений його побив. Обвинувачений ОСОБА_6 таке розцінює як помсту по причині конфлікту між родинами щодо користування дорогою.

Потерпілий ОСОБА_5 пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення підтримав і показав таке.

23.04.2014 р. біля 18 год. його племінник ОСОБА_6 прийшов на дорогу між земельними ділянками і подвір`ям їх будинків, почав сваритись і намагався вдарити його дерев`яними граблями. Відхилившись від удару, потерпілий схопився руками за граблі і в цей момент обвинувачений сильно вдарив його ногою в пах і два рази по грудях, коліном у підборіддя, вибивши вставлений зубний протез. Від ударів потерпілий впав на землю і втратив свідомість. Отямившись лежачим, побачив над собою брата ОСОБА_7 (батька обвинуваченого), який курив, тримав руками його за груди і говорив, «що він робить». Оскільки після конфлікту і побоїв його стан погіршився, потерпілий звернувся в лікарню за медичною допомогою, бо його сильно боліла голова і знудило. Потерпілий заявив цивільний позов до обвинуваченого про відшкодування йому 5380 грн. завданої злочином шкоди, з яких 3880 грн. матеріальної шкоди за понесеними витратами на лікування і 1500 грн. моральної шкоди.

Оцінивши позиції учасників кримінального провадження, їх докази, зокрема сторони обвинувачення, потерпілого і сторони захисту, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 є винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України за кваліфікуючими ознаками: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Це переконання суду ґрунтується на такому обґрунтуванні.

Згідно висновку судово-медичного експерта № 53 у потерпілого виявлено під час обстеження відсутність зуба, закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, посттравматичний лівобічний орхіт. Ці тілесні ушкодження за висновком експерта спричинені твердими тупими предметами по ударному механізму дії, якими могли бути кулаки рук і взуті ноги сторонньої людини, а також дерев`яна палиця. Одержані тілесні ушкодження потягнули за собою розлад здоров`я більше 6 але менше 21 дня, вкладаються в строк події, яка мала місце 23.04.2014 р.

Отже, покази потерпілого щодо конфлікту з обвинуваченим, який завершився його побоями, відповідають висновку судово-медичної експертизи про кількості і механізму нанесених потерпілому ударів та тілесних ушкоджень від їх локалізації на тілі потерпілого, причинах їх виникнення та давності. Ці докази підтверджені і непрямими доказами в справі, поданими стороною обвинувачення, а саме: заявах потерпілого в міліцію про вчинене проти нього кримінальне правопорушення, змістом записів у медичній картці потерпілого, зафіксованих медичною установою при зверненні і первинному обстеженні та лікуванні. Окрім цього, наявність між потерпілим і обвинуваченим конфлікту за встановленими вище обставинами підтвердили всі свідки як зі сторони обвинувачення, так і зі сторони захисту.

Суд бере до уваги покази свідків ОСОБА_8 (дочки потерпілого) і ОСОБА_9 (дружини потерпілого), оскільки ці покази відповідають повністю встановленим обставинам і прямим доказам показам потерпілого і висновку судово-медичного експерта, як за обставинами події так і за спричиненням потерпілому тілесних ушкоджень. Натомість покази свідків сторони захисту ОСОБА_7 (батька обвинуваченого) і ОСОБА_10 (мати обвинуваченого) в частині заперечення нанесення побоїв потерпілому обвинуваченим під час конфлікту, суд відхиляє, бо такі не підтвердились жодним доказом і спростовані вищезазначеними доказами. Суд також бере до уваги покази інших свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , сусідів потерпілого і обвинуваченого, які були очевидцями початку конфлікту між ними і ствердили, що ініціатором конфлікту був саме обвинувачений.

За вчинений злочин обвинувачений підлягає покаранню.

Обираючи вид і розмір покарання, виходячи з альтернативної санкції, передбаченої ст. 125 ч. 2 КК України, суд зважає на таке.

Вчинений злочин характеризується умисною формою вини і законом (ст. 12 КК України) віднесений до злочинів невеликої тяжкості.

Обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого не має.

Обвинувачений характеризується з місця праці і проживання позитивно, раніше не вчиняв злочинів і не був судимим, утриманців не має.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив злочин проти особи значно старшої за віком стосовно себе і родича (стрия), який є інвалідом ІІ-групи, про що було відомо обвинуваченому. З врахуванням обставин справи і відсутності пом`якшуючих покарання обставин, а також того, що обвинувачений має постійне місце праці, суд вважає, що ОСОБА_6 заслуговує покарання у виді виправних робіт на строк шість місяців із стягненням із його заробітку 20 % в користь держави. Суд констатує, що інші покарання, передбачені ст. 125 ч. 2 КК України у виді штрафу є занадто м`яким до обставин умисного злочину, а арешт і обмеження волі є занадто суворим з врахуванням причин і обставин умисного злочину та відомостей про особу обвинуваченого. Призначення громадських робіт особі, яка має постійне місце праці, не доцільно з огляду на труднощі виконання такого покарання.

Цивільний позов потерпілого підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких підстав і мотивів. Потерпілий не подав жодного доказу про вартість зубного протезу в сумі 3000 грн., який він встановив задовго до події (2012 рік) і який був вибитий ударом обвинуваченого. Натомість інші витрати потерпілого на лікування (431 грн. на придбання ліків за квитанціями, 450 грн. на проведення комп`ютерної томографії голови) суд визнає підтвердженими, бо такі відповідають записам у медичній картці потерпілого щодо обстеження і лікування одержаних тілесних ушкоджень, в тому числі і за датами в квитанціях.

Суд вважає, що моральна шкода, завдана потерпілому злочином, мала місце. Це проявилось стражданнями від фізичного болю внаслідок побоїв, приниження гідності людини такими побоями в присутності близьких осіб, створеними побутовими незручностями у зв`язку з необхідністю лікування тілесних ушкоджень, одержання стресу і душевного хвилювання за здоров`я з врахуванням інвалідності потерпілого і захворювання на діабет. Тому розмір морального відшкодування суд установлює в сумі 1000 грн.

Запобіжні заходи не обирались, речових доказів і судових витрат у справі не має.

Керуючись ст.ст. 373- 375 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 2 КК України, і призначити покарання у виді виправних робіт на строк 6 (шість) місяців за місцем роботи в Синевирській сільській раді Міжгірського району із стягненням із заробітку ОСОБА_6 в дохід держави 20 % (двадцять процентів).

Цивільний позов потерпілого задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_5 майнову шкоду в сумі 881 грн. і моральну шкоду в сумі 1000 грн., всього 1881 (одну тис. вісімсот вісімдесят одну) грн. В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на вирок суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили, якщо його не скасовано після ухвалення рішення про це судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1