Дата документу Справа № 332/4920/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/886/15 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.ст. 185 ч.2, 185 ч.3
КК України Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

на стадії перевірки підстав для відкриття апеляційного провадження, розглянувши 06.04.2015 року клопотання процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_5 (далі прокурора), подане разом з його апеляційною скаргою від 23.03.2015 року, на вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2014 року та ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001164,

встановила:
02.04.2015 року судді Апеляційного суду Запорізької області передані матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Заводського району м. Запоріжжя від 18.12.2014 року, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням ухвали суду від 12.01.2015 року, визнано винним та засуджено за ст. ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3 КК України, із застосуванням ст.ст. 70 ч. 1 та 70 ч.4 КК України, остаточно до чотирьох років позбавлення волі.

Не погоджуючись з вироком та ухвалою суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначений вирок щодо ОСОБА_6 скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного обвинуваченому покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості, а ухвалу суду скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_6 : за ст. 185 ч. 2 КК України два роки позбавлення волі; за ст. 185 ч. 3 КК України чотири роки позбавлення волі; на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді чотирьох років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання покарання за цим вироком та покарань, призначених вироками Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 року та Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29.10.2014 року, остаточно до чотирьох років двох місяців позбавлення волі.

Оскільки апеляційна скарга на зазначений вирок та ухвалу подана прокурором з пропуском строку на його оскарження, то апелянтом одночасно заявлено й клопотання про поновлення цього строку, як пропущеного з поважних причин, з посиланням на те, що йому, як особі, яка не була старшим процесуальним прокурором групи у кримінальному провадженні, стало відомо про винесення судом вказаного вироку лише через певний строк.

Заслухавши доповідь судді про сутність клопотання, не вдаючись до перевірки апеляційної скарги на стадії вирішення питання про наявність підстав для відкриття апеляційного провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи, покладені в обґрунтування підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку та ухвали, колегія суддів доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 117 КПК України, за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду підлягає поновленню лише строк, який пропущений з поважних причин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, вирок Заводського районного суду м. Запоріжжя щодо ОСОБА_6 було проголошено 18.12.2014 року. У судовому засіданні суду першої інстанції брав участь прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , якому були роз`яснені строк та порядок оскарження вироку /а.п. 143-146/, тому прокурору ОСОБА_7 , у разі незгоди з винесеним судом вироком та за його наслідками ухвалою, ніщо не перешкоджало оскаржити їх у встановлений законом строк.

Проте, апеляційну скаргу на зазначені вирок і ухвалу та клопотання про поновлення строку на їх апеляційне оскарження подав прокурор, який входить до групи процесуальних прокурорів по провадженню і не брав участі в судовому засіданні, лише 23.03.2015 року /а.п. 207-209, 213-218/, тобто з перевищенням тридцятиденного строку апеляційного оскарження вироку суду від 18.12.2014 року більше ніж на три місяці, та з перевищенням семиденного строку апеляційного оскарження ухвали від 12.01.2015 року більше ніж на два місяці, при цьому, причини пропуску строку обґрунтував тим, що він не був старшим процесуальним прокурором групи у кримінальному провадженні та про результати розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_6 йому стало відомо лише 04.02.2015 року під час вивчення вироку щодо обвинуваченого, а також, виходячи з норм ст. 37 КПК України, не підтвердив, що подання апеляційної скарги відноситься до об`єму його дій по кримінальному провадженню відповідно до рішення старшого групи прокурорів.

Відповідно до ст. 121 Конституції України та ст. ст. 1, 6 Закону України Про прокуратуру № 1697-VII від 14.10.2014 року, прокуратура України становить єдину систему по нагляду за додержанням законів в Україні, та передбачені ст. 395 КПК України строки апеляційного оскарження судових рішень судів першої інстанції розповсюджуються однаково на прокурорів прокуратур всіх рівнів без виключення, тому наведені прокурором в клопотанні обгрунтування та підстави не можна вважати поважними.

Згідно з нормами, передбаченими п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, апеляційна скарга повертається, якщо суд апеляційної інстанції за заявою особи про поновлення строку апеляційного оскарження не знайде підстав для його поновлення.

Отже, оскільки причини пропуску строку апеляційного оскарження вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2014 року та ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 року щодо ОСОБА_6 не є поважними, то відсутні й підстави для його поновлення.

Враховуючи вищезазначене, апеляційна скарга прокурора, відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України, підлягає поверненню апелянту, як така, по якій суд апеляційної інстанції не знайшов підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що виходячи з даних фіксації судового провадження, у судових дебатах прокурор просив суд призначити обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 70 ч. 4 КК України з урахуванням лише одного вироку Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.08.2014 року, а вимоги апеляційної скарги про призначення обвинуваченому остаточного покарання з урахуванням покарань по двом вирокам, не узгоджуються з нормами ч. 4 ст. 70 КК України, згідно з якими підлягає врахуванню невідбуте покарання лише за попереднім вироком, та нормами ст. ст. 537 та 539 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 117, 399 КПК України, колегія суддів

ухвалила:
Відмовити процесуальному керівнику у кримінальному провадженні ОСОБА_5 в поновленні строку апеляційного оскарження вироку Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.12.2014 року та ухвали Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2015 року щодо засудженого ОСОБА_6 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001164.

Апеляційну скаргу повернути процесуальному керівнику у кримінальному провадженні ОСОБА_5 , як таку, що подана після закінчення строку апеляційного оскарження і по якій судом апеляційної інстанції не знайдено підстав для його поновлення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4