В И Р О К
іменем України
"21" січня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва, угоду про примирення, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0015108 від 05.11.2014 року за підозрою

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, працюючого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 20.07.2009 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ст.ст.190ч.2, 353, 304, 187ч.2 КК України із застосуванням ст.70 КК України на 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, 02.09.2013 року ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області замінено невідбуту частину покарання на 6 місяців арешту, звільненого 12.03.2014 року по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190ч.2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 03 листопада 2014 року, приблизно о 17 годині 40 хвилин, знаходячись разом зі своїми знайомими ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, під приводом здійснення дзвінка, звернувся до знайомого ОСОБА_4 з проханням надати йому мобільний телефон, при цьому останній, не будучи обізнаним про злочинні наміри ОСОБА_5 , передав йому мобільний телефон Леново А3691, вартістю 1177 гривень, зі вставленою сім-картою оператора мобільного оператору Київстар, вартістю 15 гривень, на якій знаходилось 10 гривень, та з сім-картою оператора мобільного зв`язку МТС, вартістю 15 гривень, на якій знаходилось 8 гривень. Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою повторного заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, ОСОБА_5 поклав вищезазначений мобільний телефон до своєї кишені та направився до кафе Сад, яке розташоване на Ленінградській площі у м.Києві, де продав, належний потерпілому ОСОБА_4 мобільний телефон Леново А3691 з двома сім-картами раніше незнайомому чоловіку, а виручені від продажу грошові кошти витратив на власні потреби. Своїми злочинними діями ОСОБА_5 завдав потерпілому ОСОБА_4 матеріальну шкоду на загальну суму 1225 гривень 00 копійок.

Вказані дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.190ч.2 КК України як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою /шахрайство/, вчинене повторно.

26 листопада 2014 року у даному кримінальному провадженні №0015108 між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 в порядку, передбаченому положеннями ст.ст.468, 469, 471 КПК України укладено угоду про примирення.

Згідно з даною угодою потерпілий та підозрюваний ОСОБА_5 за спільною ініціативою дійшли обопільної згоди про укладення угоди про примирення, в якій відповідно до вимог ст.471 КПК України, виклали формулювання підозри та правову кваліфікацію дій підозрюваного за ст.190ч.2 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, що відшкодована потерпілому, який не має до ОСОБА_5 матеріальних претензій, при цьому підозрюваний ОСОБА_5 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення та правову кваліфікацію його дій за ст.190ч.2 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене ним кримінальне правопорушення, а саме у виді 1 (одного) року обмеження волі, та отримана згода підозрюваного на призначення такого покарання.

Крім того, в угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні підозрюваному.

Розглядаючи, в порядку встановленому п.1 ч.3 ст.314 КПК України, питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.ст.468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, може бути укладена угода між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим про примирення.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним дотримані вимоги і правила кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, просить суд затвердити дану угоду і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання та інші, передбачені угодою заходи.

Потерпілий в судовому засіданні просив затвердити дану угоду про примирення, укладену між ним і підозрюваним ОСОБА_5 та призначити останньому узгоджену ними міру покарання, при цьому підтвердив, що йому роз`яснено та зрозуміло наслідки укладення угоди та обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.ст.394, 424 КПК України та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив суд вказану угоду, укладену між ним та потерпілим ОСОБА_4 затвердити і призначити йому узгоджену в угоді міру покарання та інші, передбачені угодою заходи, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.190ч.2 КК України, в обсязі оголошеної йому підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди, крім того зазначив, що здатен реально виконати взяті на себе, відповідно до угоди, зобов`язання.

Крім того, при вирішенні питання про можливість затвердження даної угоди про примирення, суд враховує, що злочин, передбачений ст.190ч.2 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим, відповідно до вимог ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Разом з тим, суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди про примирення між потерпілим та ОСОБА_5 є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з потерпілим угоди про примирення, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України. Крім того, потерпілий ОСОБА_4 в свою чергу цілком розуміє наслідки затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України.

Крім того, перевіряючи угоду на відповідність вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирились добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним положеннями ст.65 КК України.

На підставі викладеного, виходячи з того, що умови угоди про примирення, укладеної між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України та кримінального кодексу України, суд приходить до висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою /шахрайство/, вчинене повторно, а тому його дії підлягають кваліфікації за ст.190ч.2 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 узгоджену сторонами угоди про примирення міру покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_5 є щире каяття обвинуваченого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлені.

Речових доказів по справі немає.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Керуючись вимогами ст.ст.122, 314 ч.1, 373, 374, 469, 472, 473, 474, 475 КПК України, суд,-

засудив:
Затвердити угоду про примирення від 26 листопада 2014 року у кримінальному провадженні за №1кп/755/59/15, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0015108 від 05.11.2014 року, укладену між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.190ч.2 КК України, та призначити йому за цей злочин узгоджене сторонами угоди про примирення від 26 листопада 2014 року покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Речових доказів по справі немає.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_5 під час досудового розслідування не застосовувався, підстав для застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили немає.

Вирок може бути оскаржено, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Апеляційного суду м.Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя: