Справа № 716/661/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2013 року Заставнівський
районний суд Чернівецької області у
складі:

головуючого судді - Угриновської Л.Я.

при секретарі - Вікторівській Д.Я.

за участю прокурора - Бацей С.І.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі в місті Заставна
кримінальну справу про обвинувачення
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, із
середньою освітою, одруженого, не
працюючого, не судженого, в скоєнні
злочину, передбаченого ст. 121 ч.2 КК
України;

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця та
мешканця АДРЕСА_2, українця, із
середньо-спеціальною освітою,
одруженого, на утриманні троє
неповнолітніх дітей, не працюючого, не
судженого, в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 121 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_3 26.06.2011 року біля 16.55
год. , перебуваючи в житловому будинку
за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 в
компанії ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7
розпочав суперечку із своїм
односельцем ОСОБА_8, котрий зайшов до
нього в будинок. Не бажаючи пригостити
останнього спиртним, ОСОБА_3 став
проганяти його із будинку, виштовхав
ОСОБА_8 на сходи, де останній,
опираючись, схопився за двері. ОСОБА_3
умисно наніс ОСОБА_9 удар рукою в
обличчя, від чого той упав зі сходів,
потягнувши за собою ОСОБА_3, котрий упав
зверху. В цей час на територію
господарства зайшов ОСОБА_4, котрий
ОСОБА_4. ногами став наносити удари в
ділянку кінцівок та живота
потерпілого. В результаті
застосованого фізичного насильства
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, згідно висновку
комісійної судово - медичної
експертизи №122 від 31.08.2011 року
потерпілому ОСОБА_8 спричинено
наступні тілесні ушкодження: синець
нижньої повіки лівого ока, зовнішньої
поверхні правого ліктьового суглобу,
група із трьох синців передньої
черевної стінки зліва, синець ділянки
зовнішніх статевих органів, передньої
поверхні правої гомілки в нижній
третині, передньої поверхні правого
стегна в середній третині, садно
внутрішньої поверхні правого стегна в
верхній третині, синець передньої
поверхні правої гомілки в верхній
третині, розрив здухвинної кишки,
гематоми в брижі кишок. Ушкодження у
вигляді синців обличчя, синців та саден
кінцівок, синців зовнішніх статевих
органів можуть бути віднесені до
легких тілесних ушкоджень як зокрема,
так і всі в сукупності; ушкодження у
вигляді синців передньої черевної
стінки, розриви здухвинної кишки,
багато чисельні гематоми в брижі кишок
в своєму комплексі відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя, перебувають в
безпосередньому причинному зв'язку з
фактом настання смерті. Органом
досудового розслідування дії ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 кваліфіковані як умисне тяжке
тілесне ушкодження, тобто умисне
тілесне ушкодження, небезпечне для
життя в момент заподіяння, за
кваліфікуючими ознаками: вчинене
групою осіб та таке, що спричинило
смерть потерпілого.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3
свою вину визнав частково. Суду
пояснив, що 26.06.2011 року протягом дня він
знаходився вдома. Зранку до нього на
ставок приходив ОСОБА_4, ОСОБА_10, ОСОБА_5
, ОСОБА_6. ОСОБА_4 побув деякий час, а
потім пішов на футбол, пізніше
відлучився ОСОБА_10. Протягом дня він
разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вживали
спиртні напитки. Коли разом сиділи в
будинку за столом прийшов ОСОБА_8 і
просив випити. Не бажаючи пригостити
останнього спиртним, і щоб останній не
вчиняв дебош, він став проганяти його
із будинку та силою виштовхувати по
коридору. Підсудний визнав, що
відштовхуючи ОСОБА_8 від вхідних дверей
міг нанести останньому удар в обличчя,
після чого вони обоє впали зі сходів,
при цьому він впав зверху на ОСОБА_8.
Більше ніяких ударів потерпілому він
не наносив. Крім цього підсудний ОСОБА_3
пояснив, що ОСОБА_4 в своєму
господарстві він не бачив, останній
появився вже після закінчення
розпивання спиртного в будинку, коли
всі вийшли на вулицю, а ОСОБА_8 лежав на
подвір»ї.

Підсудний ОСОБА_4 в судовому засіданні
вини в інкримінованому йому злочині не
визнав. Пояснив, що 26.06.2011 року зранку
він прийшов до ОСОБА_3 і, з дозволу
останнього став на його ставку ловити
рибу. Через деякий час до нього
зателефонував його знайомий і
запропонував піти на футбол. Після
футболу він повернувся додому,
пообідав, переодягнувся і пішов на
волейбольний майданчик, де пробув десь
до 18 год.. Повертаючись додому,
проходячи повз господарство ОСОБА_3,
почув голос своєї матері, і зайшов на
подвір»я, щоб запитати де ключ від
їхнього будинку. На подвір»ї ОСОБА_3
бачив останнього, свою матір, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6. На землі, недалеко біля криниці
лежав ОСОБА_8. Підсудний вказав суду, що
до ОСОБА_8 він не підходив, запитав у
матері , що із останнім, вона відповіла,
що той п»яний, тому лежить. Забравши у
матері ключ від будинку, пішов із
подвір»я. Раніше ніяких конфліктів із
ОСОБА_8 не мав, відносини між ними були
нормальними. Підсудний визнав ту
обставину, що раніше ОСОБА_8 працював в
їхньому господарстві, отримав гроші за
роботу, проте не закінчив її.

Не дивлячись на невизнання вини самими
підсудними їх вина в заподіянні тяжких
тілесних ушкоджень, що потягнули
смерть потерпілого ОСОБА_8
підтверджується показами потерпілого,
свідків.

Із показів потерпілого ОСОБА_12 , брата
ОСОБА_8, які той давав на досудовому
слідстві і підтримав в поданій суду
заяві вбачається, що в ніч із 26.06.2011 року
на 27.06.2011 року його розбудив плач
матері. Вийшовши на вулицю, на
запитання, що сталось, він дізнався від
матері, що його брата побив ОСОБА_3 та
ОСОБА_4. Прийшовши зранку провідати
брата, він застав його на ліжку із
притиснутими до живота коліньми.
ОСОБА_8 скаржився на сильну біль в
животі. Свідок вказав, що запитував
брата про те, що із ним сталось, на що
останній відповідав, що ходив до
ОСОБА_3, де між ними виникла суперечка, в
ході якої ОСОБА_3 вдарив брата в голову,
від чого той впав на землю, де ОСОБА_4
наніс йому декілька ударів в живіт.
Потерпілий вказав, що бачачи, що стан
брата тяжкий, він пішов до свого
знайомого ОСОБА_13, із котрим на
автомобілі останнього привезли
місцевого лікаря ОСОБА_14. Лікар оглянув
брата і рекомендував везти в лікарню.
27.06.2011 року біля 09 год. ОСОБА_8 був
доставлений в Кіцманську ЦРЛ.

Так, свідок ОСОБА_32, мати ОСОБА_8, в
процесі судового слідства пояснила, що
26.06. 2011 року зранку син пішов в ліс по
гриби, повернувся в обід, заніс до неї
гриби і пішов відпочивати. Пізніше їй
повідомив ОСОБА_16, що її син лежить
побитий на подвір»ї ОСОБА_3. Вночі її
розбудив ОСОБА_17 і покликав до ОСОБА_8,
сказавши, що той погано почувається.
Свідок вказала суду, що вона пробула
біля сина до ранку, запитувала, що із
ним сталось. ОСОБА_8 говорив їй, що
«ОСОБА_3» (кличка ОСОБА_3) дав йому
головицю, а ОСОБА_4 копав шпіцами в
живіт». При цьому, зі слів сина, ОСОБА_4
казав йому «Тепер ти не будеш робити ні
дома, ні в другого, до ранку будеш
харкати кров»ю.» Свідок пояснила, що
вона запитувала в ОСОБА_8 чого той не
кликав на допомогу, на що син відповів,
що сидів тихо, бо так ОСОБА_4 бив ногами,
що штани зсунулись. Про те, що повідомив
їй син про своє побиття вона
наступного дня вона говорила
працівнику міліції, і останній все
записав в протоколі, де вона поставила
свій підпис.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що
покійний ОСОБА_8 батько його дружини,
котрий проживав разом із ними в одному
будинку. 26.06. 2011 року він разом із
дружиною їздив до своєї матері і
повернувся додому біля 18 год. Через
деякий час побачив, як на подвір»я, при
храмуючи, заходив ОСОБА_8, в якого під
оком бачив синець. Вечором, коли свідок
заснув, його розбудив стогін ОСОБА_8 в
сусідній кімнаті. Коли він підійшов,
останній поскаржився на сильний біль у
животі, просив допомогти підвестись та
провести в туалет, покликати матір.
Свідок пояснив, що ходив за матір»ю
ОСОБА_8, чув, як тесть говорив їй, що його
побили ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Крім цього
свідок вказав, що був присутній в
палаті, коли до ОСОБА_8 приходив
працівник міліції, чув як останній
говорив, що його побили ОСОБА_3 та
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що зранку
до нього прийшов ОСОБА_12, котрий
попросив привезти лікаря до брата
ОСОБА_8, котрого напередодні побили.
Коли лікар оглянув ОСОБА_8, останнього
повезли в Кіцманську ЦРЛ. Свідок
вказав, що в машині разом із ОСОБА_8 був
ОСОБА_17, ОСОБА_12. Свідок чув, що ОСОБА_8
говорив, що його побили ОСОБА_18 та
ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_19 пояснив суду, що 27.06.2001
року за вказівкою оперативного
чергового Кіцманського РВ УМВС виїздив
в Кіцманську ЦРЛ, де з дозволу лікаря
проводив опитування ОСОБА_8. Це тривало
недовго, оскільки стан хворого був
важким. Присутнім при допиті був
ОСОБА_17. Свідок вказав, що на запитання,
що із тим трапилось, ОСОБА_8 відповів, що
його побили «ОСОБА_3» та ОСОБА_4.
Протокол заяви та пояснення підписував
ОСОБА_17, відмітки в протоколі про це не
зроблено.

Свідок ОСОБА_20 пояснила, що покійний
ОСОБА_8 її молодший брат. 27.06. 2011 року
біля 10 год. їй зателефонувала її мати, і,
плачучи, розповіла, що брата ОСОБА_8
побили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, а тому брат
ОСОБА_12 та ОСОБА_17 повезли його в
лікарню. Свідок вказала, що була в
лікарні коло брата до операції. Після
операції брат не міг самостійно дихати,
був підключений до апарату штучного
дихання. Пізно вечором апарат
відключили і брат міг поволі
розмовляти. Свідок вказала, що пробула
біля брата ніч, чула від того, що його
побили, проте не розпитувала, бо бачила,
що йому важко розмовляти. Зранку 28.06. 2011
року в палаті її змінив ОСОБА_17, а вона
поїхала додому. Увечері вона привезла
до лікарні свою матір ОСОБА_32 і разом із
нею знаходились біля ОСОБА_8. Мати
питала що із ним було, брат відповідав,
що ОСОБА_3 дав в голову, а ОСОБА_4 налетів
і бив ногами.

Із показів Свідка ОСОБА_16, вбачається,
що останній 26.06.2011 року біля 18 год.,
повертаючись із церкви додому біля
будинку ОСОБА_3 бачив лежачого
наприсядки ОСОБА_8, котрий рвав. Свідок
вказав, що бачив у ОСОБА_8 синець під
оком. ОСОБА_8 попросив у нього відвести
його додому. Свідок пояснив, що
оскільки був у вихідній одежі, то
сказав, ОСОБА_8, що переодягнеться і
повернеться. Свідок пояснив, що
повертаючись за ОСОБА_8 бачив, що той
ішов дорогою, при храмуючи та
тримаючись за живіт.

Свідок ОСОБА_21 пояснив суду, що 27.06.2011
року зранку до нього приїхав ОСОБА_12 і
просив оглянути його брата ОСОБА_8. При
огляді хворий скаржився на біль в
животі. Зрозумівши, що йому необхідна
невідкладна допомога в стаціонарі, він
рекомендував рідним везти хворого в
лікарню. При огляді була мати ОСОБА_8,
котра говорила, що сина побили в ОСОБА_3
вдома.

Свідок ОСОБА_22, лікар реанімаційного
відділення, вказав, що знаходився на
чергуванні в реанімаційному
відділенні, коли поступив ОСОБА_8. При
першому огляді у хворого по всьому тілу
були виявлені синці, були скарги на
сильну біль в животі. Хворий був при
свідомості. Чув від хворого, що його
побили ті, із ким пив.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснив, що в 2011
році працював дільничним інспектором,
він відбирав пояснення 27.06. 2011 року у
ОСОБА_32, котра вказувала на те, що її
сина побив ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Протокол
при цьому оформлявся стажистом ОСОБА_24.
Свідок вказав, що аналогічні показання
він давав і раніше.

Свідок ОСОБА_22, лікар реанімаційного
відділення, пояснив суду, що оглядав
ОСОБА_8 при поступленні і виявив синці
по всьому тілу, на запитання, що
сталось, відповів, що побили ті, з ким
вживав спиртні напитки.

Свідок ОСОБА_25, зав. реанімаційним
відділенням, вказав, що ОСОБА_8 було
виставлено діагноз - розрив кишечника,
і 27.06.2011 року в період із 14 год. до16 год.
останній був прооперований. Вечором
того ж дня хворого відключили від
апарату штучного дихання. Від лікаря
ОСОБА_26 свідок чув, що хворого побило
двоє людей, що пили із ним.

Крім наведеного вина підсудних
підтверджується висновком експерта
№64-Е, згідно якого на тілі трупа ОСОБА_8
були виявлені наступні тілесні
ушкодження: синці: на нижньому вікові
лівого ока, по зовнішній поверхні
правого ліктьового суглобу, в ділянці
черева по центру, справа і зліва ( шість
синців), в ділянці прутня з переходом на
калитку, по передій поверхні правого
стегна в середій третині, по передній
поверхні правої гомілки в нижній
третині, по передній поверхні правої
гомілки в верхній третині: крововиливи
в сальник черева, множинні гематоми
брижі, травматичний розрив петлі
вздухвинної кишки, який ускладнився
фібріозно - гнійним перитонітом, що
призвело то токсико - бактеріального
шоку. Дані тілесні ушкодження виникли
від дії твердих тупих предметів,
внаслідок нанесення потерпілому
чисельних ударів тупими предметами по
різних частинах тіла ( найбільш
вірогідніше руками та ногами),
відповідає терміну 26.06.2011 року і
відносяться: синці та садна до розряду
легких тілесних ушкоджень; крововиливи
в сальник черева, множинні гематоми,
брижі, розрив петлі здухвинної кишки,
багато чисельні гематоми в брижі кишок
в своєму комплексі відносяться до
тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя, перебувають в
безпосередньому причинному зв'язку з
фактом настання смерті. Після
отриманих тілесних ушкоджень
потерпілий ОСОБА_8 міг ще деякий час
виконувати активні дії ( бігати, ходити,
повзати). Під час нанесення ударів поза
потерпілого до нападаючого по
відношенню один до одного змінювалась.
Кількість нанесених ударів ОСОБА_8
становить не менше тринадцяти, із них
шість ударів ділянку черева. (т.1 а. с.
56-59). Крім цього, згідно висновку
комісійної судово-медичної експертизи
тривале ненадання медичної допомоги
ОСОБА_8 після отримання ним пошкоджень
сприяло розвитку калово-гнійного
перитоніту. Комісія не виключає
можливості виживання ОСОБА_8 в разі
надання йому своєчасної,
кваліфікованої допомоги. Враховуючи
різнобічно розповсюджену локалізацію,
багато чисельність та масивність
ушкоджень, комісія вважає, що
можливість виникнення даних ушкоджень
за умови падіння тіла з висоти до 60 см з
положення навстоячки з попереднім
прискоренням і подальшим
співударянням до земляної поверхні
невірогідна. На тілі трупа ОСОБА_8 не
виявлено ушкоджень, які б можна
кваліфікувати як такі, що характерні
для самооборони. (а. с. 67-75).

Згідно висновку цитологічної
експертизи №195 в піднігтьовому вмісті
із правої руки ОСОБА_8 знайдено
епітеліальні клітини, що не є
травматичного походження та містять як
властивий самому потерпілому антиген
Н(0), так і чужерідний для нього антиген
А. Походження цього антигену можливе за
рахунок попадання домішка клітин в
піднігтьовий вміст ОСОБА_8 від особи із
АВ групою крові, в тому числі і від
ОСОБА_4. В піднігтьовому вмісті лівої
руки ОСОБА_8 знайдено епітеліальні
клітини травматичного походження. При
встановленні їх групової належності
виявлено антигени Н(0), А та В. Антиген
Н(0) є властивим для ОСОБА_8, і скоріш за
все походить саме від нього. Антиген А
та В є чужорідним для потерпілого і
містяться в крові ОСОБА_3, тому
присутність його клітин в
піднігтьовому вмісті ОСОБА_8 не
виключається. Враховуючи травматичний
характер клітин та наявність антигену
А в крові ОСОБА_4 неможливо виключити
попадання частин і його клітин в
піднігтьовий вміст ОСОБА_8 (а.с.102-103 т.1).

Із протоколу відтворення обстановки та
обставин події від 3.06.2011 року
вбачається, що ОСОБА_3 підтвердив, що
після приходу ОСОБА_8 до його будинку
між ними виник конфлікт та вказав, як
саме він проганяв останнього із
будинку (т.2 а.с. 17-21).

Дослідивши добуті досудовим та
судовим слідством докази, суд вважає,
що вони всі є непрямими доказами.
Прямих доказів вини підсудних ОСОБА_3
та ОСОБА_4 досудовим та судовим
слідством не здобуто. Підсудні своєї
вини у заподіянні тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_8 не визнали,
потерпілий помер, безпосередніх
очевидців обставин не встановлено.
Оскільки втрачено початковий доказ
(смерть потерпілого) судом ретельно
досліджено ті докази, які відображають
обставини, але не безпосередньо, а
опосередньо, тобто через якийсь інший
доказ, тобто похідні від первинного
носія інформації. Покази потерпілого
ОСОБА_12, свідків ОСОБА_32, ОСОБА_17,
ОСОБА_13, ОСОБА_19, ОСОБА_20 це покази тих
свідків, що бачили ОСОБА_8 до смерті,
контактували із ним , тобто є похідними.
Вказані свідки передають почуте від
первинного носія, вказують, що ОСОБА_8
побили ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розкривають
механізм заподіяння тілесних
ушкоджень: ОСОБА_3 наносив удари в
голову, ОСОБА_4 бив ногами в живіт. В
процесі судового та досудового
розслідування не встановлено обставин,
які б свідчили, що між вказаними
свідками та ОСОБА_3, ОСОБА_4 існували
відносини, що призвели б до наговору на
них ( неприязні відносини, інші ворожі
мотиви).

Покази підсудного ОСОБА_3 впродовж
досудового та судового слідства
містять часткові суперечності. Ці
суперечності стосуються його участі в
заподіянні тілесних ушкоджень ОСОБА_8,
а саме: спочатку ОСОБА_3 вказує, що
тільки вивів ОСОБА_8 із будинку; потім,
що виштовхавши останнього на сходи,
останній впав із них і потягнув його за
собою і вони разом пали на землю; і
нарешті визнає, що наніс ОСОБА_8 удар
рукою в обличчя, коли відривав руку
ОСОБА_8 від дверей. У поданій апеляції
на вирок Кіцманського райсуду
зазначає, що згідний нести
відповідальність за заподіяння ОСОБА_8
легких тілесних ушкоджень. Покази
ОСОБА_3 суперечливі також в тій частині,
що він в процесі судового слідства
заперечує ту обставину, що мати
підсудного ОСОБА_4 ОСОБА_7 приймала
разом із ним та ОСОБА_5, ОСОБА_6 участь у
розпиванні спиртних напитків в його
будинку до того часу, коли в будинок
зайшов ОСОБА_8. Вказана обставина
визнана самою ОСОБА_7 на досудовому
слідстві, підтверджена показами
ОСОБА_5, ОСОБА_6. Покази ОСОБА_3
суперечливі також і в тій частині, що в
процесі судового слідства він вказує,
що ОСОБА_4 зайшов до нього на подвір»я
вже після того, як вони всі повиходили
із будинку, а ОСОБА_8 лежав на подвір»ї,
проте, в його показах на досудовому
слідстві в якості обвинуваченого (т.2 а.
с. 46 зв.) зазначено, що під час того, як
вони розпивали в кухні спиртні напитки,
туди зайшов ОСОБА_4, запитував матері ,
де ключ від будинку і чого «ОСОБА_8»,
маючи на увазі ОСОБА_8 блеє на подвір»ї.
ОСОБА_3 відповідав, що він п»яний, тому
заводить. Спиртні напитки разом із ними
не вживав. Приймаючи до уваги особисті
відносини ОСОБА_3 із матір»ю підсудного
ОСОБА_4, суд вважає, що ОСОБА_3,
заперечуючи участь ОСОБА_4 у побитті
ОСОБА_8, вигороджує останнього із метою
уникнення тим відповідальності.

Покази підсудного ОСОБА_4 суд оцінює
критично, вважає їх способом
самозахисту. Суд критично оцінює
свідчення ОСОБА_28, котрий пояснював
суду, що в неділю 26.06.2011 року десь від 11.30
год. до 18 год. він разом із ОСОБА_4 були
спочатку на футболі, а потім на
волейбольному майданчику. Свідок не
вказав точного часу їх перебування.
Враховуючи, що вказані місця є місцями
масового зібрання людей, підсудний та
свідок не змогли вказати осіб, що
перебували із ними. Враховуючи, що в
своїх первісних показах ОСОБА_4
говорив, що він був до 18 год. на футболі,
а про волейбол не згадував, ту
обставину, що свідок ОСОБА_16 бачив
ОСОБА_8 в господарстві ОСОБА_3 ( коли всі
розійшлись) до 18 год., а також
хронологію подій, що відбувались на
подвір»ї ОСОБА_3 у часі, то суд вважає,
що алібі підсудного є сумнівним.

Покази підсудного ОСОБА_3, свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_5 в процесі судового
слідства, свідка ОСОБА_7 на досудовому
слідстві, підтверджують ту обставину,
що ОСОБА_8 приходив 26.06.2011 року в
житловий будинок ОСОБА_3. При цьому був
веселий, просив випити. Ніяких
пошкоджень на ньому свідки не бачили.
Покази цих свідків спростовують
посилання захисту щодо можливості
отримання важких тілесних ушкоджень
ОСОБА_8 до приходу в будинок ОСОБА_3.
Покази свідка ОСОБА_29 на досудовому
слідстві (т.1. а. с. 162) також спростовують
вказану обставину. Із показів ОСОБА_29
вбачається, що він зустрічав ОСОБА_8 на
вулиці біля 16 год., ніяких пошкоджень на
тому не бачив, а пізніше того ж дня
бачив, що ОСОБА_8 важко рухався,
тримався за живіт. Свідки ОСОБА_6 та
ОСОБА_5 підтвердили ту обставину, що
підсудний ОСОБА_3 не бажав, щоб ОСОБА_8
залишався в будинку, не бажав
пригостити того спиртним, обізвав
останнього «цапом» і почав проганяти
із будинку на вулицю. Із показів цих же
свідків на досудовому та під час
судового слідства вбачається, що через
деякий час після цього, вийшовши на
вулицю, вони бачили, що ОСОБА_8 лежав на
подвір»ї в непритомному стані,
піджавши ноги, із приспущеними штаньми,
при цьому стогнав, через що ОСОБА_6 став
лити на нього воду, терти виски, а
ОСОБА_3 тягнув за руку, щоб підняти.
Враховуючи покази цих свідків щодо
розгортання подій в часі після того, як
до ОСОБА_3 прийшов ОСОБА_8, із
врахуванням показів ОСОБА_16, суд
вважає, що потерпілий пробув у
господарстві ОСОБА_3 біля години.

Досліджені судом покази свідків, що є
непрямими доказами не суперечать іншим
непрямим доказам, а саме висновкам
судово-медичної та комісійної
експертизи, об»активно пов»язані між
собою і в своїй сукупності призводять
суд до висновку, що виключаються інші
пояснення встановлених обставин.

Суд погоджується при дослідженні
доказів, що при відбиранні заяви та
показів у потерпілого ОСОБА_8 під час
його перебуванні в лікарні мало місце
неналежне оформлення документа, проте
свідок ОСОБА_30, будучи попередженим про
кримінальну відповідальність, в
процесі судового слідства підтвердив
ту обставину, що при відібранні показів
у ОСОБА_8 у Кіцманській ЦРЛ, останній
вказував, що саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4
побили його. Та обставина, що працівник
міліції побував біля хворого із
дозволу лікаря, спростовує сумнів
відносно того, що ОСОБА_8, будучи у
важкому стані, міг давати будь-які
покази.

В дослідженій судом медичній карті №
5281 /331 хворого ОСОБА_8, в щоденнику
міститься запис від 27.06.2011 року станом
на 11 год., в якому під час огляду
хірургів зазначено, що ОСОБА_8 хворий
із 26.06.2011 року, коли під час п»яної бійки
отримав удари в пах та живіт; запис від
26.06. 2011 року станом на 11 год. 10 хв. -
побутова травма 26.06.2013 року; запис 27.06.2011
року о 12 год. - «побитий
«собутильником». Стан хворого важкий, в
свідомості, висловлює скарги. Суд
погоджується, що записи лікуючих
лікарів щодо періоду отримання
тілесних ушкоджень, причетності до
цього інших осіб є різними. При
дослідженні історії хвороби судом
встановлено, що при веденні форми
первинної облікової документації, що
повинна містити всі дані щодо стану
хворого за час перебування в лікарні,
не дотримано вимоги Інструкції,
заповнення внесено нерозбірливо,
взагалі не читаються. Суд вважає, що
формулювання щодо обставин отримання
тілесних ушкоджень носить формальний,
загальний характер, що часто
зустрічається в офіційних документах,
а тому суд оцінює їх критично.
Працівники медичного закладу, котрі
дали суду показання в якості свідків
ОСОБА_25, ОСОБА_22 підтвердили суду, що
ОСОБА_8 знаходився в свідомості, біля
нього знаходились рідні як до, так і
після операції, приходили із міліції.
Згідно історії хвороби ОСОБА_8 деякий
час після операції, а потім за годину до
смерті перебував на апараті штучного
дихання. Згідно після операційного
запису у щоденнику хворого - свідомість
ясна, хворий дещо дезорієнтований в
часі, що, на думку суду пояснює різні
часові періоди вказані ним.

Враховуючи досліджені судом докази в
їх сукупності, суд вважає, що вина обох
підсудних доведена, їх дії слід
кваліфікувати за ст. 121 ч.2 КК України,
оскільки вони спільними діями умисно
заподіяли ОСОБА_8 тяжкі тілесні
ушкодження, тобто небезпечні для життя
в момент заподіяння, за кваліфікуючими
ознаками такі, що заподіяні групою осіб
та, що потягли смерть потерпілого.
Разом із тим, суд вважає, що із
обвинувачення слід виключити
попередній зговір. Доказів, що мав
місце попередній зговір досудовим та
судовим слідством не здобуто. Під час
заподіяння підсудними тяжких тілесних
ушкоджень ОСОБА_8 розриву в часі між їх
діями не було. Для кваліфікації дій
кількох осіб за ст. 121 ч.2 КК України,
якщо тільки одним із завданих ударів
заподіяне тяжке тілесне ушкодження,
внаслідок якого настала смерть
потерпілого , необхідно встановити, що
у винних був єдиний умисел і вони
допомагали один одному у досягненні
мети. Суд вважає, що в суді знайшов своє
підтвердження мотив заподіяння
пошкоджень потерпілому - раптово
виниклий конфлікт на грунті неприязних
відносин. Спочатку такий конфлікт
виник між ОСОБА_3 та ОСОБА_8, коли
останній прийшов в будинок ОСОБА_3 і не
бажав його покидати, потім у вказаний
конфлікт втрутився ОСОБА_4, котрий в той
час зайшов на подвір»я. Дії обох
підсудних були спільними. Судом
встановлено, що до подій , що мали місце
в господарстві ОСОБА_3 між потерпілим
ОСОБА_8 та матір»ю ОСОБА_4 мали місце
боргові зобов»язання. Наведену
обставину підтвердила дочка ОСОБА_8
ОСОБА_31, її визнав підсудний ОСОБА_4.
Передані свідком ОСОБА_32 обривки
пояснень, які вона чула від сина до його
смерті більш точно підтверджують
вказану обставину.

Посилання захисту в заперечення вини
ОСОБА_4 на ту обставину, що відносно
останнього кримінальна справа
порушена тільки по спливу майже трьох
місяців після того, як вона була
порушена відносно ОСОБА_3 може свідчити
про недолік слідства, а суперечності в
первинних показах свідків усунуті
судом шляхом опитування працівників
міліції, оцінені в сукупності із
показами решти свідків по справі.

При обранні виду та міри покарання
підсудним суд враховує характер та
ступінь суспільної небезпечності
скоєного, дані, що характеризують особи
підсудних: по відношенню до підсудного
ОСОБА_3 те, що вперше притягається до
кримінальної відповідальності,
розкаявся в своїх діях, позитивно
характеризується за місцем проживання,
досяг пенсійного віку.

Як обтяжуючу вину обставину суд
враховує скоєння злочину в стані
алкогольного сп»яніння.

Згідно вироку Кіцманського районного
суду від 07.12.2012 року ОСОБА_3 призначено
покарання за ст. 121 ч.2 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України у виді
позбавлення волі строком на 4 роки та 6
місяців. Суд вважає, що при новому
розгляді справи слід дотриматись
вимог закону, передбачених ст. 375 КПК (1960
року) і призначити підсудному ОСОБА_3
міру покарання відповідно до ст. 69 КК
України, що буде необхідним та
достатнім для його виправлення.

По відношенню до підсудного ОСОБА_4 суд
враховує те, що він вперше притягається
до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується за місцем
проживання, має на утриманні троє
неповнолітніх дітей, матір.
Пом»якшуючих та обтяжуючих вину
обставин судом не встановлено.

Крім наведеного суд враховує ступінь
вини кожного із підсудних в заподіянні
потерпілому тяжких тілесних ушкоджень,
думку потерпілого та його представника
щодо міри покарання підсудним.

Враховуючи наведене обставини в їх
сукупності, суд вважає, що виправлення
та перевиховання підсудних неможливе
без ізоляції їх від суспільства.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Керуючись ст. 323,324, КПК України (1960 року),
суд

З А С У Д И В :

Визнати ОСОБА_3 винним за ст. 121 ч.2 КК
України та призначити йому покарання
відповідно до ст. 69 КК України, тобто
нижче нижчої межі, ніж передбачено
законом, у виді позбавлення волі
строком на чотири роки.

Строк відбування покарання
відраховувати із 29.06. 2011 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в
законну силу залишити тримання під
вартою.

Визнати ОСОБА_4 винним та ст. 121 ч.2 КК
України та призначити йому покарання у
виді позбавлення волі строком на сім
років.

Зарахувати в строк відбування
покарання період перебування під
вартою із 19.09.2011 року по 07.11.2012 року.

До вступу вироку в законну силу змінити
запобіжний захід із підписки про
невиїзд на тримання під вартою, взявши
під варту засудженого із зали суду.

Речові докази по справі, речі ОСОБА_3:
чоботи кирзові, черевики кирзові,
гумові тапочки, брюки спортивні темно -
синього кольору, сорочку чоловічу, які
зберігаються в камері речових доказів
Кіцманського РВ УМВС повернути
засудженому.

Вирок може бути оскаржений до
Чернівецького апеляційного суду через
районний суд протягом 15 діб з часу його
проголошення, а засудженими, котрі
перебувають під вартою в той же строк з
часу отримання копії вироку.

Суддя