Справа №333/3092/15-к
провадження № 1-кп/333/348/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2015 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Балки Василівського району Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
09 січня 2015 року у нічний час доби ОСОБА_4 , знаходячись в одній із кімнат кв. АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його злочинні дії залишаться ніким не помічені, таємно, шляхом вільного доступу, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_5 , а саме: каблучку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 1,73 грами, вартістю 740 грн., каблучку, виготовлену із золота 585 проби, вагою 2 грами, вартістю 860 грн. та ланцюжок з підвісом, виготовлений із золота 585 проби, вагою 2,2 грами вартістю 870 грн., а всього на загальну суму 2470 грн.

З місця скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_4 зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Описаними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_5 завдано майнову шкоду на загальну суму 2470 грн. 00 коп.

Згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, зазначивши, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок, та пояснив, що 09 січня 2015 року у нічний час доби, він, знаходячись в одній із кімнат кв. АДРЕСА_2 , де він мешкає, переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає і його дії залишаться ніким не помічені, викрав золоті прикраси які належали ОСОБА_5 . В подальшому викрадене здав в ломбард, а отримані кошти витратив на свої потреби. На даний час він частково відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_5 , у скоєному щиросердечно розкаюється.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч.3 ст.349, ст.351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження висновку експерта та матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

При встановлених обставинах, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена і його дії кваліфікує за ч.1 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який відповідно до ст.12 КК України, є злочином середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язку, а саме має постійне місце проживання, не одружений, позитивно характеризується за місцем проживання, на диспансерному обліку в Запорізькому наркологічному диспансері та в Запорізькій психіатричній лікарні не перебуває, визнав провину та розкаявся у вчиненому, добровільно частково відшкодував завдані збитки, думку потерпілого ОСОБА_5 , який не має претензій матеріального та морального характеру, просить суворо покарати обвинуваченого.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду, добровільне часткове відшкодування завданих збитків.
Обставиною, що обтяжує покарання, ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України, судом визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка здійснила злочин, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, тяжкість вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність обставин, що пом`якшують покарання, та вимоги зазначені в абз.2 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу яке буде необхідним та достатнім для виправлення останнього.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільні позови не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст.349,366-371,373-376,395,532 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 850 грн.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні не обирався.
Речові докази: специфікація №1 (прийняття закладу) за №162-000006104 від 09.01.2015 року на суму 870грн., специфікація №1 (прийняття закладу) за №162-000006391 від 31.01.2015 року на суму 740грн., специфікація №1 (прийняття закладу) за №162-000006395 від 31.01.2015 року на суму 860грн., які знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишити в провадженні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1