Справа № 11-
158 2007 р Головуючий у 1
інстанції Ваховський В.Л.
Категорія 286 ч. 3 Доповідач
УХВАЛА

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

" 3 " квітня 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

Головуючого Романова О.В.

Суддів Велидчука
В.М.

Ляшука В.В.

з участю прокурора Руденка
В.І.

захисника ОСОБА_3.

засудженої ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальну справу
за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, потерпілих ОСОБА_4., ОСОБА_2на вирок Овруцького районного суду
Житомирської області від 27 грудня 2006 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженку та мешканку с Заболоть
Овруцького району, громадянку України,
не судиму,

засуджено за ст.286 ч.3 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 5
років позбавлення волі.

На підставі ст. 79 КК України звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Відповідно з ст. 76 КК України покладено обов'язок -повідомляти органи
кримінально - виконавчої системи про зміну місця свого проживання, та
періодично з'являтись на реєстрацію в органи кримінально виконавчої - системи .

Запобіжний захід щодо засудженої залишено підписку про невиїзд.

Постановлено стягнути із засудженої на користь ОСОБА_22 238 гривень
заподіяної матеріальної шкоди, 15 000 гривень моральної шкоди, на користь
ОСОБА_4. 10 000 грн. моральної шкоди, а також стягнуто на користь УМВС України
в Житомирській області 176 гривень 52 копійки судових витрат.

Питання про речові докази вирішено відповідно з вимогами ст. 81 КПК
України.

Як визнав суд, 12 червня 2006 року біля 22 годин на 3-му кілометрі автодороги Скребеличі -
Девошин Овруцького району, ОСОБА_1 перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння,
керуючи належним ОСОБА_5легковим автомобілем марки ВАЗ 2101 державний номерний
знак НОМЕР_1не маючи права керування транспортним засобом, порушивши вимоги
п.п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених
межах безпечної швидкості руху не врахувала дорожню обстановку, стан
транспортного засобу, не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу
постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, під час виникнення
небезпеки для руху або перешкоди, яку водій спроможний виявити не вжила
негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або
безпечного для інших учасників руху об'їзду перешкоди не впоралась з керуванням
та здійснила наїзд на дерево, яке знаходилось на правому узбіччі.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири ОСОБА_5., ОСОБА_6.,
ОСОБА_7. отримали тяжкі тілесні ушкодження від яких настала їх смерть.

Прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
вирок просить скасувати та постановити новий яким засудженій призначити реальне
покарання 5 років позбавлення волі без застосування ст. 79 КК України. Вказує
на те, що призначене покарання є явно несправедливим внаслідок м'якості.
Зазначає, що суд не врахував, що скоєний злочин становить підвищену суспільну
небезпеку, тяжкі наслідки, а зокрема загибель трьох осіб, перебування в стані
алкогольного сп'яніння, думку потерпілих.

Крім того, суд безпідставно зменшив розмір відшкодування потерпілим
ОСОБА_2., ОСОБА_4. моральної шкоди, мотивуючи матеріальним становищем підсудної
та виною осіб смерть яких настала в результаті ДТП, а тому просить збільшити
розмір моральної шкоди до 20 000 грн. кожній.

Потерпілі ОСОБА_4., ОСОБА_2вказують на те, що призначене засудженій
покарання є явно несправедливим внаслідок м'якості, суд не врахував, що скоєний
злочин становить

підвищену суспільну небезпеку, тяжкі наслідки, засуджена перебувала в стані
алкогольного сп'яніння, їх думку про необхідність призначення суворішого
покарання, те, що саме засуджена була ініціатором поїздки, а тому вирок просять
скасувати та постановити новий.

При цьому ОСОБА_4. просить призначити ОСОБА_1 реальне покарання не менше 3
років позбавлення волі, а потерпіла ОСОБА_2- 7 років позбавлення волі.

Також вважають безпідставним зменшення розміру відшкодування моральної
шкоди. Судом не було встановлено вини осіб, які загинули внаслідок ДТП, а також того, що
засуджену примушували керувати автомобілем в стані сп'яніння, а тому просять
стягнути на їх користь по 20 000 грн. моральної шкоди.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, заперечення засудженої та
захисника, які просили залишити апеляції без задоволення, перевіривши матеріали
в межах апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та потерпілих не
підлягають задоволенню з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1 у вчинені злочину, за який її засуджено, та правильність
кваліфікації її дій у апеляціях ніким з апелянтів не оспорюється і
підтверджується дослідженими та належно оціненими судом доказами.

Призначене засудженій ОСОБА_1 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК
України, судом враховано характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого
злочину, обставини, які обтяжують покарання у томі числі і ті на які є
посилання в апеляціях.

Суд І інстанції при обранні засудженій покарання також врахував і пом'якшуючі
покарання обставини та особу винної, а зокрема щире каяття, вчинення злочину в
період вагітності те, що засуджена раніше не притягувалась до кримінальної
відповідальності, вчинила необережний злочин, не одружена, має на утриманні
дитину віком до чотирьох місяців, позитивно характеризується за місцем
проживання, являється потерпілою від аварії на Чорнобильській АЕС, а також
неправомірну поведінку загинувшого ОСОБА_5.,
яка сприяла вчиненню злочину.

Наведені обставини суттєво пом'якшують покарання засудженої, істотно
знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, та дають підстави для призначення
засудженій покарання з застосуванням ст. 69 КК України нижче від найнижчої межі
інкримінованої статті та її звільнення від відбування покарання з випробуванням,
як жінку, що має дитину віком до семи років на підставі ст. 79 КК України.

Тому доводи апелянтів
про м'якість призначеного засудженій покарання колегія суддів вважає
необгрунтованими і такими, що суперечать фактичним обставинам справи та підстав
для задоволення апеляцій в цій частині не знаходить.

Що стосується питання про вирішення цивільного позову в частині стягнення
моральної шкоди з засудженої на користь потерпілих то колегія суддів вважає, що
при визначенні розміру суд І інстанції врахував положення ст. ст. 23, 1193 ЦК України, а
зокрема матеріальний стан засудженої, грубу необережність потерпілого ОСОБА_5.
і обгрунтовано стягнув з засудженої на користь потерпілої ОСОБА_215000 грн., а
на користь ОСОБА_4. 10000 грн. моральної шкоди.

Підстав для збільшення розміру відшкодування моральної шкоди на користь
потерпілих ОСОБА_2., ОСОБА_4., про, що зазначають вони в апеляціях колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої
інстанції, потерпілих ОСОБА_2., ОСОБА_4. залишити без задоволення, а вирок
Овруцького районного суду від 27 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1без змін.