Провадження № 274/3982/14-к
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/287/14
І м е н е м У к р а ї н и
30.12.2014 року м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1
з участю секретаря . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 274/3982/14-к про обвинувачення
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Гришківці Бердичівського району Житомирської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працюючого складальником взуття в СП ТОВ „РІФ-1, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 164 КК України,
з участю прокурора . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4
потерпілої . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_5
обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,
Відповідно до рішень Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25 березня 2013 року та від 21 червня 2013 року ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати на користь своєї колишньої дружини ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Однак, ОСОБА_6 злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, на попередження державного виконавця не реагував, про свої доходи та про працевлаштування не повідомляв, ніякої матеріальної допомоги сім`ї не надавав, починаючи з вересня 2013 року та до 01 липня 2014 року протягом десяти місяців поспіль не сплачував аліменти, в результаті чого виник борг, що в грошовому еквіваленті становить 8607 грн. 30 коп.
Заборгованість, що виникла внаслідок ухилення ОСОБА_6 від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей нарахована на підставі ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відділом державної виконавчої служби Бердичівського МРУЮ ГУЮ в Житомирській області за ОСОБА_6 нарахована заборгованість за вересень 2013 року - 860,75 грн., жовтень 2013 року - 860,75 грн., листопад 2013 року - 860,75 грн., грудень 2013 року - 860,75 грн., січень 2014 року - 860,75 грн., лютий 2014 року - 860,75 грн., березень 2014 року - 860,75 грн., квітень 2014 року - 860,75 грн., травень 2014 року - 860,75 грн., червень 2014 року - 860,75 грн.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_6 визнається винним, передбачена ч. 1 ст. 164 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав частково та показав, що аліменти не платив, оскільки не мав коштів на сплату аліментів. У нього дійсно є дві доньки він колишньої дружини ОСОБА_5 ОСОБА_7 і ОСОБА_8 . Дні народження доньок назвати не може, так як старшої доньки забув, а про молодшу доньку йому і не повідомили. Про те, що потрібно сплачувати аліменти, знав, на судах, де йому призначали аліменти - був. Спочатку він аліменти сплачував, доки працював на переобладнанні. Але потім прийняли закон, який зупинив цю роботу. Тоді він пішов на СП ТОВ „РІФ-1, але і там не стало ринку збуту і його скоротили. Після цього як такої роботи не було, він мав лише тимчасові заробітки. В центрі зайнятості, оскільки він не закінчив ПТУ, йому пропонували навчання, але він не погодився. Чому - не може пояснити. В подальшому він познайомився з іншою дівчиною, з якою одружився та вже має спільну дитину. З дітьми від першого шлюбу не спілкується тому, що так вирішили батьки колишньої дружини. Спроб бути присутнім в житті доньок не вживав, до суду не звертався. Протягом місяців, вказаних у обвинуваченні, аліменти не платив, матеріально колишній дружині та дітям не допомагав, участі у вихованні дітей не приймає. Розуміє, що має сплачувати аліменти і буде в подальшому намагатись сплачувати, якщо буде робота.

Незважаючи на часткове невизнання вини обвинуваченим, його вина повністю підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів.
Так, допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 показала, що обвинувачений є її колишнім чоловіком. З обвинуваченим у них є двоє спільних доньок: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Сімейне життя у них не склалось, спочатку було все нормально, але потім, коли вони жили на квартирі, вона була постійно одна з маленькою дитиною, вагітна, а обвинуваченого неділями не було вдома, гуляв. В березні 2013 року був суд і за рішенням суду ОСОБА_6 зобов`язаний сплачувати аліменти в розмірі ? частини заробітку для утримання старшої доньки, а через декілька місяців ще і 300 грн. щомісячно на другу доньку. За весь час до подачі нею заяви в міліцію ОСОБА_6 заплатив аліменти лише 4 рази по два рази на кожну з доньок. Але з вересня 2013 року обвинувачений аліменти не платив, ніякої матеріальної допомоги не надавав, в вихованні дітей ніякої участі не приймає. Востаннє до звернення в міліцію обвинувачений робив подарунок доньці ще на день народження в 2013 році, десь в той же час приходила і його мати. Ніхто обвинуваченому не забороняє бачити своїх дітей, і він міг би їх відвідувати, якби мав бажання. При призначенні покарання потерпіла спочатку просила суворо покарати обвинуваченого, але в подальшому після сплати в ході судового розгляду частини аліментів, погодилась з запропонованою прокурором мірою покарання у виді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням.
Будучи допитаною як свідок, старший державний виконавець ДВС ОСОБА_9 пояснила, що 24 квітня 2013 року надійшов на виконання виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_7 , 2012 р.н. в розмірі ? частини всіх видів заробітку. Восени 2013 року на виконання надійшов ще один виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання доньки ОСОБА_8 по 300 грн. щомісячно. ОСОБА_6 відразу викликався до виконавчої служби, попереджався про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, роз`яснювався порядок сплати аліментів. ОСОБА_6 говорив, що аліменти сплачувати буде. Спочатку ОСОБА_6 аліменти сплачував, але остання квитанція про сплату аліментів датована ще серпнем 2013 року. Після цього ОСОБА_6 перестав сплачувати аліменти, в результаті чого потерпіла звернулась з заявою і вони направили подання на міліцію. Вже після цього ОСОБА_6 прийшов до виконавчої служби, повідомив, що змінив прізвище з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 , а також в подальшому повідомив, що працевлаштувався на СП „РІФ. 05.11.14 направлено лист на підприємство для стягнення аліментів з заробітку обвинуваченого.
Відповідно до запису в копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 10.04.12, ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_12 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в м. Бердичеві, про що в книзі реєстрації народження 10.04.12 зроблено запис № 275 (т. 1, а.п. 14), а відповідно до запису в копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 20.03.13, ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_13 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Бердичеві, про що в книзі реєстрації народження 20.03.13 зроблено запис № 203 (т. 1, а.п. 13).
З копій рішення Бердичівського міськрайонного суду від 25 березня 2013 року (т. 1, а.п. 47) та виконавчого листа № 2/0274/237/13 від цієї ж дати (т. 1, а.п. 20) вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів на дитину судом вирішено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 лютого 2013 року і до досягнення донькою повноліття
Як вбачається з копій рішення Бердичівського міськрайонного суду від 21 червня 2013 року (т. 1, а.п. 48) та виконавчого листа № 2/0274/534/13 від цієї ж дати (т. 1, а.п. 21) вбачається, що за результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів судом вирішено стягувати з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 22 квітня 2013 року і до повноліття доньки.
Згідно з поданням начальника відділу ДВС Бердичівського МРУЮ Житомирської області на виконанні у ВДВС Бердичівського МРУЮ знаходяться виконавчі лист № 2-0274/237 від 25.03.13 та № 2-0274/534 від 21.06.13, видані Бердичівським міськрайонним судом, про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та в розмірі по 300 грн. щомісячно на утримання доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Але боржник ухиляється від сплати аліментів, на попередження, виклики державного виконавця не реагує, попереджався про погашення боргу по аліментах, однак висновків не зробив (т. 1, а.п. 8)
Про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів свідчить наявність у обвинуваченого заборгованості протягом тривалого часу, що стверджується довідкою-розрахунком та довідкою відділу державної виконавчої служби Бердичівського МРУЮ Житомирської області, відповідно до якої заборгованість ОСОБА_6 по аліментах станом на 01.07.14 становить 9850 грн. 88 коп., в тому числі і за період вересень 2013 р. - до 01 липня 2014 року, або в сумі 8607 грн. 30 коп. Нарахування заборгованості проводилось згідно ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» (т. 1, а.п. 9, 10).
ОСОБА_6 був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 164 КК України, про що свідчать копії попереджень (викликів) державного виконавця та розписок ОСОБА_6 , власноручно ним написаних та підписаних, що обвинуваченим було підтверджено і в залі суду (т. 1, а.п. 18, 19).
Відповідно до довідки Бердичівського центру зайнятості населення № 2541 від 25.06.14 ОСОБА_6 з 19.02.13 і до 25.06.14 на обліку в Бердичівському МЦЗ як безробітний не перебував і не перебуває (т. 1, а.п. 34).
Згідно з відомостями з бази даних Бердичівської ОДПІ ГУ Міндоходів України у Житомирській області ОСОБА_6 не перебуває на податковому обліку як приватний підприємець, за перший квартал 2014 року отримував заробітну плату у СП ТОВ „РІФ-1 (т. 1, а.п. 31, 32).
Показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що аліменти не платив не з власної вини, а тільки тому, що не мав достатньо коштів на сплату аліментів, суд розцінює як захисну позицію обвинуваченого та намір уникнути відповідальності. Так, проаналізувавши докази в їхній сукупності, суд вбачає, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , відповідно до рішень суду зобов`язаний сплачувати аліменти щомісячно, про що йому було відомо, однак жодних дій, спрямованих на сплату аліментів, ОСОБА_3 після вересня 2013 року і до 01.07.14 не вжив. Про порядок сплати аліментів, про наслідки несплати аліментів попереджався державним виконавцем. Всі ці обставини є достовірно встановленими та не оскаржуються самим обвинуваченим. Разом з тим, ОСОБА_3 , маючи дохід, що підтверджується і поясненнями самого обвинуваченого про наявність ще однієї дівчини, і дослідженими письмовими доказами, аліменти не сплачував. Дітей від першого шлюбу не відвідував, подарунків не робив, жодної участі у вихованні дітей не приймав, що також вказує на спрямованість умислу ОСОБА_3 не приймати жодної участі в утриманні своїх дітей від першого шлюбу.
Оцінивши докази в їхній сукупності, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).
Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд не встановив. Суд не визнає такою обставиною щире каяття, оскільки обвинувачений вину визнав частково.
Обставин, що обтяжували б покарання ОСОБА_3 , суд не встановив.
При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання - ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.
Відповідно до ст. 12 ч.ч. 1, 2 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 164 КК України, є злочином невеликої тяжкості.
Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується як особа, на поведінку якої скарг не надходило, на даний час офіційно працює.
На підставі наведеного та враховуючи, що обвинувачений офіційно працює, приймаючи до уваги необхідність відшкодовування ним заборгованості по аліментам, що потребує його подальшого працевлаштування, яке може припинитись при призначенні покарання, пов`язаного з відривом від місця роботи, а також враховуючи думку потерпілої при призначенні покарання, суд приходить висновку про призначення ОСОБА_6 міри покарання у обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням. На думку суду саме призначене покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Даних про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.
Підстав для зміни обраного щодо обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, враховуючи призначене покарання, особу та поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування і судового розгляду, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Керуючись ст.ст. 369-371, 373-374 КПК України, суд -
ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_3 залишити попередній - особисте зобов`язання.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1