У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кармазіна Ю.М.,

суддів

Пекного С.Д. і
Філатова В.М.

за участю прокурора Сорокіної О.А.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 20 травня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції, на ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20 лютого
2007 року щодо ОСОБА_1.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 27
грудня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, такий, що судився:

31.03.2006 р. за ст. 185 ч. 1 КК України

на 1 рік позбавлення волі та звільнений на

підставі ст. 75 КК України від відбування покарання

з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

засуджений
до позбавлення волі:

- за ч.
2 ст. 307 КК України на шість років з конфіскацією майна;

- за ч.
1 ст. 309 КК України на три роки;

- за ч.
1 ст. 315 КК України на п'ять років.

На підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_1 за сукупністю
злочинів визначено покарання у виді позбавлення волі на строк шість років з
конфіскацією майна.

На підставі ст. 71 КК України
до призначеного за цим вироком покарання приєднано невідбуту частину покарання
за попереднім вироком і ОСОБА_1 за сукупністю вироків визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі на строк сім років з конфіскацією майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. 847 грн. 40 коп. судових
витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2007 року вирок
щодо ОСОБА_1. у частині його засудження за ч. 2 ст. 307 КК України скасовано з
закриттям провадження за недоведеністю його участі у вчиненні даного
злочину. Пом'якшено покарання,
призначене ОСОБА_1:

- за ч. 1 ст. 309 КК України до одного року позбавлення волі і за ч. 1 ст.
315 КК України до двох років позбавлення волі, а на підставі ст. 70 КК України
шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за сукупністю злочинів
визначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 71 КК України
до призначеного за цим вироком покарання приєднано невідбуту частину покарання
за попереднім вироком і ОСОБА_1 за сукупністю вироків визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

У решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком ОСОБА_1
засуджено за вчинення таких злочинів.

29 травня 2006 року приблизно
о 18-ій год. 15 хв. в аптеці на автостоянці № 2 в м. Кіровограді він купив 5
таблеток теофедрину, приніс їх у квартиру АДРЕСА_1 у тому ж місті, де виготовив
з них наркотичний засіб, частину якого вжив, а решту зберігав при собі без мети
збуту.

Після цього ОСОБА_1, будучи в
стані наркотичного сп'яніння, набрав в одноразовий шприц частину наркотичного
засобу і запропонував його вжити ОСОБА_2, на що той погодився, таким чином
схиливши останнього до вживання наркотичного засобу.

У той же день при огляді
зазначеної вище квартири працівники міліції виявили і вилучили належний ОСОБА_1
шприц з рідиною і стакан із залишками речовини, які є особливо небезпечним
наркотичним засобом - кустарно виготовленим препаратом з ефедрину вагою 0,757
гр. і 0,015 гр. відповідно.

Крім того, ОСОБА_1 обвинувачувався і в збуті 0,015 гр.
ефедрину ОСОБА_2, який він вчинив того ж дня у зазначеній квартирі.

У касаційному поданні прокурор просить ухвалу
апеляційного суду щодо ОСОБА_1 скасувати в зв'язку з неправильним застосуванням
кримінального закону та м'якістю призначеного покарання, а справу направити на
новий апеляційний розгляд. Вважає, що апеляційний суд не дав належної оцінки
зібраним у справі доказам, які підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст. 307 КК України, і дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність
участі засудженого у вчиненні даного злочину.

Заслухавши доповідача, думку прокурора на підтримання
касаційного подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що касаційне подання прокурора
підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, апеляційний суд
скасував вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 307 КК
України за недоведеністю його участі у вчиненні даного злочину, пославшись при
цьому в ухвалі на відсутність у справі доказів збуту ним наркотичних засобів
ОСОБА_2

Проте поза увагою апеляційного суду залишились показання
на досудовому слідстві ОСОБА_1, свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_3, з яких вбачається,
що ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_4 виготовив наркотичний засіб, частину якого вжив
сам, а решту запропонував вжити ОСОБА_2, на що той погодився, та надав йому цей
наркотичний засіб.

Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п. 14
постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 26.04.2002 року «Про судову
практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних
речовин, їх аналогів або прекурсорів», якщо особа, яка схиляла когось до
вживання наркотичних засобів збувала ці засоби, її дії належить кваліфікувати
за сукупністю злочинів, передбачених ст. 315 і ст. 307 КК України.

З огляду на викладене висновок апеляційного суду про
недоведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК
України, є сумнівним, а тому постановлене ним судове рішення підлягає
скасуванню з направленням справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 394, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Кіровоградської області від 20 лютого 2007 року щодо
ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний розгляд у той же
суд.

судді:

Ю.М. Кармазін С.Д. Пекний В.М.
Філатов