Ухвала

іменем україни

11 листопада 2014 року м.
Київ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Марчук Н.О.,

суддів:
Зубара В.В., Міщенка С.М.,

при секретарі
Медицькій У.І.,

розглянувши кримінальне провадження,
внесене до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за № 000039, щодо

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та жителя АДРЕСА_1,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1
ст. 286 КК України,

за касаційною скаргою засудженого на
вирок Рівненського районного суду
Рівненської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Рівненської області
від 25 лютого 2014 року,

за участю прокурора Басюка С.В.,

в с т а н о в и л а:

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не погоджуючись із судовими рішеннями,
ухваленими щодо нього, через порушення
судовими інстанціями норм
матеріального права в частині
розв'язання заявлених по справі
цивільних позовів, просить їх змінити,
відмовивши потерпілим у задоволенні їх
позовних вимог. Свої вимоги засуджений
мотивує тим, що суд першої інстанції не
правильно розв'язав заявлені у
кримінальному провадженні цивільні
позови потерпілих. Посилається на те,
що суд апеляційної інстанції
безпідставно погодився із рішенням
суду першої інстанції в частині
задоволення цивільного позову щодо
відшкодуванню моральної шкоди.

На касаційну скаргу засудженого
потерпілим ОСОБА_2 подано письмове
заперечення.

Вироком Рівненського районного суду
Рівненської області від 23 грудня 2013
року ОСОБА_1 визнано винуватим за ч. 1 ст.
286 КК України та призначено покарання у
виді штрафу в розмірі 200
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян з позбавленням права керувати
транспортними засобами на строк 2 роки.

Цивільні позови потерпілих задоволено.
Стягнуто із засудженого на користь
потерпілих: ОСОБА_3 - 500 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та 9
000 грн. - моральної шкоди, ОСОБА_2 - 11 900
грн. матеріальної шкоди та 20 000 грн. -
моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської
області від 25 лютого 2014 року вирок суду
першої інстанції щодо ОСОБА_1 в частині
вирішення цивільного позову змінено,
виключено з нього рішення про
стягнення із засудженого на користь
ОСОБА_2 11 900 грн. матеріальної шкоди.

У решті вирок суду першої інстанції
залишено без зміни.

За вироком суду 01 жовтня 2013 року ОСОБА_1
у світлу пору доби, керуючи автомобілем
«Skoda Octavia», державний номер НОМЕР_1, та
рухаючись по автодорозі
Городище-Рівне-Старокостянтинів зі
сторони автодороги Київ-Чоп у напрямку
м. Костопіль, на 153 км.+880 м. вищевказаної
автодороги, що в межах Рівненського
району Рівненської області, з'їхав на
смугу розгону, яка примикає до правого
краю проїжджої частини, в порушення
вимог підпункту «а», «б» п. 9.2, підпункту
«б» п.п. 2.3, 34.1 та п.10.1 Правил дорожнього
руху України, не увімкнувши світловий
покажчик лівого повороту, проявив
неуважність до дорожньої обстановки,
проігнорував лінію дорожньої розмітки
1.1, перетин якої заборонено, не
переконався, що це буде безпечно і не
створить небезпеки іншим учасникам
руху, раптово виїхав на праву смугу
руху свого напрямку, де допустив
зіткнення із попутнім автомобілем «Audi
80», державний номер НОМЕР_2, під
керуванням водія ОСОБА_3, який не мав
технічної можливості уникнути
зіткнення. У результаті
дорожньо-транспортної пригоди водій
автомобіля «Audi 80» та його пасажир
ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження
середнього ступеню тяжкості.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора із запереченнями проти
скарги, перевіривши матеріали
кримінального провадження та
обговоривши наведені у касаційній
скарзі та письмових запереченнях на
неї доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що вона не підлягає
задоволенню з огляду на таке.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні
зазначеного у вироку злочину та
правильність кваліфікації його дій за
ч. 1 ст. 286 КК України ґрунтується на
доказах, зібраних та оцінених з
дотриманням вимог кримінального
процесуального кодексу України, які в
касаційній скарзі засудженим не
оспорюються.

Що стосується вирішення цивільних
позовів у кримінальному провадженні,
то колегія суддів дійшла наступного
висновку.

Виходячи зі змісту статей 127-129 КПК
України потерпілий у кримінальному
провадженні має право заявити
цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у
кримінальному провадженні за
правилами, визначеними КПК України, і
при цьому застосовуються норми ЦПК
України.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК
України моральна шкода може полягати у
душевних стражданнях, яких фізична
особа зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої, членів її
сім'ї чи близьких родичів.

Розмір моральної шкоди, який підлягає
стягненню на користь потерпілих,
визначений судом з урахуванням
конкретних обставин справи, і вважати
його необґрунтованим, на думку колегії
суддів, підстав не має.

Як убачається з мотивувальної частини
вироку суду першої інстанції, розмір
відшкодування моральної шкоди
потерпілим було визначено із засад
розумності, виваженості та
справедливості, він відповідає ступеню
завданих їм фізичних та моральних
страждань. Цивільні позови потерпілих
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судом першої
інстанції правильно вирішено у
відповідності до вимог ст. 23, 1167, 1168, 1172
ЦК Україні та рекомендацій, що
містяться у Постанові Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди».

Крім того, доводи ОСОБА_1, аналогічні
наведеним у його касаційній скарзі,
були ретельно перевірені судом
апеляційної інстанції, який,
розглядаючи апеляційну скаргу
засудженого на вирок суду першої
інстанції, проаналізував їх, дав на них
вичерпну відповідь та дійшов
обґрунтованого висновку про
правильність розв'язання цивільних
позовів потерпілих: ОСОБА_3 - в частині
відшкодування франшизи і моральної
шкоди та ОСОБА_2 - у частині
відшкодування моральної шкоди.

Також суд апеляційної інстанції під
час апеляційного перегляду вироку щодо
ОСОБА_1, врахувавши вимоги статей 1187, 1194
ЦК України, п. 16 постанови Пленуму
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про
деякі питання застосування судами
законодавства при вирішенні спорів про
відшкодування шкоди, завданої джерелом
підвищеної небезпеки», дійшов
обгрунтованого висновку про
необхідність виключення з нього
рішення суду щодо задоволення позовних
вимог потерпілого ОСОБА_2 у частині
відшкодування матеріальної шкоди, з
чим погоджується й колегія суддів.

Перегляд кримінального провадження в
апеляційному порядку здійснювався
відповідно до вимог кримінального
процесуального закону.

Ухвала суду апеляційної інстанції
відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального
процесуального закону, які відповідно
до вимог ст. 412 КПК України були би
підставами для зміни чи скасування
судових рішень, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
залишити без задоволення, а вирок
Рівненського районного суду
Рівненської області від 23 грудня 2013
року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Рівненської області
від 25 лютого 2014 року щодо нього - без
зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту
проголошення та оскарженню не
підлягає.

С у д д і:

Н.О. Марчук В.В. Зубар С.М. Міщенко