Справа № 1-58/2007 рік
ПОСТАНОВА

27 квітня 2007
року Золотоніський міськрайонний
суд Черкаської області

в складі:
головуючого - Савенка
В.Г.

при секретарі - Сукач Л.І.

за участю прокурора - Сапейка К.Я.

та адвоката - ОСОБА_1.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
приміщенні суду в м.

Золотоноша справу про
обвинувачення:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с Батьки

Зінківського р-ну Полтавської обл., українця,
громадянина України, не

освіченого, не одруженого, не
працюючого, проживаючого:АДРЕСА_1,
раніше не судимого,- у вчиненні злочину,

передбваченого ст. 121 ч. 1 КК України,-

Встановив :

ОСОБА_2. обвинувачується в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження
ОСОБА_3.

Дана кримінальна справа перебуває в провадженні Золотоніського
міськрайонного суду.

В ході судового слідства до суду звернувся захисник підсуднього ОСОБА_2., - ОСОБА_1. з
клопотанням про зміну підсудному запобіжного заходу з тримання під вартою на
підписку про невиїзд. При цьому в судовому засіданні захисиник підсудного
пояснив, що відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2. тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор дане клопотання не підтримав пояснивши, що
нинішній запобіжний заход
відповідає всім обставинам справи і особі підсудного, який ухилявся від
досудового слідства, в зв'язку з чим йому було обрано такий запобіжний заход.

Суд вважає, що
клопотання підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від
25.04.2003р. № 10 "Про
практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та
продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання та судового
слідства" взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у
зв'язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші менш сіворі
запобіжні заходи, передбачені ст. 149
КПК України, можуть незабезпечити виконання підсудним процесуальних
обов'яків і його належної поведінки, коли є достатні підстави вважати, що ця
особа може ухилятися від слідства та суду, перешкоджати встановленню істини по
справі чи продовжувати злочинну діяльність.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2. за час проведення досудового
слідства не ухилявся від його проведення, не першкоджав встановленню істини по
справі і дані про його намагання ухилитися від слідства є надуманими.

Так судом встановлено, що при проведенні досудового
слідства органом слідства порушувався і не виконувався порядок виклику
обвинуваченого, передбачений ст. 134
КПК України, відповідно до якого повістка повинна була бути врученою ОСОБА_2.,
або кому-небудь з дорослих членів сім'ї, які з ним проживають. Між тим, як
витікає з матеріалів справи, копії повісток, що маються в справі виписувалися
слідчим для виклику підсудного на слідуючий день не враховуючи того, що поштове
відділення не могло їх доставити на той час. Іншим способом, передбаченим ст. 134 КПК України
повістки не вручалися і відміток про їх вречення немає (а.с. 23, 24, 25) . Крім того
13.02.2006р. слідчий виносить постанову про привід обвинуваченого на 14.02.2006р., а лише 17.02.2006р.
оперуповноважений кримінального розшуку складає рапорт про те, що ОСОБА_2.
нібито відсутній вдома (а.с. 27,
29, 30). За матеріалами справи злочин вчинено 02 вересня 2005р.
(а.с.2) , але лише
15 грудня 2005р.
матеріал направився на доопрацювання і лише 09 лютого 2006р. порушено кримінальну справу, а з 13 лютого 2006р. у
слідчого виникають сумніви в місці перебування ОСОБА_2. Все це свідчить, на думку суду, про те,
що орган досудового слідства недбало

віднісся
до виконання вимог кримінально-процесуального законодавства, що призвело до
надуманості того, що ОСОБА_2. ухиляється від слідства.

В судовому засіданні прокурор заявив про те, що ОСОБА_2.
з'являвся на виклики адвоката та суду, а на виклики слідчог не з'являвся. На
думку суду прокурор тим самим лише підтвердив, що підсудний не уникав слідства
і не з'являвся на його виклики лише тому, що був неналежно повідомлений.

Сам ОСОБА_2. раніше не судимий, відповідно до матеріалів кримінальної
справи характеризується позитивно. Встановлено, що до його арешту як
обвинуваченого він проживав разом з батьками у с. Вознесенське і постійного
місця проживання не покидав. Тому суд вважає, що тримання під вартою ОСОБА_2. є
занадто суворим запобіжним заходом і до нього можливо застосувати більш м'який
вид запобіжного заходу.

Керуючись ст. 274 КПК України,-

Постановив :

ОСОБА_2 змінити запобіжний заход з тримання під вартою на
підписку про невиїзд, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно.

Постанова може бути оркаржена.