Справа № 478/2171/13-к Провадження № 1-в/478/206/2013
У Х В А Л А

17.12.2013 року. Казанківський районний суд Миколаївської області в складі: головуючий - суддя Біцюк А.В., секретар Фалій В.В., за участю: прокурора Беликової К.В., представника ВК-93 Сороки А.М., засудженого ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Казанківського районного суду Миколаївської області у режимі відео конференції з Казанківською виправною колонією № 93 спільне подання Казанківської ВК № 93 та спостережної комісії при Казанківській РДА стосовно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Бузьке Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, засудженого 17.09.2008 року Вознесенським міскрайонним судом Миколаївської області за ч.2 ст.121 КК України до 7 років позбавлення волі, за ч.1 ст.71 КК України за сукупністю злочинів частково приєднано по вироку від 28.07.2003 року, всього до 7 років 3 місяців позбавлення волі.

Початок строку - 27.05.2008 року, кінець строку - 27.08.2015 року,

про застосування умовно-дострокового звільнення від покарання,

В С Т А Н О В И В :

До Казанківського районного суду надійшло подання начальника Казанківської виправної колонії №93 та голови спостережної комісії при Казанківській районній державній адміністрації в якому зазначено, що під час відбування покарання в виправній колонії ВК-93 засуджений ОСОБА_2 зарекомендував себе позитивно, має 4 заохочення, стягнень не має, вимог режиму утримання не порушує, відбув необхідні 3/4 строку покарання, своєю поведінкою довів своє виправлення, а тому до нього можливо застосувати умовно - дострокове звільнення від покарання.

Заслухавши пояснення засудженого, який клопотання колонії підтримав та просив його умовно-достроково звільнити від відбування покарання, пояснення представника колонії, який клопотання підтримав, думку прокурора, який вважав, що відсутні підстави для задоволення клопотання, вивчивши матеріали особової справи засудженого та подання, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч.1 ст.6 КВК України - виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

В поданні КВК-93 зазначено, що засуджений ОСОБА_2, під час відбування покарання характеризується позитивно, після звільнення має намір повернутися до родини та працевлаштуватися, хоча засуджений є людиною пенсійного віку.

Як вбачається з пояснень засудженого ОСОБА_2, він хоча і розкаюється у вчиненому, але таке розкаяння відбулось не в повній мірі, оскільки крім себе він також звинувачує обставини що стались в момент вчинення злочинів та невідповідність змісту вироку суду фактичним обставинам подій, за які його засуджено.

Як свідчать матеріали справи, засуджений ОСОБА_2 два останні рази вчинив фізичне насильство, завдавши потерпілим тяжкі тілесні ушкодження від яких вони померли. Причому в другому випадку злочин вчинений відносно своєї матері, 1930 року народження, під час умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

В період відбування покарання засуджений, який є непрацездатним за віком, працював, виконуючи разові доручення, має чотири заохочення в період 2010 - 20013 року за виконання разових робіт та зразкову поведінку, але згідно характеристики від 23.04.2013 року на шлях виправлення не став тому, що не проявляє корисної ініціативи та не пройшов повного курсу протитуберкульозного лікування. У вказаній характеристиці зазначено, що засуджений у ставленні до працівників адміністрації колонії не дуже ввічливий, в деяких випадках агресивний, проявляє байдужість.

Враховуючи особу засудженого, який вчинив злочин в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відбуває покарання за нанесення тяжких тілесних ушкоджень, від яких померли дві людини, одна з яких похилого віку мати засудженого, не в повній мірі розкаявся, а також зважаючи на термін невідбутої частини покарання - більше 1 року та 8 місяців позбавлення волі, суд приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_2 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці протягом всього строку відбування покарання, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, а тому відсутня сукупність обставин передбачених ст.81 КК України необхідних та достатніх для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_2 від призначеного йому судом покарання, до якого частково приєднано покарання за вироком Вознесенського районного суду Миколаївської області від 28.07.2003 року, яке засуджений повністю не відбувши вчинив новий злочин в період умовно-дострокового звільнення.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

В умовно-достроковому звільненні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до апеляційного суду Миколаївської області протягом семи днів з моменту її оголошення.

Суддя