№ 4-1/2007
ПОСТАНОВА

10 січня 2007 року

м. Рівне

Військовий
місцевий суд Рівненського гарнізону у відкритому судовому засіданні в
приміщенні суду у складі:

головуючого - підполковника юстиції
Цвіркуна О.С., при секретареві Ковалевській Н.Ю.,

за участю заявника
громадянинаОСОБА_1, представника останнього - адвоката ОСОБА_2, військового
прокурора Рівненського гарнізону полковника юстиції Борискіна С.А., розглянувши
скаргу вищезазначеного заявника на постанову військового прокурора Рівненського
гарнізону про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1, за ознаками
злочину передбаченого ч.1 ст.384 КК України,

ВСТАНОВИВ:

2 січня 2007
року громадянинОСОБА_1звернувся до військового місцевого суду Рівненського
гарнізону зі скаргою, в якій зазначив, що 26 грудня 2006 року військовим
прокурором Рівненського гарнізону відносно нього була порушена кримінальна
справа за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, за завідомо
неправдиві покази, які нібито він давав в ході досудового та судового слідства
по кримінальній справі відносно прапорщика ОСОБА_3, який обвинувачувався в
скоєнні злочину передбаченого ст.ст. 366 ч.1, 419 ч.1 КК України ( ОСОБА_3 по
ч.1 ст. 366 КК України, на підставі ст. 48 КК України від кримінальної
відповідальності звільнений, а кримінальну справу відносно нього закрито на
підставі ст.7 КПК України, по ч.1ст. 419 КК України, кримінальну справу закрито
на підставі п.2 ст.6 КПК України).

Однак, на думку
заявника, кримінальна справа була порушена без достатніх приводів та підстав,
які б давали право порушувати кримінальну справу на підставі ст.94 КПК України,
також, на думку заявника тільки суд керуючись ст.279 КПК України, мав право
одночасно з постановлениям
вироку ( а у відношенні ОСОБА_3,
винесена постанова про закриття справи, а не вирок) своєю постановою
поставити перед прокурором питання про притягнення до відповідальності свідка,
за завідомо неправдиві покази, пояснення, крім того пояснення які відбирались у
нього, ОСОБА_1, 8 грудня 2006 року відбирались з порушенням ст.17 Закону
України „Про прокуратуру", а допити в якості свідка 24 березня, 5 квітня
та 26 квітня були проведенні з грубим порушенням його Конституційних прав.

А тому, вважаючи
дану постанову військового прокурора Рівненського гарнізону незаконною,
громадянин ОСОБА_1, звернувшись
до суду, просить її скасувати. В судовому засіданніОСОБА_1повністю підтримав
скаргу і просив її задовольнити.

Представник
інтересів громадянина ОСОБА_1- адвокат ОСОБА_2, скаргу свого довірителя
підтримав повністю.

Військовий
прокурор Рівненського гарнізону полковник юстиції Борискін С.А., який приймав
участь у розгляді даної скарги громадянина ОСОБА_1, скаргу визнав
безпідставною, необгрунтованою і при цьому пояснив, що в органів досудового

2 слідства було достатніх приводів та підстав, які б
давали право порушувати відносно ОСОБА_1кримінальну справу за ч.1 ст. З84 КК
України.

Заслухавши думку
учасників судового процесу, дослідивши надані матеріали кримінальної справи, суд
приходить до висновку, що скарга громадянина ОСОБА_1 на постанову військового
прокурора Рівненського гарнізону від 26 грудня 2006 року про порушення
кримінальної справи відносно нього, за ознаками злочину передбаченого ч.1
ст.384 КК України, не підлягає задоволенню.

Так, згідно ст.
98 КПК України на прокурора покладено обов'язок при наявності приводів та
підстав порушити кримінальну справу.

1. В даному випадку
ознаки злочину, передбаченого ст. 384 ч. 1 КК України,

вчиненого ОСОБА_1, були безпосередньо виявлені прокурорськими

працівниками військової прокуратури Рівненського гарнізону під час
підтримання

державного обвинувачення в судовому засіданні по кримінальній справі
відносно

прапорщика ОСОБА_3

Проте, прийняти
рішення про порушення кримінальної справи відносно винного можна було лише
після винесення рішення по справі та вступу його в законну силу.

Тому після
винесення судом постанови по справі та її вступу в законну силу відповідно до
вимог глави 8 КПК України було проведено дослідну перевірку шляхом витребовування
прокурором та слідчим необхідних документів та відібрання пояснень.

Приводом для порушення справи відповідно до
вимог ст. 94 КПК України явилось безпосереднє виявлення ознак злочину в діях
ОСОБА_1, а підставою - наявність в зібраних матеріалах перевірки достатніх
даних, які вказують на ознаки злочину в діях винної особи.

2. При винесенні
військовим прокурором постанови про порушення кримінальної

справи було повністю дотримано порядок, передбачений ст. 98 КПК України:

- це було
зроблено уповноваженою особою - прокурором, за наявності приводів та підстав,
передбачених ст. 94 КПК України, про що вказувалось вище.

У частині 3 цієї
статті наводяться лише декілька винятків, передбачених КПК України із
звичайного порядку порушення справ, а саме:

· справи,
зазначені у ч. 1 ст. 27 КПК України, які порушуються судом (ст.ст.125, 126 ч.1
та 356);

· справи,
зазначені у ч. З ст. 27 КПК України (ст. 152 ч. 1 КК України), які порушуються
прокурором не інакше, як за скаргою потерпілого.

Будь - яких
винятків при порушенні справи за ознаками ст. 384 КК України законодавець не
передбачив.

3. Посилання заявника на ст. 279 КПК
України є безпідставним, тому що в даній

статті не
передбачається окремий порядок при порушенні кримінальної справи за

завідомо
неправдиві свідчення, а лише надається право (а не обов'язок) суду поставити

перед прокурором
таке питання. Судові органи не відносяться до правоохоронних органів

та на них не
покладено обов'язок прийняття рішень про притягнення осіб до кримінальної

відповідальності
відповідно до ст. 98 КПК України (лише у вищенаведеному випадку за

ст. 27 ч. 1 КПК
України).

4. Скаржник також безпідставно
стверджує про порушення вимог ст. 63

Конституції України під час його допитів 24 березня та 5 квітня на
досудовому слідстві та

26 квітня 2006 року в суді по кримінальній справі відносно ОСОБА_3, що не
відповідає

дійсності, адже право не свідчити відносно себе йому роз'яснювалось, про що
свідчать

відповідні підписи у протоколах. Крім того, кримінальна справа в той період

розслідувалась стосовноОСОБА_3., який був старшим наряду, в зв'язку з цим
допити

велися з приводу дій останнього, а ні в якому разі не дій самого ОСОБА_1

На підставі
вищевикладеного та керуючись ст.ст. 236
КПК України.

3

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу громадянина ОСОБА_1 на постанову військового прокурора Рівненського гарнізону від 26 грудня 2006 року про
порушення кримінальної справи відносно нього, за ознаками злочину передбаченого
ч1 ст.384 КК України, залишити без задоволення.

Апеляція на постанову може бути подана до військового апеляційного суду Центрального регіону через військовий місцевий суд
Рівненського гарнізону протягом семи діб з дня її винесення.

Суддя військового місцевого суду Рівненського
гарнізону

підполковник юстиції підпис О.С. Цвіркун

Копія вірна:

Суддя військового місцевого суду

Рівненського гарнізону

підполковник юстиції О.С. Цвіркун