Провадження №1-кп/761/193/2015
В И Р О К
іменем України
02 червня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009110 від 28 серпня 2014 року, щодо
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання, раніше судимого: 23 березня 2010 року Суворовським районним судом м. Херсона за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки; 18 грудня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільненого на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки,

якому висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представника потерпілого ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_9 ,
в с т а н о в и в:
стороною обвинувачення ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, у ніч з 07 на 08 серпня 2014 року, ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу Львівської площі, разом із наглядно знайомою особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження № 0008312, розпивав алкогольні напої. В цей час ОСОБА_10 разом із вказаною особою розробили злочинний план, який полягав у таємному викраденні чужого майна, а саме, телефонних кабелів з метою їх подальшого продажу для отримання грошових коштів.

Так, 08 серпня 2014 року приблизно о 00 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи в групі з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відповідно до умов раніше розробленого злочинного плану, прибули до будівлі, розташованої на АДРЕСА_2 . Маючи при собі раніше заготовлену пилку для порізки металу, ОСОБА_4 заліз до колодязя, який розташований за вказаною адресою, та почав відпилювати телефонний кабель. В цей час особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, відповідно до розподілених ролей повинна була слідкувати за тим, щоб їх дії ніхто із сторонніх осіб не помітив.

В результаті своєї злочинної діяльності ОСОБА_4 відрізав телефонний кабель на загальну суму 1415 грн. 46 коп., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитись викраденим на власний розсуд, оскільки був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення співробітниками УДСО при ГУ МВС України в м. Києві.

Таким чином, ОСОБА_4 висунуто обвинувачення у тому, що він своїми умисними діями вчинив закінчений замах на повторне, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 категорично заперечив свою винуватість у висунутому обвинуваченні, а на досудовому розслідуванні він обмовив себе у вчиненні злочину, у зв`язку із застосуванням до нього з боку працівників міліції фізичного та психологічного тиску. Так, дав показання, згідно з якими, у ніч на 08 серпня 2014 року він біля кіоску, де купував цигарки, зустрів раніше знайомого ОСОБА_11 , з яким разом пішли додому по вул. Воровського в м. Києві. В той час він орендував кімнату на вул. Гончара в м. Києві. Проходячи на вказаній вулиці, їх затримали працівники міліції, після чого, останні їх привели на місце вчинення злочину, де вже перебували інші працівники міліції та здійснювали фотографування. Він побачив відкритий колодязь, біля якого лежав відрізаний кабель, при цьому, на запитання працівників міліції він повідомив, що нічого звідти не брав. Потім його з ОСОБА_12 доставили до райвідділу для встановлення осіб, так як у них, крім телефонів та грошових коштів, не було при собі документів, а згодом їх відпустили. В райвідділі міліції їх сфотографували та обшукали, але нічого у них не знайшли і нічого не вилучили. Пізніше 04 вересня 2014 року його затримали працівники міліції у зв`язку з тим, що він нібито перебуває в розшуку, та доставили до райвідділу на АДРЕСА_3 , де до нього застосували фізичний та психологічний тиск. Далі його примусили підписати якісь документи, після чого, запросили адвоката. Про застосування до нього працівниками міліції психологічного тиску та фізичної сили він не писав ніяких скарг, оскільки боявся, що його знову поб`ють. Також при обранні йому запобіжного заходу, слідчому судді та адвокату він не повідомив про тиск на нього з боку працівників міліції, тому, що боявся знову попасти до райвідділу. Заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов на суму 4416 грн. 46 коп. не визнав у повному обсязі.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Статтею 22 КПК України регламентовано здійснення кримінального провадження на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
За правилами ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до положень ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Суд, у відповідності до ст. 26 КПК України в кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.
За правилами ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Так, на обґрунтування винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, сторона обвинувачення, посилається на наступні докази, які в судовому засіданні були безпосередньо досліджені судом, а саме:
показання представника потерпілого ОСОБА_8 , згідно з якими, 08 серпня 2014 року обвинувачений ОСОБА_4 на вул. Воровського № 14 в м. Києві вчинив крадіжку телефонного кабелю зв`язку ТПП 200х2х0,4. Вартість викраденого кабелю склала 1412 грн. 46 коп. У зв`язку з чим, підприємство відновило абонентам телефонний зв`язок за власний рахунок, що згідно зведеного кошторису вартості відновлювальних робіт становить 3004 грн. Загальна сума збитків склала 4416 грн. 46 коп. Просив задовольнити заявлений потерпілим ПАТ «Укртелеком» в особі Київської міської філії цивільний позов про відшкодування матеріального збитку на суму 4416 грн. 46 коп. Зазначив, що від слідчого йому стало відомо про викрадення телефонного кабелю обвинуваченим ОСОБА_4 . Також вказав, що телефонний кабель можливо переломити, якщо його певний час згинати руками, але швидше кабель можливо перерізати за допомогою якогось засобу. Крім того, уточнив, що цивільний позов заявлений як до обвинуваченого ОСОБА_4 , так і до ОСОБА_11 в іншому кримінальному провадженні стосовно останнього;

показання свідка ОСОБА_13 , згідно з якими, він працював в ПАТ «Укртелеком» та завжди виїжджав на місце вчинення будь-якої крадіжки, пов`язаної з майном товариства, а за результатами виїздів направляв заяви до правоохоронних органів. Так, 08 серпня 2014 року йому повідомив диспетчер про крадіжку телефонного кабелю на вул. Воровського в м. Києві. Коли він прибув на місце події, то там знаходилася слідчо-оперативна група та автомобіль УДСО. Було виявлено, що з колодязя зник телефонний кабель ТПП. Пізніше, спілкуючись зі слідчим, йому стало відомо про затримання обвинуваченого ОСОБА_4 та ОСОБА_14 . Зазначив, що телефонного кабелю на місці події не було та він не знайшовся. Також вказав, що для того, щоб витягнути телефонний кабель, то необхідно було відкрити два колодязя, один на вул. Воровського № 8, а інший на цій же вулиці в районі будинків № 14 або № 6 в напрямку ближче до Львівської площі, при цьому, на момент події в обох колодязях було пошкоджено телефонний кабель;

показання свідка ОСОБА_15 , згідно з якими, вона проживає в будинку АДРЕСА_4 та бачила, як того вечора обвинувачений ОСОБА_4 розпивав спиртні напої ще з одним чоловіком. Потім вона бачила, що обвинувачений заліз у колодязь навпроти будинку № 14 на вул. Воровського в м. Києві, щоб відрізати кабель, а інший чоловік витягував кабель наверх. Після цього випадку, вказана ситуація повторювалася двічі. Вона не пам`ятає дату вчинення злочину, але було це в серпні місяці 2014 року, приблизно о 00 год. 30 хв., у зв`язку з чим вона викликала працівників міліції. По прибуттю працівників міліції на місце події, особи стали втікати в напрямку будинків № 16 та № 14, між якими знаходиться велика арка та вихід на вул. Обсерваторну, однак вказаних осіб було затримано. Зазначила, що в ту ніч їй працівники міліції показали фотографії двох осіб та вона на них впізнала осіб, яких бачила;

показання свідка ОСОБА_16 , згідно з якими, він працює в ПАТ «Укртелеком» начальником дільниці та 08 серпня 2014 року йому зателефонував диспетчер і повідомив, що на вул. Воровського № 8 в м. Києві затримано особу, яка викрадала кабель. Він займається вказаною дільницею, на якій з телефонної каналізації було вирізано 18, 7 м кабелю. По прибуттю на місце події, приблизно о 09 год., було складено акт за даним фактом. Він особисто не спускався в колодязь, однак, знаходячись зверху, бачив відірваний телефонний кабель. Яка вартість викраденого кабелю, він не знає, оскільки з цього приводу документацію готували інші особи;

показання свідка ОСОБА_17 , згідно з якими, він працює в Шевченківському РУ ГУ МВС України в м. Києві старшим інспектором патрульної служби та в той день, точної дати він не пам`ятає, приблизно в кінці літа 2014 року, під час патрулювання, проїжджаючи на вул. Воровського в м. Києві, ними було отримано інформацію по спецлінії «102» про викрадення кабелю на цій же вулиці. В службовому автомобілі перебував він, водій ОСОБА_18 та ще один працівник міліції, якого він не пам`ятає. Після цього, вони помітили як особа витягувала з колодязя кабель, а коли під`їхали ближче, то дві особи, залишивши на місці кабель, стали втікати. Наздогнавши на вул. Воровського у дворі будинку двох осіб, одним з яких був обвинувачений ОСОБА_4 , ними на місце події була викликана слідчо-оперативна група. Зазначив, що кабель витягував з колодязя не обвинувачений ОСОБА_4 , а інша особа, при цьому, він не бачив особи, яка перебувала в колодязі. Також вказав, що при затриманні, одяг обвинуваченого ОСОБА_4 був забруднений в так звану «жижу», що знаходилася в колодязі. При цьому, зауважив, що вирізаний кабель був довжиною, приблизно 2 м, а з колодязя ще був витягнутий кабель довжиною, приблизно 5 м;

дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28 серпня 2014 року, проведеного в період часу з 16 год. 00 хв. до 16 год. 20 хв., згідно з якими, підозрюваний ОСОБА_19 серед пред`явлених йому для впізнання осіб на фотознімках впізнав особу на фото № 2, яку неодноразово бачив та яку впізнав за зовнішніми ознаками, широкими бровами, кривим носом, кольором волосся;

дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 04 вересня 2014 року, проведеного в період часу з 12 год. 00 хв. до 12 год. 20 хв., згідно з якими, свідок ОСОБА_15 серед пред`явлених їй для впізнання осіб на фотознімках впізнала особу на фотознімку № 3, яку бачила 08 серпня 2014 року на вул. Воровського № 14 в м. Києві та яку впізнала за зовнішніми ознаками, рисами обличчя, кольором волосся, густими бровами;

дані, що містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 вересня 2014 року, проведеного в період часу з 10 год. 00 хв. до 10 год. 20 хв., згідно з якими, свідок ОСОБА_20 серед пред`явлених йому для впізнання осіб на фотознімках впізнав особу на фото № 3, яку бачив 08 серпня 2014 року за адресою: м. Київ вул. Воровського № 14, під час крадіжки кабелю та яку впізнав за зовнішніми ознаками, рисами обличчя, густими бровами, темним волоссям, викривленим носом;

дані, що містяться у копії довідки ПАТ «Укртелеком» про закупівельну вартість об`єкту від 08 серпня 2014 року, згідно з якими, фактичні дані за об`єктом основних засобів: кабельна лінія (ТППеп 200х2х0,4) за адресою вул. Воровського № 6, кабель телефонний 18, 7 м ємністю ТППеп 200х2х0,4, вартість пошкодженого 1177,0528 грн. без ПДВ, а 1412, 46336 грн. з ПДВ, ціна за 1 м ТППеп 200х2х0,4 62,944 грн. без ПДВ.

У відповідності з вимогами ст. 370 КПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Крім того, за правилами ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Усі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитися на користь обвинуваченого. Коли зібрані у справі докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Суд, безпосередньо, всебічно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина з них здобута з порушенням норм процесуального законодавства, а інші, як самі по собі, так і в сукупності, прямо чи не прямо не підтверджують причетність ОСОБА_4 до діянь, про які зазначено в обвинувальному акті.

Згідно з висунутим ОСОБА_4 обвинуваченням, останній в групі з особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, на вул. Воровського № 14 в м. Києві вчинив замах на таємне викрадення чужого майна, а саме, відрізав телефонний кабель на загальну суму 1415 грн. 46 коп., однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця та розпорядитись викраденим на власний розсуд, оскільки був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення співробітниками УДСО при ГУ МВС України в м. Києві.

Разом з тим, стороною обвинувачення не встановлено та як наслідок в обвинувальному акті, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, не вказано, який саме телефонний кабель, його назву, маркування, а також кількість, якою намагався таємно заволодіти ОСОБА_4 , тобто не визначено предмет злочину. При цьому, суд вважає необхідним зауважити, що жодних документів, тобто об`єктивних даних на підтвердження зазначених обставин, суду не надано.

Так, відповідно до даних, що містяться у копії довідки ПАТ «Укртелеком» про закупівельну вартість об`єкту від 08 серпня 2014 року, фактичні дані за об`єктом основних засобів: кабельна лінія ТППеп 200х2х0,4 за адресою вул. Воровського № 6, кабель телефонний 18, 7 м ємністю ТППеп 200х2х0,4, вартість пошкодженого кабелю 1177,0528 грн. без ПДВ, а 1412, 46336 грн. з ПДВ, ціна за 1 м ТППеп 200х2х0,4 62,944 грн. без ПДВ.

Однак, суд не бере до уваги дані згаданої копії довідки з огляду на те, що в ній містяться відомості стосовно кабельної лінії на вул. Воровського № 6, тоді як ОСОБА_4 інкриміновано замах на крадіжку телефонного кабелю з колодязя на вул. Воровського № 14. У той же час, жодних документів про предмет злочинного посягання за адресою: м. Київ вул. Воровського № 14, суду не надано.

Не можуть бути покладені в основу обвинувачення ОСОБА_4 і дані вказаної копії довідки щодо вартості телефонного кабелю, який за версією обвинувачення відрізав ОСОБА_4 на загальну суму 1415 грн. 46 коп.

Згідно з копією довідки вартість пошкодженого кабелю ТППеп 200х2х0,4 1177,0528 грн. без ПДВ, а 1412, 46336 грн. з ПДВ, при цьому, ціна за 1 м ТППеп 200х2х0,4 складає 62,944 грн. без ПДВ.

Тобто, відомості, що наявні у копії довідки та обвинувальному акті стосовно вартості телефонного кабелю не узгоджуються між собою, при цьому, суду не надано достовірних даних на підтвердження вартості телефонного кабелю, замах на таємне викрадення якого інкриміновано ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, суд визнає відомості, що містяться в наданій суду стороною обвинувачення копії довідки ПАТ «Укртелеком» про закупівельну вартість об`єкту від 08 серпня 2014 року неналежним доказом.

Відповідно до правил п. 6 ч. 2 ст. 242 КПК України слідчий або прокурор зобов`язаний звернутися до експерта для проведення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

За своєю ініціативою суд має право доручити проведення експертизи лише у випадках, передбачених ч. 2 ст. 332 КПК України.

Разом з тим, в ході судового розгляду ні стороною обвинувачення, ні представником потерпілого, ні стороною захисту не заявлялося відповідного клопотання про призначення експертизи щодо визначення розміру матеріальних збитків, заподіяних кримінальним правопорушенням, а суд за власною ініціативою не наділений повноваженнями з урахуванням загальної засади кримінального провадження диспозитивності, регламентованої ст. 26 КПК України, призначати експертизу у даному випадку.

Таким чином, доказів щодо предмету злочинного посягання та його вартості, суду не надано.

Крім того, висунуте ОСОБА_4 обвинувачення ґрунтується на даних, що містяться у протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, проведених за участю свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та підозрюваного ОСОБА_11 .

Проаналізувавши дані докази, суд прийшов до висновку про неможливість їх покладення в основу обвинувачення ОСОБА_4 з огляду на те, що в зазначених протоколах відсутні відомості стосовно того, що свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_20 та підозрюваним ОСОБА_12 був упізнаний саме ОСОБА_4 , так як протоколи містять інформацію лише щодо впізнання свідками ОСОБА_15 та ОСОБА_20 особи відповідно на фотографіях № 3, а підозрюваним ОСОБА_12 особи на фотографії № 2, без конкретизації персональних даних стосовно зображених на фотознімках осіб.

Також суд не розцінює як доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 показання свідка ОСОБА_15 в тій частині, що ОСОБА_4 заліз у колодязь, щоб відрізати кабель, а інший чоловік витягував кабель наверх.

З таких показань свідка не вбачається достовірних даних про те, що саме ОСОБА_4 відрізав кабель та намагався ним заволодіти, тобто повідомлена свідком інформація є результатом власних висновків, фактично припущенням, тоді як обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та бути ймовірним.

Що ж стосується показань свідка ОСОБА_17 , то він повідомив лише факт перебування двох осіб на місці злочину, одна з яких, не обвинувачений ОСОБА_4 , витягувала з колодязя кабель, у той же час, свідок не бачив особи, яка перебувала в колодязі, а, виходячи із загальних засад кримінального провадження презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Голослівними також є твердження свідка ОСОБА_17 про те, що при затриманні одяг обвинуваченого ОСОБА_4 був забруднений так званою «жижою», що знаходилася в колодязі, оскільки об`єктивних даних на підтвердження зазначених обставин, суду не надано.

Сам факт перебування ОСОБА_4 на місці події та його затримання не є беззаперечним доказом його причетності до діянь, які йому інкриміновано, за відсутності достовірних даних щодо предмету злочинного посягання та його вартості.

При цьому, стороною обвинувачення не надано достовірних доказів стосовно перебування обвинуваченого ОСОБА_4 на місці події саме з метою вчинення крадіжки телефонного кабелю.

Суд критично ставиться до показань представника потерпілого, отриманих з чужих слів, щодо вчинення злочину ОСОБА_4 , оскільки сам представник потерпілого не був очевидцем злочину, а такі дані йому стали відомі зі слів слідчого.

Інші, надані стороною обвинувачення докази, як самі по собі так і в сукупності не підтверджують винуватість ОСОБА_4 у висунутому йому обвинуваченні.

Таким чином, з урахуванням доказів, які були досліджені в судовому засіданні, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом те, що ОСОБА_4 08 серпня 2014 року, приблизно о 00 год. 30 хв., діючи в групі з особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, заліз до колодязя та за допомогою пилки для порізки металу відрізав телефонний кабель на загальну суму 1415 грн. 46 коп.
На підставі наведеного, суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень ч. 1 ст. 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку про необхідність виправдання обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки стороною обвинувачення не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

За правилами ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Отже з урахуванням викладеного вище, суд вважає за необхідне виправдати ОСОБА_4 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, вчинено ОСОБА_4 .
Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії про відшкодування матеріальних збитків на суму 4416 грн. 46 коп. у зв`язку з виправданням ОСОБА_4 слід залишити без розгляду у відповідності з правилами ч. 3 ст. 129 КПК України.

Передані згідно з квитанцією № 02562 на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві: вилучені у ОСОБА_4 під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України особисті речі, необхідно повернути останньому, а змиви з рук та зрізи з нігтів слід знищити.

Керуючись ст. ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що ним вчинено це кримінальне правопорушення.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою скасувати.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти із зали суду.

Цивільний позов Публічного акціонерного товариства «Укртелеком» в особі Київської міської філії залишити без розгляду.

Передані згідно з квитанцією № 02562 на зберігання до камери схову речових доказів Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві: мобільний телефон марки «Nokia», імеі НОМЕР_1 , з двома сім-картами «Київстар», мобільний телефон марки «Nokia», імеі НОМЕР_2 , з сім-картою «Лайф», кофту з капюшоном, штани чорні повернути ОСОБА_4 ; змиви з рук та зрізи з нігтів знищити.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання його копії.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя