В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.03.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м . Ужгород обвинувальний акт у кримінальному провадженні про обвинувачення:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Минай, Ужгородського р-ну, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, не одруженого, із середньо - спеціальною освітою, не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

19 січня 2015 року близько 01 год. 00 хв. ОСОБА_4 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, підійшов до припаркованого по узбіччі вул. Залізнична, біля будинку №106 в с. Минай Ужгородського р-ну, автомобіля марки «VOLKSWAGEN Golf 2.1/6 D», 1991 року випуску, розбив каменем скло на дверці водія і проник до салону автомобіля . Після цього , знаходячись в салоні автомобіля зняв панель з магнітофона марки «Pioneer», забрав зв`язку ключів , один моток ізоленти, домкрат та набір інструментів, бувших у користуванні з багажника вказаного автомобіля.

Намагаючись довести свій злочинний умисел до кінця ОСОБА_4 пошкодив панель управління автомобіля оголивши електропроводку під кермом, однак не довів свій умисел до кінця по незалежним від його волі причинам, оскільки був помічений власником автомобіля та почав тікати в напрямку вулиці Ужгородської, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 5215,87 грн.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно обвинувального

акту згідно до вимог статті 337 КПК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю. Пояснив суду, що 19.01.2015 року близько 23 год. 00 хв. з друзями вживав алкогольні напої , після чого рухаючись по вул. Залізнична в напрямку м. Ужгород , помітив автомобіль марки «VOLKSWAGEN » , який був припаркований по узбіччі вулиці біля будинку і в той час у нього виникло бажання заволодіти транспортним засобом. Підійшов до автомобіля, розбив каменем ліве переднє бокове скло , після чого проник в салон автомобіля, вирвав проводку і почувши сторонній шум ззовні , почав тікати з автомобіля. Через деякий час був затриманий працівниками міліції, шкоду не відшкодував.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що автомобіль марки «VOLKSWAGEN Golf » був припаркований по узбіччі вул. Залізнична, біля будинку №106 в с. Минай. 19.01.2015 року біля 01 год.00хв. він помітив, що відреагував датчик прожектора руху і ввімкнулось світло, направлене на місце стоянки автомобіля, на що він, відкрив вікно на вулицю і почув сторонні звуки із салона автомобіля. Після чого він вийшов з будинку на вулицю і помітив як з автомобіля вибіг обвинувачений і почав тікати. Він наздогнав обвинуваченого, затримав і викликав працівників міліції. Зазначив, що в автомобілі було розбито ліве переднє бокове скло та вирвана електропроводка під кермом. Завдана йому шкода не відшкодована.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор та потерпілий також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, потерпілий правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілого та дослідивши матеріали кримінальної справи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який за місцем проживання характеризуються позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відповідно до статті 66 КК України відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та визнання обвинуваченим своєї вини.

До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд відносить вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Зважаючи на положення статті 50 КК України якою встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, на положення статті 65 КК України, якою встановлено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , всі пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування ним призначеного покарання, а тому суд вважає за необхідне застосувати до нього положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з встановленням йому обов`язків згідно ст.76 КК України.
Саме таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлений.

Речові докази відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 369 - 371, 373-376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.15, ч.1 ст. 289 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 /три/ роки і 1 / один / місяць позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_4 , звільнити від відбування призначеного покарання у вигляді позбавлення волі, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину з покладенням відповідно до ст.76 КК України на засудженого ОСОБА_4 обов`язків не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Міра запобіжного заходу засудженому ОСОБА_4 не обиралась.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати по справі на проведення товарознавчої експертизи в розмірі 614,90 гривень.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Ужгородського
міськрайонного суду ОСОБА_1