Справа № 297/3019/14-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 січня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , перекладачі ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченої ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000900 від 13.10.2014 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, із середньою освітою, одруженої, пенсіонерки, раніше не судимої,

за ст. 125 ч. 2 КК України,
ВСТАНОВИВ:
12 жовтня 2014 року біля 17 години ОСОБА_7 знаходячись перед будинком АДРЕСА_1 , умисно нанесла ОСОБА_5 один удар ножем по пальцям лівої руки, в результаті чого спричинила йому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

На думку суду обвинувачену ОСОБА_7 слід визнати винною у кримінальному правопорушенні за ст. 125 ч. 2 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Так, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину не визнала і показала, що приблизно в жовтні 2014 року вона разом із своїм чоловіком сиділи на лавочці навпроти свого будинку, та в цей час на велосипеді проїжджав потерпілий ОСОБА_8 з яким вони перебувають у неприязних стосунках. Коли потерпілий вже під`їхав зовсім близько до них, тоді він раптово зупинився, зліз із велосипеда, схватив її чоловіка ОСОБА_9 за одяг і штовхнув у кювет, де почав його бити ногами. Вона, ОСОБА_7 , в цей час чистила яблуко та у неї в руках був маленький ніж, яким чистила яблуко, і коли вона підбігла до них, щоб захистити чоловіка, потерпілий сам схватився за ніж у її руці. Проте, вона ні порізу, ні крові на руках потерпілого не бачила.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 показав, що в жовтні 2014 року він їхав додому на велосипеді та коли проїжджав повз обвинуваченої і її чоловіка, які сиділи на лавочці, останні нагнали на нього свою собаку та, щоб не впасти він зліз із велосипеда та спитав від них чому вони нагнали на нього собаку. В цей час обвинувачена підійшла і порізала його ліву руку ножем, який був у неї в руці. Чоловіка обвинуваченої він не чіпав і з ним не бився. Після цього він пішов до фельдшера, який надав йому першу медичну допомогу. При цьому, потерпілий підтвердив, що вони дійсно перебувають з обвинуваченою у неприязних стосунках вже довгі роки і її дії були спрямовані на навмисне спричинення тілесних ушкоджень йому.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 в судів показав, що вони сиділи із дружиною на лавочці, коли до них підійшов ОСОБА_5 , який є чоловіком його сестри. ОСОБА_5 кинув його в кювет і наніс йому два удари, а дружина ОСОБА_7 хотіла його тільки захистити. Ножем ніхто не хотів порізати потерпілого, він сам наткнувся на нього та тільки подряпався.

Свідок ОСОБА_10 в суді показала, що вона працює фельдшером АЗПСМ с. Гут, та приблизно у жовтні 2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_5 , який потребував надання йому медичної допомоги. У потерпілого були наявні різані рани третього і четвертого пальців лівої кисті із зовнішньої сторони, та вона зупинила кровотечу, наклала пов`язку і виписала йому направлення до травматолога.

Крім того, доказами на підтвердження вини обвинуваченої та того факту, що вона нанесла удар ножем по пальцям потерпілого є досліджені в судовому засіданні висновок експерта №284 від 13.10.2014 року, згідно якого під час проведення судово-медичної експертизи громадянина ОСОБА_5 встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді різана рана ІІІ, ІV пальців лівої кисті. Дане тілесне ушкодження виникло внаслідок дії гострого краю гострого ріжучого предмета (яким міг бути ніж) по механізму розрізання, за даними медичної документації виникло 12.10.2014 року (а.с. 42-43); протокол проведення слідчого експерименту від 04.11.2014 року з фототаблицею, де потерпілий ОСОБА_5 показав, як обвинувачена нанесла йому удар ножем та внаслідок цього порізала його пальці (а.с. 70-73).

Відповідно до ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу не оспорюють обставини справи окрім того, що обвинувачена заперечує факт навмисного нанесення нею удару потерпілому ножем для того, щоб порізати, та судом з`ясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Отже суд за їх згодою відповідно до частин 3 і 4 ст. 349 КПК України визнав необхідним дослідити наступні докази по справі: допитати обвинувачену, потерпілого, свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , дослідити висновок експерта, та протокол слідчого експерименту, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а також обставин, які характеризують обвинувачену.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_7 слід визнати що, до кримінальної відповідальності притягується вперше (а.с. 46), по місцю проживання характеризується позитивно (а.с. 51), є особою похилого віку.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_7 вчинила злочин невеликої тяжкості, раніше не судима, по місцю проживання характеризується позитивно, а також, що вона є особою, яка досягла пенсійного віку, тому суд вважає за доцільне застосувати до неї покарання у вигляді мінімального штрафу в межах санкції ст. 125 ч. 2 КК України.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

засудив:
ОСОБА_7 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ст. 125 ч. 2 КК України та призначити їй покарання за ст. 125 ч. 2 КК України у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до апеляційного суду Закарпатської області протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1