Справа № 739/534/13-к провадження № 11-кп/795/121/2013 Головуючий у І інстанції Іващенко А.І.
Категорія - ч.2 ст.121 КК України Доповідач Григор'єва В. Ф.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 червня 2013 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіГригорєвої В. Ф.
суддів - Козака В.І., Сердюка О.Г.

секретаря судового засідання - Дудко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000052 від ІНФОРМАЦІЯ_2 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_2 на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2013 року щодо

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, не судимого відповідно до вимог ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

з участю учасників кримінального провадження: прокурора Шваб Л.В., потерпілої ОСОБА_3, обвинуваченого ОСОБА_2

В С Т А Н О В И Л А:

До апеляційного суду Чернігівської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_2, в якій він просить змінити вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2013 року щодо нього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому більш м'якого покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Даним вироком ОСОБА_2 визнано винним у пред'явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Питання речових доказів вирішено в порядку ст. 100 КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_2 вказує, що районний суд не в повній мірі врахував всі обставини, які пом'якшують йому покарання, а саме: повне визнання вини, щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину; обставин, які б обтяжували покарання судом не встановлено. Також не погоджується з його характеристикою за місцем проживання.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Суд першої інстанції встановив, що в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, знаходячись на подвір'ї господарства за місцем свого мешкання, яке розташоване в АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав не менше дванадцяти ударів руками та ногами по різним частинам тіла своєму батьку ОСОБА_4, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 9 від 21 березня 2013 року за ступенем тяжкості в своїй сукупності, по відношенню до живої людини, за ознакою небезпеки для життя, кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і від яких потерпілий ОСОБА_4 помер на місці події.

Заслухавши доповідача по справі, пояснення обвинуваченого ОСОБА_2, який підтримав свою апеляційну скаргу з указаних у ній підстав і просив вирок суду змінити та застосувати ст. 69 КК України і зменшити йому покарання, врахувавши всі обставини, що пом'якшують йому покарання, потерпілої ОСОБА_3, яка підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого - її брата і просила зменшити покарання на 1 чи 2 роки, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив залишити її без задоволення, а вирок суду - без змін, оскільки він обґрунтований, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Під час апеляційного провадження судом апеляційної інстанції встановлено, що в ніч з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, знаходячись на подвір'ї господарства за місцем свого мешкання, яке розташоване в АДРЕСА_1, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, переслідуючи мету спричинення тілесних ушкоджень, умисно завдав не менше дванадцяти ударів руками та ногами по різним частинам тіла своєму батьку ОСОБА_4, в результаті чого спричинив останньому тілесні ушкодження, які відповідно до висновку експерта № 9 від 21 березня 2013 року за ступенем тяжкості в своїй сукупності, по відношенню до живої людини, за ознакою небезпеки для життя кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження і від яких потерпілий ОСОБА_4 помер на місці події.

Такі обставини знаходять своє підтвердження в показаннях обвинуваченого ОСОБА_2, який в ході судового провадження в суді першої інстанції вину повністю визнав, розкаявся у скоєному, з приводу обставин вчинення кримінального правопорушення в суді першої інстанції показав, що дійсно в нічний час з ІНФОРМАЦІЯ_2 на ІНФОРМАЦІЯ_2, коли батько прийшов додому в нетверезому стані та між ними виникла сварка, щоб провчити свого батька він став бити руками та ногами по різним частинам тіла. Після чого він пішов спати. Потім приїхали працівники міліції, яким він зізнався у скоєному злочині.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного у вироку діяння за обставин, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, які учасниками судового провадження не оскаржуються, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні і досліджених в судовому засіданні доказів, яким судом першої інстанції дана оцінка в сукупності з іншими доказами і на підставі яких прийнято законне та обґрунтоване рішення суду. Дії ОСОБА_2 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Окрім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим, показаннями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, вина ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2. ст.121КК України, в повному обсязі підтверджується дослідженими в суді першої інстанції іншими зібраними по справі доказами, а саме:

- рапортом помічника чергового УМВС, з якого вбачається, що у власному будинку помер ОСОБА_4 (а.с.11);

- протоколом огляду місця події та фото таблицею до огляду місця події, яким підтверджується, що виявлено труп чоловіка зі слідами насильницької смерті (а.с.12-22);

- актом добровільної видачі ОСОБА_2 речей померлого ОСОБА_4(а.с.23-27);

- висновком експертизи трупа ОСОБА_4, згідно якого встановлено тілесні ушкодження внаслідок яких настала його смерть (а.с.29-36);

- протоколом проведення слідчого експерименту та фото таблицею до нього, де ОСОБА_2 детально показав про обставини скоєного кримінального правопорушення (а.с.74-79);

- висновком (акт) №61 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 04.03.2013 року, з якої вбачається, що у ОСОБА_2 розладів психічної діяльності у досліджуваних періодах часу не знайдено, тому він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними на період часу, до якого відноситься кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється і примусові заходи медичного характеру йому не показані(а.с.87-90).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2, суд першої інстанції, у відповідності з вимогами ст.ст. 65, 66, 67 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки злочину, особу винного, його ставлення до вчиненого, пом'якшуючі покарання ОСОБА_2 обставини - щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання і обґрунтовано дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши при цьому мінімальне покарання в межах санкції статті.

З огляду на вимоги ст. 65 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що обрана судом першої інстанції міра покарання обвинуваченому ОСОБА_2 є необхідною й достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Під час апеляційного розгляду кримінального провадження не встановлено істотних порушень кримінально-процесуального закону та порушень прав обвинуваченого ОСОБА_2 на захист, які б потягли за собою безумовне скасування вироку суду.

За таких обставин рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, оскільки зазначені у ній обставини уже враховані судом при призначенні покарання ОСОБА_2

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку суду та застосування ст.69 КК України, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а на вирок Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 квітня 2013 року щодо ОСОБА_2 - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали суду.

СУДДІ:

Григорєва В.Ф. Сердюк О.Г. Козак В.І.