Справа № 1/1018/49/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2012 року Обухівський районний
суд Київської області у складі:

головуючого судді - Тиханського О.
Б. ,

при секретарі - Личак О. Л.,

за участю прокурорів Красківського
В.П., Морозова І.П.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судового засідання
Обухівського районного суду Київської
області кримінальну справу за
обвинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт.
Козин, Обухівського району, Київської
області, українця, громадянина України,
освіта - середня-спеціальна, не
одруженого, працюючий ПП «ОСОБА_18»,
зареєстрованого: АДРЕСА_3, проживає:
АДРЕСА_4, раніше не судимого;

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2
ст. 296, ч.2 ст.187 КК України,

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця м.
Обухів, Київської області, українця,
громадянина України, освіта -
середня-спеціальна, не одруженого,
працюючого ПП «ОСОБА_18», проживаючого:
АДРЕСА_5, раніше не судимого

у вчиненні злочинів, передбачених ч.2
ст. 296, ч.2 ст.187 КК України ,

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця м. Обухів Київської області,
українця, громадянина України, освіта
середня-спеціальна, одруженого,
працюючого на ПАТ «Київський
картоно-паперовий комбінат, не
судимого, проживаючого АДРЕСА_6

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст. 296 КК України,

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_12, уродженця,
с.Мирівка Кагарлицького району
Київської області, українця,
громадянина України, освіта
середня-спеціальна, розлучений, має на
утриманні малолітнього сина,
непрацюючого, не судимогоё

проживаючого: АДРЕСА_7

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2
ст. 296 КК України

В С Т А Н О В И В:

09.01.2010 року близько 19 години 15
хвилин, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та
ОСОБА_5, діючи за попередньою змовою,
знаходячись в стані алкогольного
сп'яніння та перебуваючи в
громадському місці, поблизу магазину
"Карнель", що розташований напроти
будинку № 16 по вул. Каштановій в м.
Обухів Київської області, зустрівши
ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в цей час йшли по
іншій стороні вулиці, діючи з
хуліганських спонукань, грубо
порушуючи громадський порядок з
мотивів явної неповаги до суспільства,
діючи з особливою зухвалістю, яка
виразилася у застосуванні насильства
та нанесенні тілесних ушкоджень,
безпричинно стали наносити ОСОБА_6
удари руками та ногами по голові та
тілу, продовжуючи свої злочинні дії і
після того, як потерпілий не втримавши
рівноваги, впав на асфальт та не міг
чинити ніякого опору та нанесли
останньому щонайменше по 3-5 ударів
кожен, чим спричинили ОСОБА_6 тілесні
ушкодження у вигляді струсу головного
мозку, саден, забою м'яких тканин
голови, грудного відділу хребта, що
згідно висновку проведеної по справі
судово-медичної експертизи № 157 від
30.06.2010 року відносяться до легких
тілесних ушкоджень, крім того ОСОБА_4
наніс удар пляшкою з-під пива по голові
ОСОБА_7, чим спричинив їй тілесні
ушкодження у вигляді струсу головного
мозку та рани на голові, що згідно
висновку проведеної по справі
судово-медичної експертизи № 158 від
30.06.2010 за своїм ступенем тяжкості
відносяться до легких тілесних
ушкоджень, які призводять до
короткочасного розладу здоров'я.

Також 01.03.2010 року, близько 02 години
ночі, ОСОБА_3 за попередньою змовою з
ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись в
під'їзді будинку № 4/1 що по вул.
Каштановій в м. Обухів Київської
області, маючи злочинний умисел на
протиправне заволодіння чужим майном в
свою користь, застосували фізичне
насильство, яке не є небезпечним для
життя чи здоров'я потерпілого ОСОБА_8,
яке виразилось в нанесенні двох ударів
правою ногою ОСОБА_1 в область тазу та
живота потерпілому, 2-3 ударів ОСОБА_3
правою ногою в область грудної клітини
та живота потерпілого та 2 ударів
кулаком правої руки в область голови
ОСОБА_8 Після чого ОСОБА_1 з зовнішньої
лівої кишені куртки потерпілого
відкрито викрав мобільний телефон
марки "Самсунг С 3050", вартістю 880
гривень, з сім-картою оператора
"Київстар" вартістю 25 гривень, шкіряний
чохол до мобільного телефону вартістю
40 гривень, та навушники до даного
мобільного телефону вартістю 60
гривень. Згідно висновку експерта № 11
від 21.04.2011 року, у ОСОБА_8, виявлені
тілесні ушкодження у вигляді
припухлості м'яких тканин та садна в
області лоба справа, саден під правим
оком та на лівій вушній раковині,
синців на передній поверхні грудної
клітки зліва, на правому коліні. Дані
ушкодження утворились в результаті дії
тупим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою
травмуючою поверхнею і відносяться до
легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1,
визнав себе винним повністю за ч.2 ст. 296
КК України та не визнав вину за ч.2 ст.187
КК України вказавши, що дійсно що 09.01.2010
року близько 19 години він разом з
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 поверталися з роботи,
по дорозі зустріли, ОСОБА_5 та вирішили
разом погуляти та випити пива.
Проходячи біля магазину "Карнель", який
розташований напроти гуртожитку по
вул. Каштановій, 16, вони зупинилися та
продовжували спілкуватися, в цей час
біля них йшли чоловік та жінка, як тепер
відомо це сім'я ОСОБА_7, коли вони
проходили повз них то ОСОБА_4 крикнув в
їхню сторону "З Новим Роком", про те ті
нічого не відповіли, тоді ОСОБА_4 став
говорити "Вони що, їх не поважають", а
ОСОБА_3 крикнув "Побігли за ними", після
чого вони всі побігли слідом за
молодими людьми, коли він підбіг то вже
була бійка, ОСОБА_6 лежав на снігу, хто
стільки ударів на носив він не бачив.
Він став відтягувати ОСОБА_3 та при
цьому вдарив один чи два рази ногою
ОСОБА_6 по тулубу, потім хтось з хлопців
вдарив ОСОБА_7 пляшкою по голові, хто
саме наніс цей удар він не бачив. Через
кілька хвилин до місця бійки приїхали
працівники міліції. Крім цього 01.03.2010
року близько 02 години ночі він разом зі
своїм знайомим ОСОБА_9 випили по пляшці
пива і вирішили піти в гості до їхньої
спільної знайомої ОСОБА_10, яка проживає
АДРЕСА_8, підійшовши до дверей даного
будинку, вони почали чекати когось з
мешканців, так як двері були на
кодовому замку. Простоявши декілька
хвилин вони побачили як зі сторони
молокозаводу до під"їзду йшов якийсь
чоловік, по ході було видно, що чоловік
був на підпитку, коли чоловік відчинив
двері під'їзду то вони разом зайшли в
під'їзд. Коли чоловік зайшов до кабіни
ліфту, він підбіг до нього і наніс йому
орієнтовно п'ять ударів по тілу і ногам,
від чого він зігнувся а потім вони з
ОСОБА_3 витягнули його з ліфту і ОСОБА_3
знову почав наносити удари по тілу і
голові, скільки було нанесено ударів не
пам'ятає. Світла біля ліфту не було,
було освітлення біля вхідних дверей в
під'їзд та біля сходів, бійка тривала
менше п'яти хвилин. В цей час до під'їзду
зайшли люди і вони почали втікати на
верхні поверхи, потерпілий залишився
лежати на підлозі, коли вони почали
бігти він зацепив ногою якийсь предмет
і коли підняв його то побачив що це
телефон в чехлі. Він його підняв і між
четвертим і п'ятим поверхам віддав
ОСОБА_3, останній подивився, сказав що
телефон не їхній і віддав його
підсудному назад. Після чого він поклав
його на підлогу на третьому поверсі.
Коли вони втікали на верхні поверхи то
їх затримав один з тих чоловіків що
зайшов до під'їзду, проте йому вдалось
вирватись і втекти. Заявлений
уточнений цивільний позов ОСОБА_6 та
ОСОБА_7 він визнає частково, зазначає,
що матеріальні збитки потерпілим
відшкодував а позов в частині
морального відшкодування позов не
визнає, з потерпілим ОСОБА_8 він
розрахувався, просить його суворо не
карати та не позбавляти волі, просить
вибачення у потерпілих. Мети бити
ОСОБА_8 та відбирати телефон у нього не
було, також вони не домовлялись про це
раніше з ОСОБА_3 Щодо показів наданих на
досудовому слідстві про те, що їм їх
знайомий запропонував забрати телефон
у потерпілого і в зв'язку з цим вони
забігли до під'їзду і почали бити
потерпілого, то пояснює, що дані покази
не підтримує, а так йому сказали
говорити працівники міліції бо так
йому буде краще. В скоєному кається і
просить суворо не карати. Вважає, що
його дії відносно ОСОБА_8 потрібно
кваліфікувати за ч.2 ст. 296 КК України (
хуліганство вчинене групою осіб),
оскільки в них з ОСОБА_3 не було
попередньої змови, не забирали
мобільній телефон потерпілого, а
нанесені ними тілесні ушкодження є
легкими та такими що не є небезпечними
для життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3,
визнав себе винним повністю за ч.2 ст. 296
КК України та не визнав вину за ч.2 ст.187
КК України вказавши, що дійсно що 09.01.2010
року близько 19 години він разом ОСОБА_4
та ОСОБА_1 поверталися з роботи та
вирішили піти разом погуляти та попити
пива, біля ринку, вони зустріли ОСОБА_5,
який також пішов разом з ними по дорозі
вони пили пиво. Доходячи до магазину
"Карнель", який розташований напроти
гуртожитку, що по вул. Каштановій, 16,
вони зупинилися та продовжували
спілкуватися, в цей час мимо них йшла
молода пара, як потім він дізнався сім'я
ОСОБА_7, коли хлопець з дівчиною
проходили мимо них, то ОСОБА_4 крикнув в
їхню сторону "З Новим Роком" але вони їм
не відповіли, тоді ОСОБА_4 став говорити
що, вони їх не поважають та пішов за
чоловіком з дівчиною слідом, він також
пішов слідом за ОСОБА_4. Коли вони
наздогнали хлопця та дівчину біля
магазину, то він першим вдарив чоловіка
ОСОБА_7 кулаком в обличчя, від чого
чоловік впав, а він нанісши удар, також
впав, оскільки не втримався на ногах.
Потім підбігли інші хлопці та стали
наносити ОСОБА_6 удари руками та ногами,
куди наносили удари він не пам'ятає.
Потім жінка стала їх відштовхувати і
ОСОБА_4 вдарив жінку пляшкою з пивом по
голові, пляшка розбилась і в жінки з
голови стала йти кров, після чого бійка
припинилася. Через кілька хвилин до
місця бійки приїхали працівники
міліції та відвезли їх до райвідділу де
відібрали пояснення. Крім цього 01.03.2010
року близько 02 години ночі він разом з
ОСОБА_1 випили по п'яльці пива та
вирішили піти в гості до їхньої
спільної знайомої ОСОБА_10, яка проживає
АДРЕСА_8. Підійшовши до дверей
вказаного будинку, вони почали чекати
когось з мешканців, так як двері були на
кодовому замку, простоявши декілька
хвилин вони побачили як зі сторони
молокозаводу до під'їзду йшов якийсь
чоловік, по ході було видно, що чоловік
був на підпитку. Коли чоловік, як тепер
йому відомо ОСОБА_8 відкрив двері
під'їзду та ввійшов до під'їзду то вони
зайшли за ним, після того як потерпілий
зайшов до ліфту ОСОБА_1 почав його бити
по ногам та тілу, після того як ОСОБА_8
зігнувся, вони взявши його за одяг
витягнули з ліфту і він почав далі бити
потерпілого, коли він впав на землю
підсудний наносив йому удари по тілу та
голові, скільки ударів було не пам'ятає.
Світла біля ліфту не було, було
освітлення біля вхідних дверей в
під'їзд та біля сходів, бійка тривала
менше п'яти хвилин. В цей час до під'їзду
зайшли люди і вони почали втікати на
верхні поверхи, потерпілий залишився
лежати на підлозі. Між четвертим та
п'ятими поверхом ОСОБА_1 показав йому
якийсь телефон в чехлі, він подивився,
сказав, що телефон не його і ОСОБА_1
поклав його на підлогу. Коли вони
втікали на верхні поверхи то їх
затримав один з тих чоловіків що зайшов
до під'їзду, ОСОБА_1 вирвався і втік, а
його цей чоловік привів то потерпілого.
Після цього він попросив потерпілого
не викликати міліції, пообіцяв, що все
відшкодує і віддав як гарнтію свій
паспорт, після чого його відпостили
додому . Заявлений цивільний позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 він визнає частково,
зазначає, що матеріальні збитки
відшкодував повністю, а цивільні позов
в частині морального відшкодування
визнає частково у розмір 1000 грн., з
потерпілим ОСОБА_8 він розрахувався,
просить його суворо не карати та не
позбавляти волі, просить вибачення у
потерпілих. Мети бити ОСОБА_8 та
відбирати телефон у нього не було,
також вони не домовлялись про це раніше
з ОСОБА_1 Щодо показів наданих на
досудовому слідстві про те, що їм їх
знайомий запропонував забрати телефон
у потерпілого і в зв'язку з цим вони
забігли до під'їзду і почали бити
потерпілого, то пояснює, що дані покази
не підтримує, а так йому сказали
говорити працівники міліції бо так
йому буде краще. В скоєному кається і
просить суворо не карати. Вважає, що
його дії відносно ОСОБА_8 потрібно
кваліфікувати за ч.2 ст. 296 КК України
(хуліганство вчинене групою осіб),
оскільки в них з ОСОБА_1 не було
попередньої змови, не забирали
мобільній телефон потерпілого, а
нанесені ними тілесні ушкодження є
легкими та такими що не є небезпечними
для життя.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4,
визнав себе винним повністю за ч.2 ст. 296
КК України та показав, що 09.01.2010 року
він близько 19 години він разом з ОСОБА_3
та ОСОБА_1 поверталися з роботи, на той
час вони разом працювали на СТО,
повертаючись з робити, вони вирішили
трохи прогулятися та попити пива.
Проходячи біля ринку вони зустріли
ОСОБА_5 який пішов разом з ними в
напрямку мікрорайону "Піщана" від
зупинки "Каштанова". Доходячи до
магазину "Карнель", який розташований
напроти гуртожитку, що по вул.
Каштановій, 16, вони зупинилися та
продовжували спілкуватися, в цей час
біля них проходили чоловік та жінка, як
тепер йому відомо сім'я ОСОБА_7, коли
вони проходили мимо них, то він крикнув
в їхню сторону "З Новим Роком", але
останні не відреагували. ОСОБА_3 в цей
час пішов до магазину "Карнель", а вони
трохи постоявши пішли за ОСОБА_3 слідом,
коли вони підійшли до магазину, то він
побачив, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 б'ються з
ОСОБА_6, він не бачив, як саме
розпочалася бійка, а тому не може
сказати, хто першим наніс удар. Коли він
відтягував ОСОБА_3 в сторону то до них
підбігла жінка та стала їх
розштовхувати, на той час в нього в
руках була пляшка з пивом і він вдарив
пляшкою пива жінку по голові, це він
зробив не навмисно. Через кілька хвилин
до місця приїхали працівники міліції
та забрали їх до райвідділу. Тілесні
ушкодження ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вони
нанесли безпричинно. Щиро розкається у
вчиненому та просить його суворо не
карати, заявлений цивільний позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнає частково,
зазначає, що матеріальні збитки
відшкодував повністю, а цивільні позов
в частині морального відшкодування
визнає частково у розмір 1000 грн.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_5
визнав себе винним повністю за ч.2 ст. 296
КК України та показав, що 09.01.2010 року
близько 19 години він повертався з
роботи, біля ринку, що розташований по
вул. Каштановій м. Обухів, він зустрів
своїх товаришів, а саме ОСОБА_4, ОСОБА_3
та ОСОБА_1 з якими разом вирішили
прогулятися та випити пива, в хлопців
вже було пиво з собою. Доходячи до
магазину "Карнель", який розташований
напроти гуртожитку, що по вул.
Каштановій, 16, вони зупинилися та
продовжували спілкуватися, в цей час
біля них йшли чоловік та жінка, як тепер
йому відомо сім'я ОСОБА_7, коли хлопець з
дівчиною проходили мимо них, то ОСОБА_4
крикнув в їхню сторону "З Новим Роком",
але вони ніяким чином не відреагували,
тоді ОСОБА_4 став кричати в їх сторону
що вони нас не поважають, а ОСОБА_3
крикнув "Побігли за ними" та разом
побігли до чоловіка з дівчиною. Коли
він підбіг до місця бійки, то побачив,
що ОСОБА_3 наніс удар ОСОБА_6 кулаком в
обличчя і ОСОБА_6 впав на сніг. ОСОБА_3
став наносити удари ОСОБА_6 руками по
тілу, в цей час до місця бійки підбіг
він та ОСОБА_1, він вдарив ОСОБА_6 ногою
по тулубу один чи два рази. В якийсь
момент, коли ОСОБА_7 намагалася нас
розборонити, ОСОБА_4 вдарив її пляшкою
по голові. Вони самі припинили бійку.
Через кілька хвилин до місця бійки
приїхали працівники міліції та
забрали з собою до райвідділу ОСОБА_3 та
ОСОБА_1 а він з ОСОБА_4 залишилися та
згодом пішли додому. Щиро розкається у
вчиненому та просить його суворо не
карати, заявлений цивільний позов
ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнає частково,
зазначає, що матеріальні збитки
відшкодував повністю, а цивільні позов
в частині морального відшкодування
визнає частково у розмір 500 грн.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_6, вказав, що 09.01.2010
року він разом зі своєю дружиною
близько 19 години вийшов прогулятися на
вулицю, коли вони піднімалися по сходах
неподалік магазину «Карнель», що
розташований по вул. Каштановій в м.
Обухів, то по іншу сторону дороги йшла
компанія молодих хлопців, які тепер є
підсудними, хтось з них крикнув їм «З
Новим Роком», але вони не звернули на
хлопців увагу та пішли з дружиною далі,
потім дружина сказала, що хлопці п'яні
та йдуть слідом і запропонувала зайти в
магазин «Карнель», після чого вони
зайшли до магазину. Побувши деякий час
в магазині вони знову вийшли на вулицю.
Коли він вийшов на вулицю, то побачив,
що на нього біжить хлопець, як тепер
йому відомо ОСОБА_3, який підбіг до
нього та відразу вдарив його кулаком в
обличчя та в цей час до нього підбігли
інші хлопці з компанії та всі разом
повалили його на землю та стали бити.
Хто з хлопців та куди наносив йому
удари, він вказати не може, оскільки
просто закривався від ударів руками,
після декількох ударів він впав і
нічого не памятає. Коли він прийшов до
свідомості, то зрозумів, що лежить на
снігу, поруч знаходиться його дружина
та якийсь чоловік, який допомагає йому
підвестися. Коли він підвівся, то вони
всі зайшли в середину магазину, там
дружина стала витирати йому обличчя
також він виявив відсутність телефону.
Хтось з присутніх викликав міліцію.
Заявлений ним цивільний позов він
підтримує повністю та просить його
задовольнити, оскільки в нього
залишився зіпсований одяг та він
перебував на лікуванні дві неділі.
Відносно покарання, яке повинні
понести підсудні він вважає повинно
бути не пов'язане з позбавленням волі.

Допитана в судовому засіданні
потерпіла ОСОБА_7, показала, 09.01.2010 року
вона разом зі своїм чоловіком близько 19
години вийшла прогулятися на вулицю.
Коли вони піднімалися по сходах
неподалік магазину «Карнель», що
розташований по вул. Каштановій в м.
Обухів, то по іншу сторону дороги йшла
компанія молодих хлопців, хтось з
зазначених хлопців крикнув їм «З Новим
Роком», але вони не звернули на хлопців
увагу та пішли з чоловіком далі,
оскільки хлопці були добре випивши то
попросила чоловіка зайти до магазину ,
щоб деякий час там постояти. Побувши
трохи в магазині «Карнель», вони знову
вийшли на вулицю та біля магазину вона
побачила тих само хлопців та один з них,
вказуючи на них своїм товаришам,
крикнув «Ось вони», потім один з
хлопців, як тепер їй відомо ОСОБА_3
підбіг до її чоловіка та наніс чоловіку
удар кулаком в обличчя, від чого
чоловік впав на сніг. Одразу до
чоловіка підбігли інші троє хлопців та
стали наносити чоловіку удари ногами,
вона стала кричати та просити хлопців
не чіпати чоловіка, але хлопці не
звертали на це уваги, тоді вона
кинулася до хлопців та намагалася їх
відтягнути від чоловіка але в цей час
вона відчула сильний удар по голові
зверху, від чого вона присіла та
відчула щось мокре на голові,
зрозуміла, що її вдарили пляшкою. Після
цього хлопці продовжували бити її
чоловіка, а їй більше удари не наносили.
Після бійки, коли вони з чоловіком
сиділи в приміщенні магазину та чекали
міліцію її чоловік виявив, що в нього з
кишені зник належний йому мобільний
телефон «Самсунг». Заявлений нею
цивільний позов вона підтримує
повністю та просить його задовольнити,
оскільки в неї залишився зіпсований
одяг та вона перенесла моральні
страждання. Відносно покарання, яке
повинні понести підсудні вона
вважається на розсуд суду.

Допитаний в судовому засіданні
потерпілий ОСОБА_8, показав в вечері 28
лютого 2010 року близько 20 години він
пішов до свого знайомого, який проживає
в АДРЕСА_9, У ОСОБА_4 вдома вони випили
пляшку горілки, розмовляли, він
особисто випив 700-800 грам горівки.
Приблизно 02 годині ночі вже 01 березня
2010 року він прямував до себе до АДРЕСА_8.
Перед тим як зайти в під'їзд він
подивився на телефон і поклав його до
зовнішньої кишені куртки. Чи він закрив
кишені точно не пам'ятає, хоча як
правило він закриває на «блискавку» і
лишає невеликий отвір, щоб зручно було
виймати але такий щоб телефон сам не
випав. Підійшовши до свого під'їзду
відкрив двері та зайшов до під'їзду та
викликав ліфт, зайшовши до ліфту і в
цей час до нього підбігли двоє раніше
невідомих йому хлопців, один став з
однієї сторони, а другий з іншої. Один з
них почав йому наносити удари по тілу і
ногам він зігнувся, пам'ятає що його
витяли з ліфта і продовжували наносити
удари а потім він нічого не пам'ятає.
Прийшов до тями коли над ним схилився
ОСОБА_12, який проживав у його під'їзді.
Останній запитав хто його бив і чи щось
пропало. Він відповів, що не знає хто
його бив і виявив відсутність телефону
який був в правій зовнішній кишені
куртки, чехла та навушників. Вважає, що
самостійно телефон не міг випасти.
Після цього ОСОБА_12 піднявся на верхні
поверхи а він поїхав ліфтом до своєї
квартири, через деякий час до нього в
квартиру подзвонили і зайшов до нього
ОСОБА_12 разом ОСОБА_13 та ОСОБА_3 і
передали йому його телефон без
навушників та чехла, який вони знайшли
на п'ятому поверсі. Він ОСОБА_3 не
впізнав, оскільки було темно і він був в
шоковому стані і майже не бачив хто на
нього напав. ОСОБА_3 в його присутності
зізнався, що саме він зі своїм
товаришем ОСОБА_1 побили його та
викрали мобільний телефон та попросив
не викликати міліцію, сказав, що все
відшкодує і залишив свій паспорт після
чого пішов. Коли приїхали працівники
міліції він віддав їх паспорт ОСОБА_3
Ударів йому було нанесено орієнтовно
більше десяти, в різні частини тіла,
оскільки було багато синців. На голові
була «шишка», проте чи били його по
голові не пам'ятає. Вважає що напад на
нього був з метою грабунку. Чи втрачав
він і свідомість чи ні і чому на
досудовому слідстві говорив, що ні,
точно відповісти не може, оскільки не
знає чи втратив свідомість від
випитого алкоголю чи він нанесених
тілесних ушкоджень а можливо і від того
і іншого. Колись його побили і він
втрачав свідомість, то в цей раз було
інакше. Зазначає, що після того як його
витягли з ліфта і до того часу як до
нього підійшов ОСОБА_12 нічого не
пам'ятає. В даний час претензій до
підсудних він не має так, як йому
повністю відшкодовані завдані збитки,
просить не позбавляти їх волі.

Суд вважає, що вина підсудних ОСОБА_14,
ОСОБА_3 у вчиненні злочинів
передбачених ч.2 ст. 296 та ч.2 ст. 187 КК
України а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вчинені
злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК
України доведена повністю, що
підтверджується показами самих
підсудних, показами потерпілих,
свідків.

Так допитана в судовому засіданні
свідок ОСОБА_15, показала, що на даний
час вона працює продавцем в магазині ПП
ОСОБА_19 магазин розташований на
ринковій площі м. Українка
Обухівського району. В один з днів
навесні 2010 року, точної дати вона
пригадати не може, десь в обідній час до
магазину зайшов молодий хлопець та
запитав, чи не хоче вона придбати в
нього мобільний телефон, в той час в неї
тоді якраз телефону не було та вона
запитала в хлопця, який в нього телефон
та за скільки він хоче його продати.
Хлопець показав їй мобільний телефон
«Самсунг» , який вона придбала за 100
грн.. В листопаді 2010 року до неї в
магазин приїхали працівники міліції,
які повідомили, що телефон, яким вона
користується є викраденим та вилучили
телефон в неї.

Допитаний свідок ОСОБА_12 в судовому
засіданні показав, що 01.03.2010 року
відпочивав разом зі своїм товаришем
ОСОБА_13, приблизно о 02 годині ночі,
вирішили піти в гості до їхнього
спільного знайомого який проживає за
адресою: АДРЕСА_10, коли вони зайшли до
вище вказаного під'їзду, відразу почули
як по сходам побігло двоє осіб і
побачили як біля ліфтової кабіни, біля
сходів лежить чоловік обличчя якого
було в крові, підійшовши ближче вони
побачили що то був колишній працівник
міліції ОСОБА_8, який лежав без
свідомості, ОСОБА_13 відразу почав їх
наздоганяти, а він підійшов до ОСОБА_8,
привів його до тями та почав
розпитувати того, що трапилось. ОСОБА_8
розповів, що його щойно побили два
невідомих хлопці та викрали мобільний
телефон «Самсунг». Після чого він
посадив потерпілого в ліфт та сказав,
щоб той їхав додому, сам почав
наздоганяти ОСОБА_13, який вже був на
сьомому поверсі, з ним знаходилось ще
двоє хлопців, один з них йому наглядно
знайомий на ім'я ОСОБА_1 іншого як стало
відомо звати ОСОБА_3, один з них
вирвався і втік а ОСОБА_3 просив його
відпустити і відразу признався в
скоєному. Телефон, який належав ОСОБА_8
знайшов ОСОБА_13, на третьому поверсі на
сходах. В подальшому свідок викликав
працівників міліції. Також наголошує
на тому що ОСОБА_8 лежав без свідомості
і хрипів, оскільки кров від ударів
попала йому в горло, очі були закриті,
щоб привести його до тями, свідок
похлопав його по обличчю. Прийшов
ОСОБА_8 до тями за хвилину після того як
свідок почав його хлопати по обличчю.
Чи були потерпілий і підсудний в стані
алкогольного сп'яніння йому не відомо.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_13 показав,що 01.03.2010 року
відпочивав разом зі своїм товаришем
ОСОБА_12, приблизно о 02 годині ночі,
вирішили піти в гості до їхнього
спільного знайомого який проживає за
адресою: АДРЕСА_10, коли вони зайшли до
вище вказаного під'їзду, відразу почули
як по сходам на верх побігло двоє осіб і
побачили як біля ліфтової кабіни, біля
сходів лежить чоловік без свідомості і
обличчя якого було в крові. ОСОБА_12
залишився з потерпілим і почав
приводити його до тями а він побіг
сходами наверх, щоб наздогнаним осіб
які втікали. Піднявшись до 7 поверху
свідок виявив там ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
яких знав наглядно. Через деякий час до
них піднявся ОСОБА_12. проте ОСОБА_1
вирвався і втік. Перед цим підсудні
просили вирішити ситуацію без міліції,
проте свідок сказав спускатись вниз і
там все вирішать Коли він спускався
вниз між 3-4 поверхах виявив телефон,
який в подальшому виявився ОСОБА_8

Також вина підсудних у вчиненні
злочинів підтверджується матеріалами
справи, а саме:

- протоколом пред'явлення особи для
впізнання, згідно якого потерпіла
ОСОБА_7 в числі інших осіб впізнала
ОСОБА_5, як особу, яка наносила удари її
чоловіку 09.01.2010 року біля магазину
«Карнель» в м. Обухів ( т.1 а.с.39);

- протоколом пред'явлення особи
для впізнання, згідно якого потерпіла
ОСОБА_7 в числі інших осіб впізнала
ОСОБА_3, як особу, яка наносила удари її
чоловіку 09.01.2010 року біля магазину
«Карнель» в м. Обухів ( т.1 а.с.40);

- протоколом пред'явлення особи
для впізнання, згідно якого потерпіла
ОСОБА_7 в числі інших осіб впізнала
ОСОБА_4, як особу, яка приймала участь в
бійці 09.01.2010 року біля магазину
«Карнель» в м. Обухів, в ході якої їй та
її чоловіку було нанесено тілесні
ушкодження (т.1 а.с.41);

- протоколом пред'явлення особи
для впізнання, згідно якого потерпіла
ОСОБА_7 в числі інших осіб впізнала
ОСОБА_1, як особу, яка наносила удари її
чоловіку 09.01.2010 року біля магазину
«Карнель» в м. Обухів (т.1 а.с.42);

- протоколом очної ставки,
проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, в ході
якого ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_4 в
числі інших осіб наносив удари її
чоловіку ОСОБА_6 Хто наніс удар їй
пляшкою по голові, вона не бачила.
ОСОБА_4 показав, що удари ОСОБА_6 він не
наносив, але дійсно вдарив пляшкою
з-під пива по голові ОСОБА_7 (т.1 а.с.73-75);

- протоколом очної ставки
проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_3, в ході
якого ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_3 в
числі інших осіб наносив удари її
чоловіку ОСОБА_6 ОСОБА_3 даного факту
заперечувати не став та підтвердив, що
першим вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя
(т. 1 а.с.76-78);

- протоколом очної ставки
проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_1, в ході
якого ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_1 в
числі інших осіб наносив удари її
чоловіку ОСОБА_6 ОСОБА_1 даного факту
заперечувати не став та підтвердив, що
дійсно наніс ОСОБА_6 кілька ударів
ногою по тулубу, коли останній лежав на
снігу (т.1 а.с.79-81);

- протоколом очної ставки
проведеної між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, в ході
якого ОСОБА_7 показала, що ОСОБА_5 в
числі інших осіб наносив удари її
чоловіку ОСОБА_6 ОСОБА_5 даного факту
заперечувати не став та підтвердив, що
дійсно наніс ОСОБА_6 кілька ударів
ногою по тулубу, коли той лежав на снігу
( т.1 а.с.82-84);

- протоколом очної ставки проведеної
між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, в ході якого
ОСОБА_6 показав, що ОСОБА_3 наніс йому
безпричинно першим удар кулаком в
обличчя. ОСОБА_3 даного факту
заперечувати не став та підтвердив, що
першим вдарив ОСОБА_6 кулаком в обличчя
(т.1 а.с.85-87);

- висновком судово-медичної
експертизи № 158 від 30.06.2010 року, згідно
якого у потерпілої ОСОБА_7 мали місце
тілесні ушкодження у вигляді струсу
головного мозку та рани на голові, що за
часом виникнення можуть відповідати
терміну вказаному в матеріалах
кримінальної справи і відносяться до
легких тілесних ушкоджень, які
призводять до короткочасного розладу
здоров'я ( т.1 а.с.48);

- висновком судово-медичної
експертизи № 157 від 30.06.2010 року, згідно
якого у потерпілого ОСОБА_6 мали місце
тілесні ушкодження у вигляді струсу
головного мозку, саден, забою м'яких
тканин голови, грудного відділу хребта,
що за часом виникнення можуть
відповідати терміну вказаному в
матеріалах кримінальної справи і
відносяться до легких тілесних
ушкоджень (т.1 а.с.58);

- протоколом огляду від 11.11.2011,
згідно якого належний ОСОБА_6 мобільний
телефон «Самсунг» було виявлено та
вилучено у гр. ОСОБА_16 (т.1 а.с.89);

- протоколом пред'явлення особи
для впізнання, згідно якого гр. ОСОБА_16
були пред'явлені для впізнання ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Серед
пред'явлених зазначених осіб, ОСОБА_16
не впізнана ту особу, яка на весні 2010
року збула їй належний ОСОБА_6
мобільний телефон (т.1 а.с.96);

- протоколом огляду місця пригоди, від
01.03.2010 року в якому було оглянуто
приміщення під'їзду будинку № 4/1, що по
вул. Каштановій в м. Обухів, Київської
області, де ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відкрито
заволоділи майном потерпілого ОСОБА_8
(т. 2 а.с.5-7);

- Протоколом очної ставки між ОСОБА_3 та
ОСОБА_1, від 19 січня 2011 року, згідно
якого останні підтверджують, що саме
вони наносили потерпілому ОСОБА_8
тілесні ушкодження та відкрито
заволоділи належним йому мобільним
телефоном (т.2 а.с.70-72);

- Протоколом очної ставки між ОСОБА_1 та
ОСОБА_13 від 19 січня 2011 року ( т.2 а.с.75-76);

- Протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 20 січня 2011 року, з
фототаблицею до нього, за участю
ОСОБА_3, де останній вказав яким чином
він скоював злочин відносно ОСОБА_8.(т.2
а.с.83-95);

- Протоколом відтворення обстановки та
обставин події від 20 січня 2011 року, з
фототаблицею до нього, за участю
ОСОБА_1, який вказав яким чином він
скоїв злочин відносно ОСОБА_8 (т.2 а.с.
96-108);

- Висновком судово-медичної експертизи
№ 11 від 21.04.2011 року згідно якої у ОСОБА_8,
виявлені тілесні ушкодження у вигляді
припухлості м'яких тканин та садна в
області лоба справа, саден під правим
оком та лівій вушній раковині, синців
на передній поверхні грудної клітки
зліва, на правому коліні. Дані
ушкодження утворились в результаті дії
тупим (-ими) предметом (-ами) з обмеженою
травмучою поверхнею і відносяться до
легких тілесних ушкоджень(т.2 а.с 114);

- Протоколом допиту обвинуваченого
ОСОБА_1 на досудовому слідстві від
20.04.2011 року, який вказав, що 01.03.2012 року,
ввечері він разом з знайомим ОСОБА_3 та
ОСОБА_17 відпочивали в барі і вживали
алкогольні напої. Потім вирішили піти
до спільної знайомої, яка проживає в
АДРЕСА_8. Підійшовши до дверей вони
почали чекати як хтось відкриє кодовий
замок. Через деякий час побачили як до
дверей ішов якийсь чоловік на підпитку.
Після чого ОСОБА_17 запропонував їм
«гопнути» даного чоловіка, тобто
побити його та забрати речі, на що вони
погодились. Коли чоловік відкрив двері
в під'їзд і зайшов, вони зайшли за ним.
Коли чоловік викликав ліфт і зайшов до
нього, вони підбігли до потерпілого і
обвинувачений наніс йому декілька
ударів ногою в живіт від чого
потерпілий зігнувся, після чого він
разом з ОСОБА_3 витягнули ОСОБА_8 з
кабіни ліфта і ОСОБА_3 почав наносити
йому декілька ударів ногою в область
живота та декілька ударів рукою в
область голови. Потім він з передньої
кишені куртки ОСОБА_8 дістав мобільний
телефон і взяв його собі, потерпілий в
цей час лежав на підлозі і не чинив
опір. Сутичка тривала 1-2 хв. Коли вони
почали підніматись по сходам він
віддав ОСОБА_3 телефон який був марки
«Самсунг» в чохлі. Коли вони почали
підніматись по сходам до під'їзду хтось
зайшов і ОСОБА_1 та ОСОБА_3 почали
втікати наверх і ОСОБА_3 положив
телефон між 2 та 3 поверхами;

- Протоколом допиту обвинуваченого
ОСОБА_3 на досудовому слідстві від
20.04.2012 року, який вказав, що ввечері він
разом з знайомим ОСОБА_1 та ОСОБА_17
відпочивали в барі і вживали
алкогольні напої. Потім вирішили піти
до спільної знайомої, яка проживає в
АДРЕСА_8. Підійшовши до дверей вони
почали чекати як хтось відкриє кодовий
замок. Через деякий час побачили як до
дверей ішов якийсь чоловік на підпитку.
Після чого ОСОБА_17 запропонував їм
«гопнути» даного чоловіка, тобто
побити його та забрати речі, на що вони
погодились. Коли чоловік відкрив двері
в під'їзд і зайшов, вони зайшли за ним.
Коли чоловік викликав ліфт і зайшов до
нього, вони підбігли до потерпілого і
ОСОБА_1 наніс йому декілька ударів
ногою в живіт від чого потерпілий
зігнувся, після чого він разом з ОСОБА_1
витягнули ОСОБА_8 з кабіни ліфта і він
наніс йому декілька ударів ногою в
область живота та декілька ударів
рукою в область голови. Потім ОСОБА_1 з
передньої кишені куртки ОСОБА_8 дістав
мобільний телефон і взяв його собі,
потерпілий в цей час лежав на підлозі і
не чинив опір. Сутичка тривала 1-2 хв.
Коли вони почали підніматись по сходам
ОСОБА_1 віддав ОСОБА_3 йому телефон який
був марки «Самсунг» в чохлі. Коли вони
почали підніматись по сходам до
під'їзду хтось зайшов і ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 почали втікати наверх і він, щоб
їх не затримали з телефоном положив
його між 2 та 3 поверхами;

- іншими доказами, дослідженими в ході
судового слідства.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду
України « Про судову практику у справах
про злочини проти власності» від 06.11.2009
року №10, п.6, розбій як злочин проти
власності (стаття 187 КК) - це напад з
метою заволодіння чужим майном,
поєднаний із насильством, небезпечним
для життя чи здоров'я потерпілого, або з
погрозою застосування такого
насильства. Під нападом за статтею 187 КК
слід розуміти умисні дії, спрямовані на
негайне вилучення чужого майна шляхом
застосування фізичного або психічного
насильства, зазначеного в частині
першій цієї статті. Розбій вважається
закінченим з моменту нападу,
поєднаного із застосуванням
насильства, небезпечного для життя чи
здоров'я особи, або з погрозою
застосування такого насильства,
незалежно від того, заволоділа винна
особа майном потерпілого чи ні; п.9
небезпечне для життя чи здоров'я
насильство (стаття 187) - це умисне
заподіяння потерпілому легкого
тілесного ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я або
незначну втрату працездатності,
середньої тяжкості або тяжке тілесне
ушкодження, а також інші насильницькі
дії, які не призвели до вказаних
наслідків, але були небезпечними для
життя чи здоров'я в момент їх вчинення.
До них слід відносити, зокрема, і
насильство, що призвело до втрати
свідомості чи мало характер
мордування, придушення за шию, скидання
з висоти, застосування електроструму,
зброї, спеціальних знарядь тощо; п.24
злочин визначається вчиненим за
попередньою змовою групою осіб у разі
його вчинення декількома (двома і
більше) суб'єктами цього злочину, які
заздалегідь домовилися про його
спільне вчинення. Учасники вчинення
злочину групою осіб діють узгоджено, зі
спільним умислом, і кожен із них
безпосередньо виконує діяння, що
повністю чи частково утворює
об'єктивну сторону складу злочину. При
цьому можливий розподіл функцій, за
якого кожен співучасник виконує певну
роль у вчиненні злочину.

Оцінюючи покази підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в частині невизнання вини у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
187 КК України, а саме не визнання
попередньої змови та не визнання
незаконного заволодіння телефону
потерпілого, суд приймає до уваги, що
на досудовому слідстві підсудні ОСОБА_1
та ОСОБА_3 підтвердили попередню змову
з метою нападу для заволодіння майном
потерпілого ОСОБА_8 Крім цього дані
обставини повністю узгоджуються із
показами потерпілого ОСОБА_8,
протоколами відтворення обстановки та
обставин події, очної ставки, показами
свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 При цьому
покази підсудних на судовому слідстві,
в яких вони заперечували вказані
обставини суперечать зазначеним
доказам та нічим не підтверджується.
Доводи підсудного про застосування до
нього неправомірних дії з боку
працівників міліції жодним чином не
обґрунтовані, заяв чи клопотань про
застосування до них таких методів до
суду не надходило. Зміну показів
підсудних, суд оцінює як
необґрунтовані та такими, що мають на
меті ухилення від відповідальності за
вчинення інкримінованого злочину. Суд
вважає правдивими і дає належну оцінку
визнавальним показам підсудних даними
на досудовому слідстві в частині
нападу з метою заволодіння чужим
майном, за передньою змовою.

Оцінюючи покази підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 в частині невизнання вини у
вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.
187 КК України, а саме не визнання
кваліфікуючої ознаки розбою як втрата
свідомості потерпілим ОСОБА_8
внаслідок нанесення йому тілесних
ушкоджень, суд приймає до уваги що на
досудовому слідстві потерпілий ОСОБА_8
вказав, що не втрачав свідомість. На
судовому слідстві, потерпілий вказав,
що втратив свідомість, але чи було це
причиною нанесення йому ударів
підсудними чи по причині вживання
великої кількості алкоголю ( 700-800 гр.
горілки), точно відповісти не може,
проте вказує, що всього не пам'ятає і на
голові після побиття були гематоми. На
досудовому слідстві свідки ОСОБА_12 та
ОСОБА_13 не вказували чи був без
свідомомості потерпілий, проте
вказали, що коли вони його виявили він
лежав на підлозі. В ході судового
засідання дані свідки чітко зазначили,
що ОСОБА_8, коли вони його виявили
лежачим біля ліфту без свідомості,
ознаки якої були те, що потерпілий
лежав не рухався, хрипів, оскільки кров
попала йому в горло, очі були закриті.
Щоб привести його до тями свідок почав
хлопати його долонями по обличчю і
тільки після цього потерпілий прийшов
до тями. Крім того, підсудні ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 згідно їх показів як на
досудовому слідстві так і на судовому,
вказували на те, що коли вони почали
втікати від місця де був скоєний напад,
то потерпілий залишався лежати на
підлозі і не чинив опору, що свідчить
про те, що підсудні не могли точно
бачити в якому стані знаходився
потерпілий після їх нападу. Крім того
підсудні зазначали, що потерпілому
було нанесено декілька ударів рукою в
голову. Таким чином суд вважає, що
потерпілий втратив свідомість після
нападу підсудних, що в свою чергу є
кваліфікуючою ознакою розбою.

Враховуючи сукупність усіх зібраних
доказів: показів потерпілих, свідків,
показів самих підсудних, наданих під
час досудового і судового слідства,
беручи до уваги досліджені у судовому
засіданні матеріали кримінальної
справи, суд приходить до висновку, що
вина підсудних у вчиненні
інкримінованих йому злочинів
доведеною в повному обсязі.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вірно кваліфіковані
за ч.2 ст. 296 КК України, як умисні дії,
які виразилися в хуліганстві, тобто
грубому порушенні громадського
порядку з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжується
особливою зухвалістю, вчиненому групою
осіб.

Суд вважає, що дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
вірно кваліфіковані за ч.2 ст. 187 КК
України, як умисні дії, які виразилися в
нападі з метою заволодіння чужим
майном, поєднаному з насильством,
небезпечним для життя чи здоров'я
особи, яка зазнала нападу, вчиненому за
попередньою змовою групою осіб.

При призначенні підсудним покарання
суд, керуючись статтею 65 КК України,
враховує ступінь тяжкості вчиненого
злочину, особи винних, обставини
справи, що пом'якшують та обтяжують
покарання.

Пом'якшуючими відповідальність
обставинами відповідно до ст. 66 КК
України суд в діях ОСОБА_1, ОСОБА_3,
визнає щире каяття оскільки вони
фактично визнали себе винними,
позитивні характеристики з місця
проживання, відшкодування потерпілим
ОСОБА_6 матеріальних збитків; відносно
ОСОБА_5 знаходження на утриманні
малолітньої дитини, відносно ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 добровільне відшкодування
завданих збитків потерпілому ОСОБА_8

Обтяжуючою відповідальність
обставиною суд в діях підсудних
відповідно до ст. 67 КК України визнає
вчинення злочину в стані алкогольного
сп'яніння.

Враховуючи тяжкість та характер
злочинів, особу підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, вчинення злочинів в стані
алкогольного сп'яніння, ступінь
суспільної небезпеки, їх ставлення до
скоєного, суд приходить до висновку, що
виправлення підсудних та попередження
вчиненню ними нових злочинів не
можливе без ізоляції від суспільства
та призначає їм покарання пов'язане з
позбавленням волі з конфіскацією
майна.

Підстав для застосування ст.ст. 69,
75 КК України відносно підсудним ОСОБА_1
та ОСОБА_3 суд не вбачає.

Враховуючи обрання підсудним
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання у вигляді
позбавлення волі запобіжний захід їм
слід змінити на утримання під вартою.

Враховуючи тяжкість вчиненого
злочину, співмірністю покарання,
обставини справи, вперше притягнення
до кримінальної відповідальності, суд
вважає можливим призначення покарання
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 у вигляді позбавлення
волі та застосування до них ст.75 КК
України.

Підстав для зміни ОСОБА_5 та ОСОБА_4
запобіжного заходу суд не вбачає.

Вирішуючи питання про речові докази
по справі, суд вважає, що речовий доказ
який переданий на зберігання
потерпілому ОСОБА_8 підлягає залишення
останньому, а речовий доказ що
зберігається в кімнаті речових
доказів Обухівського РВ ГУ МВС України
в Київській області поверненню
потерпілому ОСОБА_6

Судові витрати по справі відсутні.

Вирішуючи заявлені по справі цивільні
позови суд вважає, що уточнені позовні
вимоги потерпілого ОСОБА_6 щодо
стягнення з підсудних матеріальної
шкоди не підлягають задоволенню а
позовні вимоги ОСОБА_7 про стягнення
матеріальної шкоди підлягають
частковому задоволенню, оскільки
відповідно до ст.ст. 59-61 ЦПК України
ОСОБА_6 не надав належних та допустимих
доказів про нанесення йому
відповідачами матеріального збитку.
ОСОБА_7 в судовому засіданні уточнила
позовні вимоги щодо стягнення
матеріального збитку та просила
стягнути з ОСОБА_4 матеріальні збитки у
розмірі 684 грн., які повинні бути
стягнуті з останнього, оскільки даний
розмір підтверджується матеріалами
справи.

Вирішуючи питання щодо відшкодування
моральної шкоди суд, виходячи із засад
розумності, виваженості та
справедливості, вважає що дані позовні
вимоги потерпілої ОСОБА_7 підлягають
частковому задоволенню, а саме в сумі
10000 грн., оскільки у зв'язку з тим, що
діями підсудних потерпілій було
спричинено моральні страждання,
пов'язані з нанесенням тілесних
ушкоджень, що викликало суттєві зміни в
її життєдіяльності та завдало
психологічної травми, крім того, вона
вимушена була проходити курс
лікування, не працювати. Також при
визначенні розміру моральних збитків
суд враховує обставини при яких було
скоєно злочин відносно потерпілої та
події, які відбулися з в момент скоєння
злочину. Часткове задоволення позову
також відповідає положенням ст.23 ЦК
України та п.9 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди".

Позовні вимоги про стягнення
морального відшкодування потерпілий
ОСОБА_6 не заявляв.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

З А С У
Д И В:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст. 296 ч. 2 та ст.187
ч.2 КК України та призначити йому
покарання:

за ч.2 ст.296 КК України у виді трьох років
позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що належить ОСОБА_1 на праві
власності.

На підставі статті 70 КК України
призначити покарання за їх сукупністю
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим і визначити
ОСОБА_1 покарання у виді семи років
позбавлення волі з конфіскацією
всього майна, що належить ОСОБА_1 на
праві власності.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу засудженому
ОСОБА_1 змінити в залі суду з підписки
про невиїзд на тримання під вартою
слідчому ізоляторі № 13 Управління
Держдепартаменту України з питання
виконання покарань в м. Києві і
Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_1
рахувати з 17.10.2012 року.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст. 296 ч. 2 та ст.187
ч.2 КК України та призначити йому
покарання:

за ч.2 ст.296 КК України у виді трьох років
позбавлення волі;

за ч.2 ст.187 КК України у виді семи років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що належить ОСОБА_3 на праві
власності.

На підставі статті 70 КК України
призначити покарання за їх сукупністю
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим і визначити
ОСОБА_3 покарання у виді семи років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, що належить ОСОБА_3 на праві
власності.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу засудженому
ОСОБА_3 змінити в залі суду з підписки
про невиїзд на тримання під вартою
слідчому ізоляторі № 13 Управління
Держдепартаменту України з питання
виконання покарань в м. Києві і
Київській області.

Строк відбування покарання ОСОБА_3
рахувати з 17.10.2012 року.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК
України та призначити йому покарання у
виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_4 від
відбування призначеного покарання,
якщо він протягом іспитового терміну -
два роки не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_4 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої
системи.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ст. 296 ч. 2 КК
України та призначити йому покарання у
виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України
звільнити засудженого ОСОБА_5 від
відбування призначеного покарання,
якщо він протягом іспитового терміну -
два роки не вчинить нового злочину і
виконає покладені на нього обов'язки.

Згідно до ст. 76 КК України покласти на
ОСОБА_5 наступні обов'язки:

- не виїжджати за межі України на
постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи;

- повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про
зміну місця проживання та роботи;

- періодично з'являтися для реєстрації
в органи кримінально-виконавчої
системи .

Контроль за поведінкою засуджених
ОСОБА_4, ОСОБА_5 покласти на
кримінально-виконавчу інспекцію
Обухівського району УДДУПВП в м. Києві
та Київській області.

Міру запобіжного заходу засудженим
ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишити попередню -
підписку про невиїзд до вступу вироку в
законну силу.

В задоволенні уточненого цивільного
позову по справі ОСОБА_6 про
відшкодування матеріальної шкоди -
відмовити в зв'язку з недоведеністю
розміру збитків.

Цивільний позов ОСОБА_7 задовольнити
частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь
ОСОБА_7 матеріальні збитки у розмірі 684
грн., стягнути солідарно з засуджених -
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на
користь ОСОБА_7 10000 грн., як
відшкодування моральних збитків. В
іншій частині позову відмовити.

Речові докази по справі - телефон
«Самсунг Е 1080», який знаходиться у
камері схову Обухівського РВГУ МВС
України в Київській області повернути
потерпілому ОСОБА_6, мобільний телефон
«Самсунг С3050», який перебуває на
зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 -
залишити останньому.

Арешт накладений на автомобіль "Хюндай
Акцент» державний номерний знак НОМЕР_1
та 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 що
належать ОСОБА_4, 1/4 частину квартири
АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_5 - зняти,
після вступу вироку в закону силу.

На даний вирок суду може бути подано
апеляцію до апеляційного суду
Київської області через Обухівський
районний суд на протязі 15 діб з моменту
його проголошення.

СуддяТиханський О. Б.