У х в а л а

іменем україни

16 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії суддів:

головуючого ОСОБА_6,
суддів: ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року в кримінальному провадженні № 0002180 щодо

ОСОБА_4,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1

засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК,

у с т а н о в и в :

Вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та покладено певні обов'язки, передбачені ст. 76 КК.

Ухвалою апеляційного суду зазначений вирок місцевого суду залишено без зміни.

За вироком суду ОСОБА_4 визнано винним і засуджено за те, що він у період з 09 грудня 2013 року по 07 червня 2014 року неодноразово проникав до будинку АДРЕСА_2 звідки викрав золоті вироби потерпілої ОСОБА_5 на загальну суму 27 003,58 грн.

У касаційній скарзі прокурор ставить питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м'якість. Вважає, що апеляційний суд, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги прокурора не зазначив докладні мотиви прийнятого рішення, чим порушив вимоги ст. 419 КПК, що призвело до призначення ОСОБА_4 занадто м'якого покарання внаслідок застосування ст. 75 КК.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї судові рішення суд касаційної інстанції вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів та кримінально-правова оцінка його діянь за ч. 3 ст. 185 КК у касаційній скарзі не оспорюються.

Стосовно ж доводів прокурора про порушення щодо засудженого загальних засад призначення покарання, то такі, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а ч. 2 ст. 50 КК передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

У силу ст. 75 КК, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з долученої до касаційної скарги копії вироку, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд достатньою мірою врахував ступінь тяжкості вчинених кримінально караних діянь, які згідно зі ст. 12 КК є тяжкими. Крім того, за відсутності обтяжуючих обставин суд визнав пом'якшуючими покарання обставинами щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину. З огляду на це суд призначив засудженому покарання у межах санкції закону, за яким його засуджено, та дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням.

Апеляційний суд, переглянувши справу в апеляційному порядку, обґрунтовано залишив вирок місцевого суду без зміни, зазначивши в ухвалі підстави прийняття такого рішення, зокрема думку потерпілої, яка просила вирок залишити без зміни, а стосовно доводів апеляції прокурора, аналогічних доводам його касаційної скарги, навів відповідні мотиви їх необґрунтованості, з чим погоджується й колегія суддів.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги прокурора і вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на ухвалу Апеляційного суду Херсонської області від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_4.

С у д д і:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8