Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/1825/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2014м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Красилові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000376 від 26.07.2014 про обвинувачення:
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Красилова Хмельницької області, громадянина України, українця, з неповною середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого: 04.08.2010 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 289 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком тривалістю 1 рік, 30.05.2011 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 1 ст. 187, ст. 71 до 3 років 6 місяців позбавлення волі, приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком Красилівського районного суду від 04.08.2010, звільнений 25.04.2014 в зв`язку з відбуттям строку покарання, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ст. 395 КК України,
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Красилова Хмельницької області, громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 04.03.2013 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 6 місяців арешту, звільнений 18.10.2013 в зв`язку з відбуттям строку покарання, у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_11 будучи раніше двічі судимим, востаннє 30 травня 2011 року Красилівським районним судом за ч. 1 ст. 187, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, після звільнення 25 квітня 2014 року, перебуваючи на волі, на шлях виправлення не став та вчинив нові умисні злочини.
Так, повторно, ОСОБА_11 викрав майно ОСОБА_6 при наступних обставинах. 26 липня 2014 року біля 00 год. 30 хв. у с.Слобідка-Красилівська Красилівського району ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_6 рухалися на автомобілі ОСОБА_12 «Мерседес Спрінтер» по вул. Вереміївській. Коли автомобіль застряг неподалік домогосподарства № 5, ОСОБА_12 та ОСОБА_6 вийшли з автомобіля, а ОСОБА_11 , перебуваючи в автомобілі сам, шляхом вільного доступу з корисливих мотивів таємно викрав з панелі автомобіля мобільний телефон «LG E615» вартістю 925,30 грн. з флеш-карткою вартістю 100 грн., двома сім-картками оператора «Київстар» вартістю 15 грн. та оператора «Лайф» вартістю 15 грн., на рахунку якої було 10 грн., телефонний чохол вартістю 200 грн., які належать ОСОБА_6 , завдавши потерпілій матеріального збитку на загальну суму 1265,30 грн.

Крім того, Ізяславським районним судом 06 березня 2014 року раніше судимому ОСОБА_11 встановлено адміністративний нагляд терміном на 20 (двадцять) місяців із застосуванням обмежень: заборонено вихід з будинку (квартири) за адресою АДРЕСА_1 з 22:00 год. до 06:00 год., зобов`язано з`являтися на відмітку до Красилівського РВ УМВСУ 1, 2, 3 та 4 суботи місяця та заборонено виїзд за межі Красилівського району без письмового дозволу працівників міліції Красилівського РВ УМВСУ. Про дані обмеження ОСОБА_11 був ознайомлений під розписку. Однак ОСОБА_11 самовільно залишив своє місце проживання, виїхавши 29 липня 2014 року за межі Красилівського району, а саме до с.Ілляшівка Старокостянтинівського району, де 30 липня 2014 був затриманий працівниками міліції. Під час відвідування ОСОБА_11 дільничним інспектором міліції за місцем його проживання в ніч на 30 липня 2014 року, останній вдома був відсутній.
Вищевказаними діями ОСОБА_11 самовільно залишив своє місце проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

ОСОБА_10 , будучи раніше судимим 04.03.2013 Красилівським районним судом Хмельницької області за ч. 2 ст. 307, ст. 69 КК України до 6 місяців арешту, перебуваючи під домашнім арештом у кримінальному провадженні від 05.05.2014, внесеному до ЄРДР за № 0000223, як підозрюваний у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 186 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.
Так, 29 липня 2014 року біля 23 год. 30 хв. у м.Красилові по вул. Добровольського неподалік магазину «Гойдалка» ОСОБА_10 побачив автомобіль «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_8 та перебуває в користуванні ОСОБА_7 , який на той час знаходився за місцем свого проживання в АДРЕСА_3 , та вирішив незаконно заволодіти цим транспортним засобом. ОСОБА_10 з метою незаконного заволодіння автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який був припаркований біля першого під`їзду по АДРЕСА_4 , скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, проник у автомобіль, сів за кермо, завів двигун та поїхав разом із ОСОБА_11 у с.Ілляшівка Старокостянтинівського району, де наступного дня були затримані працівниками міліції.
Цими діями ОСОБА_10 незаконно заволодів автомобілем «ВАЗ 21063», реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 17484 грн., пошкодивши його, заподіяв збитки потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у розмірі 7845 гривень 76 копійок.

Таким чином, своїми діями обвинувачені вчинили злочини: ОСОБА_11 таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, передбачена ч. 2 ст. 185 КК України; самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, передбачене ст. 395 КК України; ОСОБА_10 незаконне заволодіння транспортним засобом, передбачене ч. 1 ст. 289 КК України.

У суді ОСОБА_10 свою вину визнав частково і пояснив, що навесні, повертаючись додому, знайшов рушницю в мішку біля гаражів по вул. Фрунзе годині о 15-16. Рушницю заніс додому і заховав. Дідові про неї не сказав. Заховав на батареї опалення під килим у загальній кімнаті. Вину в крадіжці рушниці не визнає. Дідові про рушницю не говорив, не дивився до неї. Рушницю просто тримав, не брав для чогось конкретного. 29.07.2014 він гуляв і десь о 23 год. біля «Гойдалки» побачив машину. Права задня дверка була привідкрита. Сів у салон, зняв автомобіль з ручного гальма, скотився з горба. В замку запалювання був один ключ. Документи на машину були за козирком. Подзвонив Шахраю. Він вийшов і вони поїхали на заправку. Заправились і поїхали до баби Шахрая в Старокостянтинівський район. На заправку за кермом їхав ОСОБА_13 . Із заправки також до с.Радісного їхав ОСОБА_13 . Приїхали до баби і діда ОСОБА_13 . Переночували, поїли, поїхали в магазин і на ставок, де помили машину. Потім приїхали працівники міліції. Він посвідчення водія не має, але їздити вміє. В угоні автомобіля вину визнає повністю. Щиро розкаюється. Шахраю не говорив, що машину він угнав. Шахрай не питав про те, чия машина.

У суді ОСОБА_11 свою вину в крадіжці телефона та ухиленні від адміністративного нагляду визнав, телефон взяв, перебуваючи в автомобілі Музичука, кається. В угоні автомобіля вини не визнає. Пояснив, що приблизно о 23 год. йому подзвонив ОСОБА_14 , сказав, щоб він до нього вийшов покататися. Він вийшов. Блащук сидів у машині «Жигуль» чорного кольору неподалік магазину «Гойдалка». Сів у машину. Поїхали на заправку, він був за кермом. Потім поїхали до його бабці в Старокостянтинівський район. Заїхали спочатку до ОСОБА_14 додому за шлангом. На заправці заправилися без грошей, за документи, сказали, що гроші віддадуть завтра. Після заправки поїхали в Старокостянтинівський район до його бабці, яку він не бачив чотири роки. Дід і бабця питали, чия машина, вони сказали, що ОСОБА_14 . Зранку вони поїхали до магазину і повернулися. Він не знав, що машина угнана. Про це в ОСОБА_14 не питав, чия машина, цим не цікавився. У машині був обірвався ремінь біля будинку діда. Він допоміг відремонтувати автомобіль, ремінь поміняли. Ухилення від адміннагляду визнає, покинув своє місце проживання та поїхав у інший район, де проживає його бабця. Раніше були випадки, що ходив у магазин, або в аптеку, перебуваючи під адміннаглядом, десь раз на тиждень.

Вина обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_10 у вчинених злочинах повністю підтверджується сукупністю зібраних у справі та об`єктивно досліджених у судовому засіданні доказів:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 про те, що вона в Росії купила телефон «LG». 26 липня 2014 року ОСОБА_15 запропонував їй поїхати в Житомирську область, в ОСОБА_16 . В автомобілі також знаходився ОСОБА_11 . З Житомирської області повернулися додому ввечері. Її сумка з телефоном знаходилася в машині. Вечеряли вони в гаражі ОСОБА_17 . Коли її відвозили додому, машина забуксувала. Вона хотіла подзвонити, щоб хтось приїхав і витягнув їх, але телефона в сумці не було. Так, як ОСОБА_13 виходив до автомобіля в той час, коли вони вечеряли і в той час він мав можливість взяти телефон з її сумки, то вони просили, щоб він віддав телефон. Однак ОСОБА_18 говорив, що не крав телефона, а потім утік. Зранку вона пішла в міліцію писати заяву, в цей час також у міліцію прийшов ОСОБА_18 відмічатися. Вона просила в нього, ще знаходячись у приміщенні міліції, щоб віддав телефона, але він казав, що в нього її телефона немає. Вона написала заяву про крадіжку в неї телефона. Міліція телефон знайшла. Працівники мііліції сказали їй, що ОСОБА_18 її телефон віддав таксисту;
- показаннями потерпілого ОСОБА_7 про те, що він прийшов з роботи о 23 год. 29 липня 2014 року, поставив машину під домом, а зранку побачив, що машина відсутня, написав заяву в міліцію. Після обіду йому подзвонили з міліції і сказали, що знайшли його автомобіль у Старокостянтинівському районі. Машина була пошкоджена, бампери, мости, ремінь двигуна пошкодили. Проїхали десь 500 км. на ній. Бензину в бакові не було. Заправилися на його права і техпаспорт. Машину купував батько, а він відкупив її в нього. Власником залишився ОСОБА_19 . За автомобіль він заплатив 2000 дол. США. Коли він ставив автомобіль під будинком, він закрив його на всі замки, всі двері закривалися. А коли йому повернули автомобіль, він виявив, що в багажнику і в баку були пошкоджені замки;
- показаннями потерпілого ОСОБА_8 про те, що він продав зятеві ОСОБА_20 автомобіль років 10 тому. Юридично власником автомобіля є він. Шкоду йому не відшкодовано. Претензій не має, але просить щоб йому відновили автомобіль;
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 про те, що він мисливець з 1994 року. Рушниця його знаходилася в підвалі будинку, але в сейфі не була закрита. Поставив її в підвал у квітні 2014 року. Виявив її відсутність у травні 2014 року. Про крадіжку нікому не повідомляв, хотів сам знайти, хто викрав. У вересні подав заяву про крадіжку в міліцію і зброю знайшли. Знає, що ОСОБА_21 вкрав рушницю, раніше з ним не був знайомий. Ніхто не знав, що там у нього є зброя. Рушницю йому повернули. Думає, що викрадачі не йшли красти саме рушницю, бо були порозкидані в підвалі різні речі;
- показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що вдень, коли затримали ОСОБА_23 , її рідного брата, о 10 год. ранку приходили працівники міліції і питали, чи був він ввечері вдома. Вночі вона не бачила, чи приходили працівники міліції. Ще був батько в цю ніч. Якщо б працівники міліції приходили ввечері, то гавкала б собака і хтось би вийшов. Знала, що брат знаходився під адміннаглядом. Працівники міліції приходили перевіряти брата кілька разів до 12 год. ночі в інші дні. Брата тільки кілька разів не було вдома ввечері;
- показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що насвітанку близько 04 год. ранку влітку, можливо 30 липня 2014 року приїхав її внук ОСОБА_25 з ОСОБА_14 на чи то чорній, чи темно-синій машині, не іномарці, поїли і полягали спати до ранку. Вони були тверезі. Машина не була побита, хіба замки зламані. Зранку прийшли в цивільному працівники міліції, одягнули на них наручники і забрали їх. Блащук сказав, що це його машина на питання працівників міліції і на її питання. Працівники міліції сказали, що машина крадена. Її внук ОСОБА_25 після звільнення ніде не працював, знаходився вдома. Чоловік її сказав, що сумнівається в тому, що машина належить ОСОБА_14 . Він називався ОСОБА_26 , а коли приїхала міліція, то вона дізналася, що його звати ОСОБА_27 ;
- показаннями свідка ОСОБА_28 про те, що він працює на автозаправній станції. З 29 на 30 липня 2014 року був на зміні. Вночі десь о 02 год. 45 хв. заїхала «шестірка» коричневого кольору. Вийшов водій і попросив заправити автомобіль до повного бака. Приніс документи на автомобіль. Після того, як заправили повний бак, машина поїхала, за бензин не розрахувались. Документи на автомобіль залишились у нього. Автомобіль поїхав у сторону с.Радісне. За кермом був ОСОБА_13 . У машині ще знаходився хтось, але хто саме, він не бачив. Пошкоджень на автомобілі не було. Автомобіль заправлявся заведеним. Зранку він повідомив про випадок ОСОБА_29 і показав їм запис з камери відеонагляду;
- показаннями свідка ОСОБА_30 про те, що вона живе по сусідству з ОСОБА_24 . Зранку, можливо 30 липня 2014 року вона прокинулась, встала і побачила машину на подвір`ї в Поляруш, подумала, що гості приїхали. Бачила як їхала ця машина, за кермом був ОСОБА_14 , ОСОБА_13 поруч. Автомобіль був темно-синього чи чорного кольору;
- показаннями свідка ОСОБА_31 , який розповів, що працює таксистом і вночі забирав ОСОБА_11 з с.Слобідка по виклику в період часу з 24 год. до 06 год. ранку, може о 3-ій год. ранку. Грошей у ОСОБА_13 не було. Він залишив у заставу телефон червоний сенсорний «LG». На другий день ОСОБА_13 мав його викупити, однак запропонував йому купити телефон. Він заплатив за телефон Шахраю 450 грн. + 350 грн. той був винен за проїзд. Забирав його з села Слобідки біля костьолу. Раніше кілька разів підвозив ОСОБА_11 . Через деякий час подзвонив слідчий Банадига і запитав, чи є в нього телефон, сказав, що цей телефон є краденим і він приніс цей телефон у міліцію, де його віддав працівникам міліції;
- показаннями свідка ОСОБА_32 , який розповів, що він працює дільничним інспектором міліції, він вів справу ОСОБА_13 , як особи під адміннаглядом. Він перевіряв його два чи три рази. Останній раз його вдома не було, він складав про це рапорт. Займався угоном автомобіля. Відвідував за місцем проживання ОСОБА_14 після повідомлення про угон. Проводячи перевірку, виявили ОСОБА_14 з ОСОБА_13 у Старокостянтинівському районі. Знає, що ОСОБА_13 вміє водити автомобіль, бо був судимий за угон, а чи вміє водити автомобіль ОСОБА_14 , не знає;
- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що працює далекобійником. З ОСОБА_13 був у дружніх стосунках. Шахрай допомагав йому біля машини. Шахрай добре водив автомобіль. У липні 2014 року до нього прийшов ОСОБА_13 . Він їхав у рейс і взяв із собою ОСОБА_13 і ОСОБА_33 . Телефон Сініци був на панелі автомобіля. Приїхавши з поїздки, повечеряли. В ОСОБА_33 пропав телефон. Того вечора ОСОБА_13 був за кермом буса. Заїхав у обрив і втік звідти. Він з ОСОБА_33 просили ОСОБА_13 , щоб повернув телефон. Той говорив, що віддасть телефона, але зараз у нього немає;

1. По епізоду крадіжки мобільного телефону «LG»:
- фактичними даними, які містяться в протоколі від 26.07.2014 прийняття заяви ОСОБА_6 про вчинене кримінальне правопорушення, про викрадення в неї ОСОБА_11 мобільного телефону «LG» ;
- фактичними даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 26.07.2014, в ході якого оглянуто автомобіль «Мерседес Спрінтер», реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, звідки ОСОБА_11 скоїв крадіжку мобільного телефону «LG»;
- фактичними даними, що містяться в протоколі огляду предмета від 30.07.2014, в ході якого оглянуто мобільний телефон «LG-Е615», що його надав ОСОБА_31 і якого він, з його слів, придбав у ОСОБА_23 ;
- даними, які наявні у висновку експерта № 531 т від 07.08.2014 судової товарознавчої експертизи, якою встановлено, що ринкова вартість представленого на експертизу мобільного телефону торгівельної марки «LG» моделі Е615 на вторинному ринку мобільних телефонів без урахування % зносу станом на 26.07.2014 може складати 925 грн. 30 коп.;
- наявними в довідках ПП ОСОБА_34 даними про те, що вартість сімкарти «Лайф» станом на 26.07.2014 становить 15 грн., стартового пакету ''Київстар'' 15 гривень;
- речовим доказом мобільним телефоном «LG» моделі Е615;

2. По епізоду незаконного заволодіння автомобілем ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 :
- фактичними даними, які містяться в протоколі від 30.07.2014 прийняття заяви ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення, про викрадення його автомобіля ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- даними, які наявні в протоколі огляду місця події від 30.07.2014, в ході якого було оглянуто територію прибудинкового майданчика для парковки, з якого було викрадено автомобіль ОСОБА_7 ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- наявними в протоколі огляду місця події від 30.07.2014 даними про те, що в ході огляду частини дороги по вул. Травневій с. Ілляшівка Старокостянтинівського району Хмельницької області біля домогосподарства № 248 виявлено автомобіль ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору. Під час огляду автомобіля виявлено зовнішні дефекти у вигляді вм`ятини на задньому лівому крилі, подряпини лакофарбового покриття з правої сторони автомобіля, відсутній молдинг лівого переднього крила, в салоні автомобіля виявлено пошкодження пластмаси кермової колонки та вирив проводів замка запалювання, портмоне з шкірзаміника чорного кольору, всередині якого наявний страховий поліс № ФС/2220103 на ім`я ОСОБА_7 та довіреність за ВРЛ № 256588 на ім`я ОСОБА_7 , паперову документацію різного характеру, монітор навігатора «SUРRA» та ремонтні комплектуючі до автомобіля, в коробі підлокітника водія виявлено обгортку з написом «паспорт України», в якій знаходились посвідчення водія серії НОМЕР_3 та свідоцтво про закінчення навчального закладу на ім`я ОСОБА_35 , а також посвідчення донора на ім`я ОСОБА_7 ; при обробці внутрішніх та зовнішніх поверхонь автомобіля вилучено три сліди папілярних узорів пальців рук;
- фактичними даними, які містяться у висновку № 62 від 05.08.2014 судової автотоварознавчої експертизи про те, що ринкова вартість викраденого автомобіля ВАЗ 21063, державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 , складає 17484 гривні, вартість його відновлювального ремонту 7845 гривень 76 копійок;
- даними, які наявні в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 про те, що власником автомобіля ВАЗ 21063 чорного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 є ОСОБА_8 ;
- наявними в заяві ОСОБА_28 даними про те, що 31.07.2014 він добровільно видав працівникам міліції посвідчення водія ОСОБА_7 , тимчасовий реєстраційний талон, медичну довідку на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу ВАЗ 21063 № НОМЕР_1 , фіскальний чек ТОВ ''Тракай'' на суму 539,90 грн., на яку було заправлено автомобіль без здійснення розрахунку невідомою особою вночі 30.07.2014;
- даними, які містяться в протоколі огляду документів від 03.08.2014, у ході якого оглянуто документи, видані ОСОБА_28 ;
- даними, що містяться в речових доказах: посвідченні водія ОСОБА_7 , тимчасовому реєстраційному талоні, медичній довідці на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтві про реєстрацію траспортного засобу ВАЗ 21063 № НОМЕР_1 , фіскальному чеку ТОВ ''Тракай'' на суму 539,90 грн., автомобілі ВАЗ 21063, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- фактичними даними, що містяться в заяві ОСОБА_36 від 08.08.2014 про залучення до матеріалів провадження відеозапису з камер спостереження на АЗС № 30 у ніч на 30.07.2014, в протоколі огляду від 08.08.2014 про те, що в приміщенні АЗС № 30 скопійовано на оптичний диск відеозапис подій, що мали місце вночі 30.07.2014 та на самому оптичному дискові відеозапису;

3. По епізоду ухилення від адміністративного нагляду:
- фактичними даними, що містяться в рапортах дільничного інспектора міліції ОСОБА_32 від 30.07.2014 та 29.07.2014 про те, що ОСОБА_11 , перебуваючи на адміністративному нагляді, 30.07.2014 о 10 год. та 29.07.2014 після 22 год. був відсутній за місцем проживання;
- наявними в довідці про оголошення ОСОБА_11 ухвали судді про встановлення адміністративного нагляду та ухвалі Ізяславського районного суду від 06.03.2014 даними про те, що ОСОБА_11 було відомо про встановлення йому адміністративного нагляду та обмежень, у тому числі заборонено виходити з будинку (квартири) з 22 год. до 6 год., зобов`язано письмово повідомляти працівників міліції про зміну місця проживання та про виїзд за межі району, з`являтись на реєстрацію;
- фактичними даними, які містяться в листці контролю за дотриманням установлених обмежень дій піднаглядним ОСОБА_11 , рапортах дільничних інспекторів Красилівського РВ УМВСУ в Хмельницькій області від 14.06.2014, 20.06.2014, 23.06.2014, 28.06.2014, 02.07.2014, 03.07.2014, 05.07.2014, 12.07.2014, 17.07.2014, 18.07.2014, 24.07.2014, 25.07.2014, протоколах про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 187 КупАП, складених дільничними інспекторами міліції від 14.06.2014, 20.06.2014, 23.06.2014, 01.07.2014, 04.07.2014, 09.07.2014, 15.07.2014, 19.07.2014, 21.07.2014, 24.07.2014, 28.07.2014, справі адміністративного нагляду № 9/14 про те, що в зазначені дати ОСОБА_11 був відсутній за своїм місцем проживання та не з`являвся на реєстрацію, за що на нього було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 187 КупАП.

Суд приходить до висновку, що в ході судового провадження не здобуто доказів незаконного заволодіння ОСОБА_11 транспортним засобом, тобто вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Так, надані прокурором суду докази: протоколи огляду місця події від 30.07.2014, відеозапис із камер спостереження на АЗС № 30, показання свідків ОСОБА_24 , ОСОБА_30 , ОСОБА_28 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , висновок експертизи, речові докази підтверджують те, що ОСОБА_10 разом з ОСОБА_11 каталися на автомобілі, заправили його, приїхали на ньому до родичів ОСОБА_11 , однак жоден з цих доказів не підтверджує версію слідства про те, що автомобілем заволоділи ОСОБА_10 у співучасті з ОСОБА_11 за попередньою змовою групою осіб та не заперечує показань ОСОБА_10 , що автомобілем заволодів він сам, без ОСОБА_11 , а ОСОБА_11 прийшов, коли він йому зателефонував та катався з ним і про те, звідки автомобіль, він ОСОБА_11 не говорив, а той про це не питав. Показання свідка ОСОБА_39 про те, що спочатку ОСОБА_13 прийшов за ОСОБА_14 , а потім вони приїхали на автомобілі, - суд сприймає критично з тих підстав, що вони суперечать іншим доказам, а саме показанням обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про обставини заволодіння автомобілем, а також суд враховує те, що ОСОБА_39 є близьким родичем обвинуваченого ОСОБА_10 та може бути зацікавлений у наданні вигідних ОСОБА_10 показань з метою уникнення ним відповідальності. Про таку його зацікавленість може свідчити, наприклад, те, що він у ході допиту стверджував, що ОСОБА_10 не вміє водити автомобіль, у той час, як сам ОСОБА_10 на допиті зазначив, що посвідчення водія в нього немає, але водити машину він уміє, також свідок ОСОБА_30 повідомила, що бачила ОСОБА_10 за кермом автомобіля. Посилання прокурора як на докази на протоколи допиту та одночасного допиту на досудовому слідстві ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , де вони стверджували про спільне викрадення автомобіля, суд не бере до уваги та визнає ці докази недопустимими, оскільки ці їхні показання надані слідчому під час проведення досудового слідства, вони не допитувались слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України, а, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Також показання свідків ОСОБА_37 та ОСОБА_38 підтверджують той факт, що у викраденому автомобілі на момент його огляду працівниками міліції були вирвані проводи з-під рульової колонки, але не доводять того факту, що вони були вирвані ОСОБА_11 та не вказують місця, де відбулося їх виривання і не спростовують показань ОСОБА_10 з приводу заволодіння ним транспортним засобом. У суду відсутні докази того, що викрадення автомобіля відбулося іншим способом, ніж тим, про який розповів ОСОБА_10 та що цей злочин вчинено також і ОСОБА_11 . Спосіб викрадення автомобіля, на якому наполягає прокурор, є лише припущенням, не підтвердженим об"єктивними доказами. Не доводить факту вчинення ОСОБА_11 вказаного злочину й посилання прокурора на відмову ОСОБА_10 від участі в слідчому експерименті тому, що така відмова є законним правом обвинуваченого і його відмова від участі в збиранні доказів своєї вини не звільняє прокурора від обов"язку доведення цієї вини іншими доказами. Оскільки відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, то за вказаним злочином ОСОБА_11 підлягає виправданню з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, якою передбачено, що якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, ухвалюється виправдувальний вирок.

Також суд вважає, що в ході судового провадження не здобуто доказів крадіжки ОСОБА_10 у ОСОБА_9 рушниці. У ході судового розгляду не спростовано твердження ОСОБА_10 про те, що рушницю він знайшов біля гаражів, приніс додому й заховав під килим. Надані органом досудового слідства докази (протоколи огляду місця події, висновки експерта) доводять факт знаходження за місцем проживання ОСОБА_10 зброї, але не свідчать про те, що він її викрав і не заперечують його твердження про те, що він рушницю знайшов. Припущення прокурора про те, що рушниця не могла просто так валятися на вулиці, в зв"язку з чим слід вважати, що ОСОБА_21 її викрав, суд до уваги не бере, оскільки висновки суду не можуть грунтуватися на припущеннях. За цим обвинуваченням ОСОБА_11 підлягає виправданню з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Також у ході судового провадження встановлено, що незаконне заволодіння транспортним засобом ОСОБА_10 вчинив самостійно, без попередньої домовленості з ОСОБА_11 , який участі в цьому злочині не приймав, а тому з обвинувачення ОСОБА_10 слід виключити кваліфікуючу ознаку ''заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб''. При виключенні з обвинувачення ОСОБА_10 цієї кваліфікуючої ознаки вчинене ним діяння повинне бути кваліфіковане за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Враховуючи, що органом досудового розслідування дії ОСОБА_10 кваліфіковано як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, суд на підставі викладеного приходить до висновку про необхідність перекваліфікації вчиненого ОСОБА_10 діяння на ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом.
Суд обгрунтовує це рішення положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України, згідно якої всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь та п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 червня 1990 року № 5 ''Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку'', в якому вказано, що при наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред`явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред`явлено.

При таких обставинах, оцінюючи зібрані в справі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, в їх сукупності з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає зібрані в справі докази достовірними, а вину обвинувачених доведеною повністю.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винних та обставини, що пом`якшують та обтяжують їх покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , слід визнати визнання ним вини у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ст.395 КК України та його щире каяття.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , слід визнати визнання ним вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та його щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , слід визнати рецидив злочинів.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , слід визнати рецидив злочинів.

Враховуючи наведене, те, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 є раніше судимими, на шлях виправлення не стали, про що свідчить вчинення ними нових умисних злочинів через незначний проміжок часу після відбуття покарання за попереднім вироком, ОСОБА_10 вчинення злочину, знаходячись під домашнім арештом, суд вважає, що виправлення ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та запобігання вчиненню ними нових злочинів можливе лише в умовах ізоляції їх від суспільства, тому обвинуваченим слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції відповідної статті, що буде необхідним і достатнім для їх виправлення і попередження нових злочинів.

ОСОБА_10 та ОСОБА_11 було затримано за підозрою у вчиненні злочину 30 липня 2014 року, а тому час їх перебування під вартою з цього дня підлягає зарахуванню до строку призначеного покарання.

Пунктом 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.
Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, а також проведення експертизи за дорученням слідчого судді або суду здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.
Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Відповідно до довідок науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВСУ в Хмельницькій області: № 531 т від 07.08.2014 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи склали 235 грн. 87 коп. (витрати на експертне дослідження мобільного телефону), № 61 від 04.08.2014 витрати на проведення судової дактилоскопічної експертизи склали 235 грн. 87 коп. (витрати на експертне дослідження виявлених у автомобілі слідів пальців рук), № 89-Б від 08.08.2014 витрати на проведення судової балістичної експертизи склали 589 грн. 68 коп. (витрати на експертне дослідження саморобного пристрою для стрільби), № 62 від 05.08.2014 витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи склали 471 грн. 68 коп. (витрати на експертне дослідження ринкової вартості та завданого збитку автомобіля), № 116-Б від 12.09.2014 витрати на проведення судової балістичної експертизи склали 471 грн. 74 коп. (витрати на експертне дослідження мисливської гладкоствольної рушниці), № 627 т від 12.09.2014 витрати на проведення судової товарознавчої експертизи склали 235 грн. 87 коп. (витрати на експертне дослідження мисливської гладкоствольної рушниці).
Враховуючи те, що обвинувальний вирок ухвалюється за епізодами крадіжки мобільного телефону, ухилення від адміністративного нагляду та незаконного заволодіння траспортним засобом, з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати у вигляді витрат на залучення стороною обвинувачення експерта для проведення: судової товарознавчої експертизи № 531 т від 07.08.2014 в розмірі 235 грн. 87 коп. з ОСОБА_11 ; судової дактилоскопічної експертизи № 61 від 04.08.2014 в розмірі 235 грн. 87 коп. з ОСОБА_10 ; судової автотоварознавчої експертизи № 62 від 05.08.2014 в розмірі 471 грн. 68 коп. з ОСОБА_10 .

При призначенні покарання ОСОБА_10 слід врахувати, що вироком Красилівського районного суду від 11 грудня 2014 року його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 186 КК України та призначено йому покарання у вигляді восьми років шести місяців позбавлення волі, яке обвинувачений ще не відбув, а тому відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 слід визначити за сукупністю злочинів з урахуванням покарання, призначеного за вироком суду від 11.12.2014.

Керуючись ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, стст. 395, 70 КК України, стст. 100, 370, 371, 373, 374, 376, 393-395, 532 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
ОСОБА_10 в пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України виправдати.
Відповідно до ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_10 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань з урахуванням вироку Красилівського районного суду від 11 грудня 2014 року, яким його засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153, ч. 1 ст. 186 КК України до восьми років шести місяців позбавлення волі, яке обвинувачений ще не відбув, у вигляді дев"яти років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з 30 липня 2014 року моменту його затримання.
Застосований до засудженого ОСОБА_10 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ст. 395 КК України та призначити йому покарання:
- за ч. 2 ст. 185 КК України два роки шість місяців позбавлення волі;
- за ст. 395 КК України чотири місяці арешту.
Відповідно до ст. 70 КК України визначити остаточне покарання ОСОБА_11 за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань у вигляді двох років семи місяців позбавлення волі.
ОСОБА_11 в пред`явленому обвинуваченні
за ч. 2 ст. 289 КК України виправдати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з 30 липня 2014 року моменту його затримання.
Застосований до засудженого ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком суду законної сили речові докази:
- мисливську гладкоствольну рушницю ІЖ-58 № НОМЕР_5 повернути власнику потерпілому ОСОБА_9 ;
- мобільний телефон «LG E615» повернути власнику потерпілій ОСОБА_6 ;
- чоловічу спортивну кофту чорного кольору повернути її власнику ОСОБА_10 ;
- саморобний пристрій для стрільби знищити;
- автомобіль ''ВАЗ'' НОМЕР_6 , реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику потерпілому ОСОБА_7 ;
- посвідчення водія ОСОБА_7 , тимчасовий реєстраційний талон, медичну довідку на ім`я ОСОБА_7 , свідоцтво про реєстрацію траспортного засобу ВАЗ 21063 № НОМЕР_1 повернути власнику потерпілому ОСОБА_7 .

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави витрати на залучення стороною обвинувачення експерта в розмірі 707 гривень 55 копійок.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави витрати на залучення стороною обвинувачення експерта в розмірі 235 гривень 87 копійок.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області через Красилівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженими ОСОБА_10 та ОСОБА_11 протягом 30 днів з моменту вручення їм копій вироку.
Вирок набирає законної сили через 30 днів після його проголошення, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено КПК України, звертається до виконання не пізніш, як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної чи касаційної інстанції або Верховного Суду України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору. Якщо учасник судового провадження не був присутнім у судовому засіданні, копія вироку йому надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_40