Справа №11-501/11 09.08.2011 03.08.2015 03.08.2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду

Миколаївської області у складі: головуючої: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

засуджених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника: ОСОБА_7 ,

представника потерпілого: ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_5 і засудженого ОСОБА_6 на вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від 01 червня 2011 року,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, неодружений, з вищою освітою, працюючий начальником караулу Снігурівської пожежної частини, не судимий,

-засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75, п.п.2,3,4 ст. 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, неодружений, з вищою освітою, не працюючий, не судимий,

-засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки

-ч. 1 ст. 122 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки.

На підставі ч.І ст.70 КК України ОСОБА_6 ,шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75, п.п.2,3,4 ст.76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки: 1 виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець Я АДРЕСА_3 , громадянин України, неодружений,, з середньою освітою, працюючий охоронцем, не судимий,

-суджений за ч. 2 ст. 296 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ст. 75, п.п.2,3,4 ст. 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки і покладено обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації до органів кримінально-виконавчої системи.

Стягнуто з засуджених ОСОБА_9 , ОСОБА_5 та ОСОБА_10 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1368 грн. 76 коп.- моральної шкоди 5000 грн., Витрати на надання правової допомоги у розмірі 6000 грн. та витрати, пов`язані з явкою адвоката до суду в розмірі 1058 грн. 96 коп., всього на загальну суму 13446 грн. 72 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Фінансового управління Снігурівської РДА на лікування потерпілого ОСОБА_11 у Снігурівській районній лікарні витрати в сумі 3186 грн 10 коп.

За вироком суду, 02 травня 2009 року, близько 1.00 години, ОСОБА_9 , І знаходячись в ресторані «Інгулець» на вул. Суворова, 57 у м. Снігурівка Миколаївської області, у присутності інших осіб, в ході сварки, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок вчинив бійку з громадянином ОСОБА_11 , наносячи йому удари кулаками по тулубу та в область голови. В результаті неправомірних дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_11 були заподіяні легкі тілесні ушкодження у виді синців, саден в області обличчя і укусу правої кісті. Протиправні дії засудженого були припинені приблизно за 5 хв. до втручання інших осіб.

Через деякий час, у фойє ресторану, до ОСОБА_11 знову підійшов ОСОБА_9 зі своїми знайомими братами ОСОБА_5 і ОСОБА_6 .. ОСОБА_9 та ОСОБА_5 стали утримували ОСОБА_11 , притиснувши його руками до стінки, а ОСОБА_6 використовуючи таке положення потерпілого, з хуліганських мотивів, безпричинно, діючи навмисно, завдав удар кулаком правої руки в область лівої щелепової кістки, що спричинило її закритий перелом. Дії ОСОБА_9 і ОСОБА_6 були припинені адміністратором дискотеки. Відповідно висновку судово-медичної експертизи від 9.10.2009 року за № 239/124/111 - закритий перелом тіла щелепової кістки та синець навколо лівого ока з переходом на верхню частину лівої щоки, як місця вкладання сили, що причинила перелом, і, по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

В апеляції засуджений ОСОБА_5 просить його виправдати у зв`язку з тим, що він не вчиняв злочин. Зазначив, що висновки суду про наявність вини в його діях базуються на суперечливих поясненнях свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 . Крім того вказує, що у нього не було умислу для вчинення вказаного злочину, посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України № 10 від 22.12.2006 року «Про судову практику у справах про хуліганство», згідно якої суди не повинні перебирати на себе функції обвинувачення або захисту, а зобов`язані встановлювати вину підсудних і призначати їм справедливе покарання. Також взує, що вироком суду від 13 серпня 2010 року його було виправдано, тому при новому розгляді справи судом порушено норми ст. 375 КПК України, згідно якої застосування закону про більш тяжкий злочин та посилення покарання можливе лише за умови, якщо вирок було скасовано за апеляцією прокурора чи потерпілого.

В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Вважає, що судом безпідставно не взято до уваги свідчення ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , які засвідчили, що ніяких бійок він не вчиняв. Судом також не враховано пояснення ОСОБА_9 , який вказував, що саме він завдав декілька ударів потерпілому ОСОБА_11 , що спричинили тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Також вказує, що свідчення потерпілого ОСОБА_11 та його брата ОСОБА_25 не можна брати до уваги, оскільки на протязі розгляду справи вони їх декілька разів змінювали, а свідчення інших свідків у справі також є суперечливими і недостовірними. Просить звернути увагу на пояснення ОСОБА_13 і ОСОБА_9 , які вказували, що його взагалі не було на місці бійки. Вважає, що в порушення вимог ст. 375 КПК України, цим вироком йому несправедливо призначено більш суворе покарання ніж за попереднім.

В запереченнях на апеляцію засудженого ОСОБА_5 потерпілий ОСОБА_11 просить вирок залишити без зміни, а апеляцію - без задоволення, оскільки на його думку засуджений ОСОБА_5 в апеляції виклав не фактичні обставини справи, а свій особистий погляд на події, спрямований на власне виправдання. Посилання ОСОБА_5 на порушення судом вимог ч. 1 ст. 375 КК України є безпідставним, оскільки попередній вирок частково скасовано за апеляціями прокурора і потерпілого. Вважає, що при постановленні нового вироку судом виконано вимоги ухвали апеляційного суду і призначено покарання відповідно закону.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_5 , які підтримали доводи апеляцій, представника потерпілого ОСОБА_8 , який не погодився з апеляціями засуджених, думку прокурора, який вважає вирок законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про наявність вини засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненому злочині за вказаними у вироку обставинами, підтверджені дослідженими в судовому засіданні доказами, яким надана належна правова оцінка. Судом правильно кваліфіковано дії засуджених за ч. 2 ст. ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, яка знайшла своє вираження у нахабному поводженні, поєднаному з насильством, що спричинило тілесні ушкодження, вчинене групою осіб. Також дії ОСОБА_6 вірно кваліфіковані і за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне спричинення середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Колегія суддів вважає, що судом вірно не взято до уваги доводи засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх захисників щодо відсутності їх вини у скоєному злочині, оскільки вони суперечать встановленим фактичним обставинам справи. Ініціатором конфлікту, який виник між засудженим ОСОБА_26 та ОСОБА_11 у танцювальній залі являвся ОСОБА_9 , і це підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , які є послідовними і незмінними від початку досудового слідства. Свідки пояснили, що бачили як засуджений ОСОБА_9 в присутності відпочиваючих вчинив бійку з потерпілим ОСОБА_11 .. Засуджений перший наніс удар головою в обличчя потерпілому, після чого він з ОСОБА_28 вивели його в фойє. Через деякий час до них підійшли ОСОБА_9 та брати ОСОБА_29 . Перший намагався знову вчинити бійку, але вони і один із братів стали утримувати його. ОСОБА_28 підтвердив свої свідчення в суді першої інстанції в тому, що на період скоєння злочину на дискотеці були присутні і брати ОСОБА_29 . Він бачив, як ОСОБА_30 наніс сильний удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_11 .. Потім його знайомий ОСОБА_31 припинив неправомірні дії засуджених.

Свідок ОСОБА_31 пояснив, що бачив як незнайомі йому особи утримують біля стінки потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_30 , якого раніше знав та міг відрізнити від брата близнюка ОСОБА_32 , наніс потерпілому кулаком правої руки один удар в ліву частину обличчя. Він особисто втрутився в бійку і припинив наступні протиправні дії засуджених.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи від 9.10. 2009 року за № 239/124/111 - закритий перелом тіла щелепової кістки та синець навколо лівого ока з переходом на верхню частину лівої щоки, як місця прикладання сили, що спричинила перелом, по критерію тривалості розладу здоров`я відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. Перелом щелепової кістки стався від одного удару у верхню частину лівої щоки при знаходженні нападника обличчям до обличчя потерпілого, що і підтверджується про це вище зазначеними свідками. З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що дії ОСОБА_6 в скоєні злочинів за ч.2 ст. 296 і ч.1 ст. 122 КК України вірно кваліфіковані так як знайшли своє підтвердження в ході досудового і судового слідства. Синці на обличчі потерпілого - забій лобної та тім`яної областей голови, струс головного мозку - могли утворитися від удару головою в обличчя, чи від ударів кулаками, або дрібним предметом. Інші тілесні ушкодження - подряпини на обличчі, синець на правої кісті могли утворитися від дії зубів, нігтів чи подібним предметом.

Свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_25 пояснювали, що зі слів ОСОБА_33 дізналися, що йому завдали тілесних ушкоджень ОСОБА_9 та брати ОСОБА_29 , що узгоджується з поясненнями інших свідків та очевидців, а тому доводи апеляцій засуджених братів ОСОБА_29 щодо відсутності їх вини в скоєних злочинах, а також те, що їх взагалі не було на місці скоєння злочину, колегія суддів оцінює критично, оскільки пояснення свідків подій повністю суперечать їх твердженням.

Доводи апелянтів щодо порушення судом вимог ч. 2 ст. 375 КК України при призначенні покарання, є безпідставним, оскільки попередній вирок колегією суддів був частково скасовано за апеляціями прокурора і потерпілого. Їх апеляції стосувалися як і відносно незаконного виправдання ОСОБА_5 , так і стосовно призначеного судом м`якого покарання іншим засудженим, про що в своєї ухвалі і зазначив суд апеляційної інстанції при скасуванні вироку суду першої інстанції.

При призначені покарання засудженим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , суд виконав вимоги ст. 65-67 КК України, врахувавши вчинення ними злочину середньої тяжкості, явну неповагу до суспільства, роль кожного із засуджених в скоєних злочинах, характер та ступінь тяжкості скоєних злочинів, їх позитивні характеристики, молодий вік та відсутність обтяжуючих обставин і судимостей і призначив їм покарання з застосуванням норм ст.ст. 75, 76 КК України, тобто з іспитовим строком, яке є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження вчинення ними нових злочинів.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів, вважає, що підстав для скасування вироку, а також для виправдання засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_34 - немає.

Керуючись ст.ст. 365-366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Апеляції засуджених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Снігурівського районного суду Миколаївської області від І0 червня 2011 року щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_35 - без зміни.

Головуючий

Судді