Справа № 447/156/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/273/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

у справі № 447/156/15-к за поданням адміністрації Миколаївської виправної колонії № 50 і спостережної комісії при Миколаївській районній державній адміністрації Львівської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

з участю: прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 6 лютого 2015 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :
29 вересня 2009 року вироком Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі. Строк відбування покарання вирішено йому рахувати з 4 травня 2009 року.

Начальник Миколаївської ВК № 50 спільно з головою спостережної комісії при Миколаївській районній державній адміністрації Львівської області звернулися до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , покликаючись на те, що засуджений відбув 2/3 частини терміну призначеного судом покарання, довів своє виправлення, за період відбування покарання у Миколаївській ВК № 50 допустив одне порушення, один раз притягався до дисциплінарної відповідальності, чотири рази заохочувався.

Ухвалою Миколаївського районного суду Львівської області від 6 лютого 2015 року відмовлено в задоволенні даного подання.

В апеляційній скарзі засуджений просить задоволити подання та звільнити його з місць позбавлення волі у зв`язку з тим, що він став на шлях виправлення, повністю визнав свою вину, до роботи відносився добросовісно, приймає участь у суспільно-корисній праці.

Заслухавши доповідача, прокурора, який проти апеляційної скарги засудженого заперечив, перевіривши матеріали подання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така до задоволення не підлягає.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, тобто він засуджений за умисний особливо тяжкий злочин (ч.5 ст 12 КК України за який передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк понад десять років).

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 81 КПК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 призначено покарання у виді 8 років 6 місяців позбавлення волі, а строк відбування покарання вирішено йому рахувати з 4 травня 2009 року, то ОСОБА_6 не відбув три чверті строку покарання, після відбуття якого може ставитися питання про його умовно-дострокове звільнення. А тому Начальник Миколаївської ВК № 50 спільно з головою спостережної комісії при Миколаївській районній державній адміністрації Львівської області 27 січня 2015 року не вправі були звертатись до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .

Відмовляючи в задоволенні вищевказаного подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 , суд першої інстанції правильно зазначив, що враховуючи ступінь тяжкості та характер вчиненого засудженим ОСОБА_6 злочину, його поведінку під час відбуття покарання, вважає передчасним застосування умовно-дострокового звільнення, оскільки судом не здобуто переконливих доказів з приводу того, що засуджений довів своє виправлення, а тому є необхідність у належному вивченні його особи при подальшому відбутті кримінального покарання.

Доводи апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 про те, що судом не було враховано, що він став на шлях виправлення та за час відбування покарання у виправній колонії чотири рази заохочувався, то такі колегія суддів до уваги не бере, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а також журналу судового засідання від 6.02.2015 року, дані про особу засудженого, порушення засудженим вимог режиму та застосування до останнього заохочень, його поведінка за весь час відбування покарання, характеристика досліджувались в ході судового розгляду й при прийнятті остаточного рішення були правильно враховані судом перщої інстанції в сукупності з іншими обставинами справи.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що умовно-дострокове звільнення останнього є передчасним та на даний час є необхідність у належному вивченні особи засудженого при подальшому відбуванні кримінального покарання.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення, визнаються колегією суддів як необґрунтовані.

З врахуванням викладеного та приймаючи до уваги, що висновок про виправлення засудженого повинен ґрунтуватись на даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправній установі, висновок адміністрації установи і спостережної комісії про те, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення не відповідає даним матеріалів подання, які в своїй сукупності не свідчать про досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України виправлення засудженого та запобігання вчиненню нових злочинів.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції є законною, а апеляційна скарга засудженого - необґрунтованою.

Керуючись ст. 405, ст. 407, ст. 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
ухвалу Миколаївського районного суду Львівської області від 6 лютого 2015 року про відмову у задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий : ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4