справа № 462/7546/14-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 квітня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурор ОСОБА_3

Обвинувачений ОСОБА_4

Захисник ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000458 від 30.07.2014р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, громадянина України, українця, раніше не судимого, із вищою незакінченою освітою, тимчасово не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , діючи умисно з корисливих мотивів і в порушення вимог Закону Україну Про заборону грального бізнесу в Україні від 15.05.2009 року, у період з 17 січня по 25 березня 2014 року незаконно, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , займався забороненою господарською діяльністю по наданню платних послуг з організації, проведення та надання доступу до азартних ігор, обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем грошей, в тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати грошовий виграш, так і не отримати його залежно від випадковості, тобто гральним бізнесом. Так, 17 січня 2014 року, з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на отримання незаконних прибутків від забороненої господарської діяльності, ОСОБА_6 уклав із ОСОБА_7 договір оренди нежитлового приміщення по АДРЕСА_2 , де відкрив інтерактивний клуб, в якому організував та проводив незаконну діяльність підпільного грального закладу. При цьому, реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 облаштував у орендованому ним приміщенні 15 системних блоків персональних комп`ютерів із встановленими на них програмними комплексами ІНФОРМАЦІЯ_2 , обладнання для створення в клубі локальної комп`ютерної мережі та доступу до мережі Інтернет. Крім цього, ОСОБА_6 з вказаною метою обладнав у даному гральному закладі спеціальне приміщення каси, в якому облаштував робоче місце менеджера-касира та встановив систему відеоспостереження за приміщенням закладу та залучив ОСОБА_4 до організації зайняття гральним бізнесом. ОСОБА_4 , діючи як співорганізатор забороненої господарської діяльності, пов`язаної із наданням платних послуг з організації, проведення та надання доступу до азартних ігор, обов`язковою умовою участі в яких є сплата гравцем грошей, в тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати разовий виграш так і не отримати його, залежно від випадковості, підшукав та наймав працівників, які здійснюють охорону приміщення. Так, в період з 17 січня 2014 року по 25 березня 2014 року, ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_4 , конспіративно, під виглядом надання послуг із надання доступу до мережі Інтернет, здійснював у вказаному гральному закладі заборонену господарську діяльність з організації, проведення та надання можливості доступу до азартних ігор з використання спеціального грального обладнання, в тому числі за допомогою програмного комплексу Superomatic, який за своїми ознаками відноситься до програм Інтернет-казино (організація азартних ігор через Інтернет). При цьому ОСОБА_6 як організатор вказаного підпільного грального закладу, здійснював організаційно-розпорядчі функції шляхом вирішення питання про прийом працівників на роботу в клуб та їх звільнення, координував та контролював роботу менеджерів-касирів по наданню гравцям платних послуг з проведення і надання доступу до азартних ігор, встановлював та контролював умови проведення і надання доступу до азартних ігор, виплати гравцям виграшів, порядок ведення документації у діяльності закладу, в тому числі чорнової бухгалтерії про результати вищевказаної незаконної діяльності, здійснював контроль за доходами та видатками клубу, а також розподіляв прибутки між учасниками злочинної групи, отримані гральним закладом від зайняття гральним бізнесом. ОСОБА_4 , в свою чергу, будучи відповідальним за роботу зазначеного грального закладу, займався підбором та прийняттям на роботу охоронців, координував та контролював їхню роботу, виплачував заробітну плату, надавав вказівки щодо режиму роботи грального закладу в разі виникнення небезпеки викриття протиправної діяльності (закриття на певний період часу), за що отримував визначену ним грошову винагороду, в сумі 7000 грн. щомісяця, що становило 500 грн. з одного комп`ютера від кількості комп`ютерів, встановлених у гральному закладі, не враховуючи комп`ютера адміністратора. Окрім цього, отримуючи визначену ним грошову винагороду ОСОБА_4 організував режим безперешкодної роботи грального закладу, при якому не здійснювалося втручання правоохоронних та контролюючих органів в діяльність закладу, а також проведення перевірок діяльності такого з боку громадськості, правоохоронних та контролюючих органів, вживав інші організаційні заходи щодо здійснення діяльності із створення умов для уникнення від можливої відповідальності, зокрема роблячи спроби маскування протиправної діяльності під легальну діяльність інтерактивного-клубу.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив зайняття гральним бізнесом, тобто злочин, передбачений ч.1 ст.203-2 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, від дачі пояснень відмовився у встновленому законом порядку, зазначивши, що зібрані слідством матеріали справи відповідають дійсності, він не має заперечень щодо повноти пред`явленого йому обвинувачення та кваліфікації його дій, а тому вважає недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які він не оспорює. Розкаюється у вчиненому і просить його суворо не карати.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим, його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по справі, однак суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, і проти чого не заперечують учасники судового розгляду, що відповідає положенням ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи наведене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у зайнятті гральним бізнесом, доведена повністю, дії органом досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч.1 ст.203-2 КК України.

При призначенні покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, тобто призначає покарання в межах, установлених у санкціях статей (санкцій частин статей) Особливої частини КК України, що передбачають відповідальність за вчинені злочини та відповідно до положень Загальної частини КК України.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення кримінального покарання визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за злочин, передбачений ч.1 ст.203-2 КК України суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, яке є особливо тяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів; особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліках в наркологічному та психіатричному диспансері не перебуває (а.с. 27,28), щиро розкаявся у вчиненому, не працює, не одруженийза місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 30); обставинами, які пом`якшують покарання є щире каяття у вчиненому злочину та активне сприяння у розкритті злочину; обставини, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Згідно ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення злочину, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Як вбачається із п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення кримінального покарання призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

З огляду на зазначене, враховуючи те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому злочині та активно сприяв розкриттю злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий (а.с.32), проживає разом із батьками, які потребують сторонньої допомоги та догляду (а.с. 22-25)не працює, а отже регулярних доходів не отримує, та відсутність обтяжуючих обставин, а відтак суд вважає можливим призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, на чверть нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією даної частини статті, тобто із застосуванням ст.69 КК України, з конфіскацією грального обладнання, а отже у виді штрафу у розмірі 7500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 127500 гривень із конфіскацією грального обладнання.

Згідно ст. 118 КПК України до процесуальних витрат належать витрати, пов`язані із залученням експерта. Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою. Із матеріалів справи вбачається, що витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи, згідно висновку експерта №7/20 від 01.04.2014 року в розмірі 1572,48 гривень (а.с.44) та згідно висновку експерта №7/21 від 01.04.2014 року 1572,48 гривень (а.с.39), а разом 3144,96 гривень, оскільки проведення вказаних експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим злочину.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 65-67, 69 КК України, ст.ст. 118, 124, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд,
з а с у д и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді штрафу в розмірі 7500 /сім тисяч п`ятисот/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 127 500 /сто двадцять сім тисяч п`ятсот/ гривень із конфіскацією грального обладнання / п`ятнадцять системних блоків торгової марки Logic Power та п`ятнадцять моніторів, відео-реєстратор Н.264 Digital Video Recorder марки Oltec, модель HDVR-88AVH-PROF серійний номер D88068C10018F511F564, знаходяться на зберіганні керівника Львівської філії ТзОВ Гюнсел ОСОБА_8 м. Львів, вул. Кульпарківська, 93/.

Долю речових доказів вирішено згідно вироку Залізничного районного суду м. Львова від 01.10.2014 року.

Стягнути із ОСОБА_4 в дохід держави витрати на проведення комп`ютерно-технічної експертизи, згідно висновку експерта №7/20 від 01.04.2014 року в розмірі 1572,48 гривень (а.с.44) та згідно висновку експерта №7/21 від 01.04.2014 року 1572,48 гривень (а.с.39), а разом 3144,96 гривень.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_1 .