печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 червня 2015 рокуслідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків покладених ухвалами слідчих судді Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2015 та 30.04.2015 року -

В С Т А Н О В И В :
В провадження слідчого судді надійшло клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 про продовження виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків покладених ухвалами слідчих судді Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2015 та 30.04.2015 року .

Вказане клопотання слідчий обґрунтовує тим, що Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000326 від 28 квітня 2014 року за підозрою ряду колишніх народних депутатів України у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України.

Так, в своєму клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що Досудовим розслідуванням встановлено, умисні дії ОСОБА_5 як народного депутата України та Голови фракції Партії регіонів у Верховній Раді України, вчинені 16 січня 2014 року в приміщенні Верховної Ради України за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , невстановленими слідством особами та спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які виразились у зловживанні своїми службовими повноваженнями, всупереч інтересам служби, з метою отримання неправомірної вигоди для самого себе та Президента України ОСОБА_6 , із використанням службових повноважень Президента України, Першого заступника Голови Верховної Ради, Голови, секретаря та членів Лічильної комісії Верховної Ради України для проведення незаконного голосування та фальсифікації його результатів, спотворення результатів волевиявлення народних депутатів, прийняття, оприлюднення, підписання та введення в дію законів, що мали сприяти подальшій узурпації влади Президентом України ОСОБА_6 , призвели до настання тяжких наслідків, а саме:

- підриву авторитету Верховної Ради України, як єдиного законодавчого органу державної влади, що виразилось у відкритому та зухвалому вчиненні його представниками протиправних дій при здійсненні процедури законотворення, що сприяло також втраті авторитету та престижу держави в його особі та ускладненні відносин з іншими державними та міжнародними організаціями на міжнародній арені;

- суттєвого порушення обов`язку держави в утвердженні і забезпеченні закріплених у Основному законі України (Конституції України) прав і свобод людини на повагу до її гідності, свободу думки і слова, права на доступ та використання інформації, особисту недоторканність, недоторканість житла, свободу пересування, політичний та ідеологічний плюралізм, управління державою, участь в мирних акціях протесту, а також в їх істотному обмеженні і створенні загрози порушення таких прав для необмеженого кола осіб та як результат послаблення законності та правопорядку в державі;

- створення у злочинний спосіб загальнообов`язкових норм поведінки, недотримання яких дозволило працівникам правоохоронних органів притягувати громадян, насамперед учасників мирних акцій протесту, до адміністративної та кримінальної відповідальності, як спосіб реалізації злочинних намірів ОСОБА_6 щодо придушення акцій протесту та подальшої узурпації влади, а також заради притягнення до такої відповідальності будь-якого громадянина, який намагатиметься протестувати проти свавілля влади чи іншим чином реалізувати свої політичні права;

- посилення масового невдоволення та виступів громадян, до протистояння у суспільстві та між владними, зокрема правоохоронними органами, і мітингувальниками, що стало одним із чинників, які хоч і не прямо, але вплинули на збільшення його негативних результатів, у тому числі, заподіяння тілесних ушкоджень як протестувальникам так і співробітникам правоохоронних органів.

Таким чином, сторона обвинувачення стверджується, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім цього, стороною обвинувачення вказується, що умисні дії ОСОБА_5 як народного депутата України та Голови фракції Партії регіонів у Верховній Раді України, тобто службової особи, вчинені всупереч інтересам служби 16 січня 2014 року в приміщенні Верховної Ради України за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 5, які виразились у наданні засобів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 для внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих документів, та іншому підробленні офіційних документів а саме: протоколу № 2 засідання Лічильної комісії Верховної Ради від 16 січня 2014 року про встановлення результатів голосування, проведеного шляхом підняття руки, та законів України: "Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" та процесуальних законів щодо додаткових заходів захисту безпеки громадян"; "Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо заочного кримінального провадження"; "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень під час проведення футбольних матчів"; "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі"; "Про внесення змін до Регламенту Верховної Ради України"; "Про внесення змін до статті 297 Кримінального кодексу України щодо відповідальності за осквернення або руйнування пам`ятників, споруджених в пам`ять тих, хто боровся проти нацизму в роки Другої світової війни радянських воїнів-визволителів, учасників партизанського руху, підпільників, жертв нацистських переслідувань, а також воїнів-інтернаціоналістів та миротворців"; "Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо відповідальності за заперечення чи виправдання злочинів фашизму"; "Про внесення змін до Закону України "Про безоплатну правову допомогу щодо відтермінування набрання чинності положеннями пункту 6 розділу VI "Прикінцеві та перехідні положення"; "Про внесення змін до статті 197 Податкового кодексу України щодо звільнення від обкладення податком на додану вартість операцій із ввезення на митну території України природного газу", призвели до настання тяжких наслідків а саме:

- підриву авторитету Верховної Ради України, як єдиного законодавчого органу державної влади, що виразилось у відкритому та зухвалому вчиненні його представниками протиправних дій при здійсненні процедури законотворення, що сприяло також втраті авторитету та престижу держави в його особі та ускладненні відносин з іншими державними та міжнародними організаціями на міжнародній арені;

- суттєвого порушення обов`язку держави в утвердженні і забезпеченні закріплених у Основному законі України (Конституції України) прав і свобод людини на повагу до її гідності, свободу думки і слова, права на доступ та використання інформації, особисту недоторканність, недоторканість житла, свободу пересування, політичний та ідеологічний плюралізм, управління державою, участь в мирних акціях протесту, а також в їх істотному обмеженні і створенні загрози порушення таких прав для необмеженого кола осіб та як результат послаблення законності та правопорядку в державі;

- створення у злочинний спосіб загальнообов`язкових норм поведінки, недотримання яких дозволило працівникам правоохоронних органів притягувати громадян, насамперед учасників мирних акцій протесту, до адміністративної та кримінальної відповідальності, як спосіб реалізації злочинних намірів ОСОБА_6 щодо придушення акцій протесту та подальшої узурпації влади, а також заради притягнення до такої відповідальності будь-якого громадянина, який намагатиметься протестувати проти свавілля влади чи іншим чином реалізувати свої політичні права;

- посилення масового невдоволення та виступів громадян, до протистояння у суспільстві та між владними, зокрема правоохоронними органами, і мітингувальниками, що стало одним із чинників, які хоч і не прямо, але вплинули на збільшення його негативних результатів, у тому числі, заподіяння тілесних ушкоджень як протестувальникам так і співробітникам правоохоронних органів.

Таким чином, прокурор вказує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 та частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України, а саме пособництво шляхом надання засобів у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки.

14.02.2015 слідчим за вищевказаними фактами складено та прокурором погоджено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до вимог ст. 279 КПК України 19.06.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 366 КК України.

За клопотанням слідчого, погодженим з прокурором 16.02.2015

ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним видом запобіжного заходу заставою у розмірі 3000 мінімальних заробітних плат, а також покладено обов`язки відповідно до вимог КПК України, термін дії яких на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено до 30 червня 2015 року.

Відповідно до постанови заступника Генерального прокурора України ОСОБА_20 24.04.2015 термін досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 8 місяців і закінчується 01 серпня 2015 року.

За вказаних обставин, в своєму клопотанні сторона обвинувачення проситьпродовжити виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків покладених ухвалами слідчих судді Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2015 та 30.04.2015 року строком на 2 місяці.

В судовому засіданні прокурор, яким внесено клопотання, доводи клопотання підтримав, просив його задовольнити. Зазначив, що на час внесенні клопотання ризик, визначені ст. 177 КПК України, існувати не перестали, а відтак існують правові підстави для продовження строку виконання підозрюваним обов`язків, визначеними ухвалами слідчого судді.

На запитання слідчого судді з приводу незастосування органом досудового розслідування ст. 5 КК України щодо застосування зворотної дії закону, що виключає злочинність і караність діяння в часі відносно кваліфікації дій ОСОБА_5 , відповів, що орган досудового розслідування кваліфікує дії підозрюваного без такого застосування.

Пояснити причин цього, не зміг.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні доводи клопотання не визнали та просили в його задоволенні відмовити.
Зазначали, що підозра є необґрунтованою, оскільки фактично підставою для повідомлення йому про підозру є 6 секундний запис пленарного засідання ВРУ, крім цього ст. ст. 366 та 364 КК України змінені Законом України від 13.05.2014, а відтак жодних об`єктивних ознак складу будь якого злочину немає.
Таким чином, відсутні підстави для покладення на ОСОБА_5 будь яких обов`язків, а також щодо їх продовження.
Заперечення по клопотанню надали в письмовому вигляді, які долучені до матеріалів клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується клопотання, приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199цього Кодексу.
В свою чергу, ст. 199 КПК України, наряду з іншими, містить положення, яке передбачає, що слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Таким чином, означені норми кримінального процесуального закону передбачають розгляд клопотання про продовження строку виконання обов`язків за правилами розгляду клопотань про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до положень ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
З положень вказаної статті в сукупності з принципом кримінального провадження, закріпленому в в ст.. 22 КПК України змагальності сторін, випливає, що обов`язок доведення всіх обставин, визначених ч.1 ст. 194 КПК України лежить виключно на прокурору.
Тобто саме на прокурора в кримінальному провадженні покладено обов`язок доведення обґрунтованості підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 364 Кримінального кодексу України, а саме зловживання службовим становищем, тобто умисне з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.

Між тим, Законом України № 1261-VII від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» визначено обов`язкову складову ознаку об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 364 КК України - наявність причинно - наслідкового зв`язку у формі істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

Крім цього, частиною 2 ст. 364 КК України визначено обов`язкову складову ознаку об`єктивної сторони злочину - наявність причинно - наслідкового зв`язку у формі тяжких наслідків.

При цьому, відповідно до примітки 3 ст. 364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Відповідно до примітки 4 ст. 364 КК України тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Відповідно до даних клопотання, даних наявного в матеріалах клопотання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_5 , досліджених в судовому засіданні матеріалах, якими обґрунтовується клопотання, діями ОСОБА_5 не завдано фізичній або юридичній особі чи інтересам держави істотної шкоди, чи то тяжких наслідків в розумінні примітки 3 до ст. 364 КК України.

Прокурором в судовому засіданні ствердно зазначено, що шкоди в матеріальному виразі, діями ОСОБА_5 , які останньому інкримінуються як злочинні, не завдано.

Статтею 58 КК України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім цього, відповідно до ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, який скасував злочинність діяння або пом`якшує кримінальну відповідальність, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, що вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Суть зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів полягає в тому, що їх приписи поширюються на правовідносини, які виникли до набрання ними чинності, за умови, якщо вони скасовують або пом`якшують відповідальність особи.

Кримінально-правова норма має зворотну дію в часі в тій її частині, в якій вона пом`якшує або скасовує відповідальність особи. Це стосується випадків, коли в диспозиції норми зменшено коло предметів посягання; виключено із складу злочину якісь альтернативні суспільно-небезпечні наслідки; обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину; звужено зміст кваліфікуючих ознак тощо.

В даному випадку, Законом України № 1261-VII від 13.05.2014 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у сфері державної антикорупційної політики у зв`язку з виконанням Плану дій щодо лібералізації Європейським Союзом візового режиму для України» в диспозиції ст. 364 КК України обмежено відповідальність особи шляхом конкретизації в бік звуження способу вчинення злочину, а відтак, за діяння в якому підозрюється ОСОБА_5 в частині зловживання службовим становищем, тобто умисного з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе чи іншої фізичної або юридичної особи, використання службовою особою влади та службового становища всупереч інтересам служби, за обставин викладених в підозрі, законом усунуто злочинність і караність.

Щодо підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 27 та частиною 2 статті 366 Кримінального кодексу України, а саме пособництво шляхом надання засобів у складанні, видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесенні до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, іншому підробленні офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Аналогічно попередньо викладеним мотивам, слідчий суддя враховує положення примітки 4 ст. 364 КК України щодо визначення тяжких наслідків як обов`язкової ознаки об`єктивної сторони ч.2 ст. 366 КК України, а також враховує те, що в судовому засіданні прокурор не відповів, чому в даному випадку органом досудового розслідування не застосовано ст. 5 КК України та ст. 58 Конституції України, та вважає , що доводи прокурора з приводу обґрунтованості підозри за формулюванням, викладеним в клопотанні, не знайшли свого підтвердження дослідженими в судовому засіданні матеріалами.

Між тим, матеріалами, які долучено до клопотання встановлено та не заперечувалось сторонами, що ухвалою слідчого судді від 16.02.2015 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з альтернативним видом запобіжного заходу заставою у розмірі 3000 мінімальних заробітних плат, а також покладено обов`язки відповідно до вимог КПК України, термін дії яких на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва продовжено до 30 червня 2015 року.

Вказана ухвала слідчого судді від 16.02.2015, якою визначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України при застосуванні запобіжного заходу, переглядалась в апеляційному порядку, а відтак слідчий суддя приймаючи рішення за наслідками розгляду даного клопотання, не може відмовити в його задоволенні з підстав, зазначених в мотивувальній частині ухвали вище, оскільки у такій спосіб судом будуть перебиратись не властиві для нього повноваження вищих судових інстанцій.

Між тим, як встановлено в судовому засіданні строк досудового розслідування даного кримінального провадження закінчується 01.08.2015. Строк виконання обов`язків, покладених на підозрюваного, не може бути продовжений за межами строків досудового розслідування, а відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання в межах строків досудового розслідування.

основним завданням суду, слідчого судді при виконанні функцій судового контролю є встановлення факту, чи дійсно права і свободи людини було порушено або вони порушуються; чи було створено або створюються перешкоди для їх реалізації; чи має місце інше ущемлення прав і свобод; які перешкоди він зобов`язаний поновити або усунути для їх реалізації.

В даному випадку, слідчий суддя, в судовому засіданні встановив порушення п. 22 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 з подальшими змінами та доповненнями, в частині неповернення ОСОБА_5 паспорта громадянина України негайно після звільнення останнього з під варти.

З вказаних мотивів, з метою поновлення порушеного права ОСОБА_5 вважає за необхідне повернути ОСОБА_5 паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 13.01.1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, негайно в залі суду.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 194, 199 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_21 про продовження виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків покладених ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 16.02.2015 та 30.04.2015 задовольнити частково.
Продовжити строк виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків покладених ухвалами слідчих суддів Печерського районного суду м. Києва від 10.03.2015, 30.04.2015, а саме:

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-не відлучатись з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-прибувати до слідчого в особливо важливих справах Генеральної прокуратури України ОСОБА_22 , а також інших слідчих включених до складу слідчої групи за викликом;

-здати на зберігання до органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утримуватись від спілкування з народними депутатами України 7 скликання, а також працівниками апарату Верховної Ради України;

-носити електронний засіб контролю.

строком до 23 год. 59 хв. 31.07.2015 року в межах строків досудового розслідування .

В задоволенні інших вимог клопотання - відмовити.

Встановити порушення п. 22 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992 з подальшими змінами та доповненнями, в частині неповернення ОСОБА_5 паспорта громадянина України негайно після звільнення останнього з під варти.

Повернути ОСОБА_5 паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 13.01.1998 року Жовтневим РВ УМВС України в Луганській області, негайно в залі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 02.07.2015 о 12 год. 45 хв.

Слідчий суддя: