справа № 0603/1-177/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2011 року Бердичівський міськрайонний суд в складі: головуючого-судді Заїки Г.М., за участю секретаря Гурковської Н.В., прокурора Копишинської О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бердичева кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, на утриманні маючого одну неповнолітню дитину, непрацюючого, раніше несудимого, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, - за ст. 187 ч.2 КК. України;

В С Т А Н О В И В:

17 липня 2006 року ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_2, який вироком Бердичівського міськрайонного суду від 3 грудня 2010 року засуджений за ст.ст.187 ч.2, 69, 75 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходився на залізничному вокзалі ст. Бердичів. Біля 24 години цього ж дня, ОСОБА_3 з ОСОБА_2 зайшли в приміщення громадського туалету, який знаходиться на пероні залізничного вокзалу, де побачили громадянина ОСОБА_4, який виходив з туалету . В цей час ОСОБА_2, маючи намір на відкрите заволодіння майном ОСОБА_4, діючи умисно, з корисливих мотивів, пред'явив йому вимогу про передачу золота, грошей та мобільного телефону. Коли ОСОБА_4 відмовився добровільно передати належне йому майно, ОСОБА_2, доводячи свій злочинний намір до кінця, здійснив напад на ОСОБА_4 та наніс йому кулаком руки, в якому був зажатий металевий предмет, удар в життєво важливий орган-голову. Від сильного удару ОСОБА_4 відхилився назад до стіни і присів, зажавши лівою рукою сумку, яка висіла на лівому плечі. ОСОБА_1, який знаходилась біля ОСОБА_2, приєднався до відкритого заволодіння майном потерпілого, та діючи групою осіб, разом з ним почали наносити ОСОБА_4 удари руками та ногами по тулубу та голові. ОСОБА_4, з метою утримання свого майна та захищаючи своє життя та здоров'я, почав чинити нападаючим опір, зумів при цьому дістати з сумки розкладний ніж і під час захисту поранив палець ОСОБА_2 та почав пробиратись до виходу. Продовжуючи застосовувати фізичне насильство, ОСОБА_1Ю зірвав з лівої руки ОСОБА_4 спортивну сумку вартістю 30 грн., в якій знаходилась копчена риба вартістю 10 грн., три шарикових ручки вартістю 2 грн. кожна на суму 6 грн., дві шарикові ручки вартістю 1 грн. 50 коп. кожна на суму 3 грн., вітаміни Дуавітвартістю 12 грн., сухий дезодорант Жилетвартістю 19 грн., туалетна вода вартістю 15 грн., пластиковий лоток вартістю 3 грн. 50 коп., мазь Локоід вартістю 19 грн., а всього на загальну суму 117 грн. 50 коп.

В результаті нападу та застосування фізичного насильства потерпілий ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження в вигляді крововиливу на лівому плечі, саден на правому передпліччі, грудній клітці, поперековій ділянці, лобі, струсу головного мозку, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 298 від 18 вересня 2006 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я.

В ході судового слідства ОСОБА_1 свою вину у скоєнні злочину визнав повністю і пояснив, що разом з ОСОБА_2 він проходив контрактну службу в м. Житомирі. 17 червня 2006 року разом з ОСОБА_2 вони повертались зі служби. З ними був знайомий на імя Олексій. В той день вони разом вживали алкоголь та каталися по місту. Пізніше поїхали на вокзал. На вокзалі він з ОСОБА_2 зайшли в туалет, де знаходився потерпілий. В туалеті ОСОБА_2 став щось на адресу потерпілого та наніс йому удар кулаком в голову. ОСОБА_1 теж вдарив потерпілого. Після чого він разом з ОСОБА_2 продовжили наносити ОСОБА_4 удари в різні частини тіла. Вони мали намір заволодіти майном потерпілого. Потім ближче до виходу разом з потерпілим вони впали. Коли билися, то ОСОБА_1 тримав потерпілого за сорочку і зірвав у нього сумку. Після того як потерпілий вибіг з туалету, підсудний побачив, що в нього була порізана рука та живіт. Викрадену сумку він викинув. В скоєному підсудний щиро розкаявся.

Крім визнання вини підсудним, його вина повністю підтверджується показами потерпілого та матеріалами кримінальної справи, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_4 який пояснив, що в той вечір на потязі він приїхав з м. Києва в Бердичів та одразу зайшов в туалет. Коли справив свої природні потреби і розвернувся, то одразу отримав удар в ділянку голови, від чого присів. По силі удару відчув, що в руці нападаючого був якийсь предмет. Підсудний ОСОБА_2 знаходився в цей час попереду, а ОСОБА_1 з боку. Вони удвох продовжили наносити удари, при цьому підсудний ОСОБА_2 кричав: Давай золото, гроші, мобілку!. ОСОБА_4 витягнув ніж і почав вириватись. Коли підсудні потягнули його за сумку, то він вирвався від них та втік. Однак сумка залишилась у підсудних. Також потерпілий пояснив, що завдані йому збитки підсудними відшкодовані. Покарання підсудним покладає на суд ( т.2 а.с. 164 );

протоколом доставлення, виявлення та вилучення від 18 липня 2006 року, відповідно до якого в чергову частину міліції ЛВ на ст. Бердичів було доставлено ОСОБА_2, у якого було виявлено та вилучено металевий прут циліндричної форми (т.1 а. с. 4);

протоколом огляду місця події від 18 липня 2006 року, відповідно до якого було проведено огляд громадського туалету вокзалу ст. Бердичів, в ході якого сумки та речей потерпілого ОСОБА_4 виявлено не було, що підтверджує покази потерпілого, що у нього було викрадено сумку з речами (т.1 а. с. 7);

протоколом огляду одягу потерпілого ОСОБА_4 від 2 листопада 2006 року, відповідно до якого були оглянуті штани та сорочка потерпілого, на яких було виявлено кров, пошкодження тканини та відсутність ґудзиків (т. 1 а. с. 76);

протоколом огляду речових доказів від 1 червня 2009 року, відповідно до якого було проведено огляд металевого предмета, який був вилучений у підсудного ОСОБА_2 під час його затримання (т.2 а. с. 16);

висновком судово-медичної експертизи за № 298 від 18 вересня 2006 року про те, що у ОСОБА_4 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на лівому плечі; саден на правому передпліччі; грудній клітці; поперековій ділянці; лобі; струсу головного мозку. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (т.1 а. с. 70 ).

Згідно показів свідка ОСОБА_5 вона проживає спільно з підсуднім з вересня 2010 року. Від першого шлюбу має малолітню дитину, яка проживає разом з ними. ОСОБА_1 чемна людина, добре ставиться до них та їх утримує.

Проаналізувавши усі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність вини підсудного в скоєні злочину.

Суд знаходить вину ОСОБА_1 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто в скоєнні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, повністю доведеною.

Призначаючи міру покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину - злочин тяжкий, особу винного, який характеризується позитивно, раніше несудимий, на утриманні має малолітню дитину.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 ч.1 п.п. 1, 2 КК України помякшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання підсудному, судом не встановлено.

На підставі наведеного, суд прийшов до висновку про призначення підсудному ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі. Однак, враховуючи наявність декількох обставин, що пом'якшують покарання підсудному та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття підсудного; добровільне відшкодування завданого збитку; наявність на його утриманні малолітньої дитини, з урахуванням особи винного, який раніше несудимий, характеризується позитивно, суд вважає за можливе застосувати до нього ст. 69 КК України та призначити підсудному покарання нижче від нижчої межі, встановленої в санкції ст. 187 ч. 2 КК України. На цих же підставах суд не призначає додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України суд також вважає можливим звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, що буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по справі не заявлено. Судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Визнати ОСОБА_1 винним в скоєні злочину, передбаченого ст. 187 ч.2 КК України, та призначити йому покарання, з урахування ст. 69 КК України, у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням протягом трирічного іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

На підставі ст. 76 ч.1 п.п.З,4 КК України зобов'язати засудженого повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з'являтись для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

До вступу вироку в законну силу міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1 не змінювати, залишити підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі - металевий предмет, який зберігається в камері схову речових доказів ЛВ на ст. Бердичів, знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий