Справа № 219/9141/2013-к
У Х В А Л А

30 грудня 2013 року
Артемівський міськрайоний суд
Донецької області у складі:

головуючого судді
Воробйової І.В.

при секретарі судового засідання
Чубикало О.А.

за участю прокурора
Мочевинського С.І.

обвинуваченої
ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Артемівську
кримінальне провадження по
обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки м.
Артемівська Донецької області,
українки, громадянки України, освіта
вища, одруженої, не працює, раніше не
судимої, проживає за адресою: АДРЕСА_1 -
у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 366
КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачена ОСОБА_3, на підставі
наказу начальника Головного
управління юстиції в Донецькій області
№ 509 від 06.03.2012 року була призначена на
посаду державного виконавця відділу
державної виконавчої служби
Артемівського міськрайонного
управління юстиції. У відповідності із
посадовою інструкцією державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Артемівського
міськрайонного управління юстиції
(далі ВДВС Артемівського МРУЮ),
затвердженою начальником
Артемівського МРУЮ 26.08.2009 р., із якою
ОСОБА_1 було ознайомлено під підпис,
державний виконавець ВДВС
Артемівського МРУЮ: - вживає заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно, повно (п.1.1);- у
своїй роботі керується Конституцією
України, кодексами України, законами
України «Про державну службу», «Про
державну виконавчу службу», «Про
виконавче провадження», «Про боротьбу
з корупцією» та іншими законами, актами
Президента України, Верховної Ради
України та Кабінету Міністрів України,
наказами Міністерства юстиції та
Головного управління юстиції у
Донецькій області, іншими
нормативно-правовими актами, що
регламентують діяльність органів
державної виконавчої служби, а також
положеннями про районний, районний у
місті, міський (міст обласного
значення), міськрайонний відділ
державної виконавчої служби (п.1.4);-
дотримуватися етики поведінки
державного службовця, зобов'язаний
сумлінно виконувати службові
обов'язки, постійно вдосконалювати
організацію своєї роботи і підвищувати
кваліфікацію, не допускати в своїй
діяльності порушення прав громадян та
юридичних осіб, гарантованих
Конституцією України та законами
України (п. 2.1); - відповідно до
покладених на нього завдань здійснює
примусове виконання рішень судів,
інших органів (посадових осіб),
виконання яких відповідно до законів
України покладено на Державну
виконавчу службу (п. 2.2);- має право
одержувати в установленому порядку від
державних органів, підприємств,
установ і організацій, посадових осіб,
інші документи та матеріали, необхідні
для виконання своїх завдань та функцій;
вносити пропозиції з питань
удосконалення роботи, завдань та
функцій відділу (п.3.1); - несе
відповідальність за невиконання чи
неналежне виконання посадобвих
завдань та обов'язків, бездіяльність
або невикористання наданих йому прав,
перевищення своїх повноважень,
порушення обмежень, пов'язаних з
проходженням державної служби, а також
за вчинок, який порочить його як
державного службовця або дискредитує
державний орган, в якому він працює,
порушення норм етики поведінки
державного службовця, правил
внутрішнього трудового розпорядку
(п.4.1);- повинен знати Конституцію
України, кодекси України, Закон України
«Про державну службу», «Про виконавче
провадження», «Про боротьбу з
корупцією», Укази Президента України,
постанови та розпорядження Верховної
Ради України, Кабінету Міністрів
України, накази Міністерства юстиції
та головного управління юстиції у
Донецькій області, інші
нормативно-правові акти, що регулюють
розвиток установ юстиції (п.5.1). У
відповідності із ст. 1 Закону України
«Про державну виконавчу службу» та ч. 1
ст. 2 Закону України «Про виконавче
провадження» виконання рішень судів
здійснює державна виконавча служба,
яка входить до системи органів
Міністерства юстиції України,
завданнями якої є своєчасне, повне та
неупереджено виконання рішень,
передбачених законом. У відповідності
із ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну
виконавчу службу» та ч. 2 ст. 2 Закону
України «Про державну виконавчу
службу» та ч. 2 ст. 2 Закону України «Про
виконавче провадження» виконання
рішень, перелік яких визначено законом,
покладається на державних виконавців,
а відповідно до ст. 4 Закону України
«Про державну виконавчу службу»
державними виконавцями є, в тому числі
старші державні виконавці
міськрайонного відділу державної
виконавчої служби відповідного
управління юстиції. Займаючи посаду
державного виконавця ВДВС
Артемівського МРУЮ, та постійно
виконуючи організаційно-розпорядчі
функції, ОСОБА_1, відповідно до ч. 1
примітки до ст.364 КК України є посадовою
особою та відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 25
Закону України «Про державну службу» є
державним службовцем 7-ї категорії.
Працюючи на вищеназваній посаді,
ОСОБА_1, будучи посадовою особою,
державним службовцем 7-ї категорії,
зобов'язана суворо керуватися та
неухильно дотримуватись вимог
нормативно-правових актів України, які
гарантують обов'язкове виконання
судових рішень та регламентуючими
порядок їх виконання, а також порядок
діяльності державного виконавця, а
саме:- п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України,
який визначає, що основними принципами
судочинства є, у тому числі,
обов'язковість рішень суду; - ст. 13
Закону України «Про судочинство та
статус суддів», яка передбачає, що
судові рішення, які набрали законної
чинності, є обов'язковими до виконання
усіма органами державної влади,
органами місцевого самоврядування , їх
посадовими особами та службовцями,
фізичними та юридичними особами та їх
об'єднаннями на усій території України;
невиконання судових рішень тягне
передбачену законом відповідальність;
- ст. 7 Закону України «Про державну
виконавчу службу», яка передбачає, що
працівник органу державної виконавчої
служби зобов'язаний сумлінно
виконувати службові обов'язки, не
допускати у своїй діяльності порушення
прав громадян та юридичних осіб,
гарантованих Конституцією України; -
ст. 1 Закону України «Про виконавче
провадження» (далі - Закону), яка
визначає, що виконавче провадження як
заключна стадія судового провадження
та примусове виконання рішень інших
органів (посадових осіб) - це сукупність
дій органів та посадових осіб,
визначених у цьому Законі, які
направлені на примусове виконання
рішень судів та інших органів
(посадових осіб), які проводяться
згідно, в межах повноважень та
способом, зазначених цим Законом та
іншими законами, а також рішеннями, які
у відповідності із даним Законом
підлягають примусовому виконанню;- ч. 2
ст. 4 Закону, яка передбачає, що при
виконанні рішень державний виконавець
має право на безпосередній доступ до
баз даних та реєстрів, у тому числі
електронних, які містять інформацію
про боржників, їх майно та кошти; - ч. 1
ст. 5 Закону, згідно якої вимоги
державного виконавця про виконання
рішень обов'язкові для усіх органів,
організацій, посадових осіб, фізичних
та юридичних осіб на території
України;- ч. 1 ст. 6 Закону, відповідно до
якої державний виконавець зобов'язаний
використовувати надані йому права
згідно із законом та не допускати у
своїй діяльності порушень прав та
законних інтересів фізичних та
юридичних осіб;- ч. 2 ст. 7 Закону, яка
передбачає, що для проведення
виконавчих дій державний виконавець за
необхідністю залучає понятих,
працівників органів внутрішніх справ,
представників органів опіки та
піклування, інших органів та установ у
порядку, установленим цим Законом; - ч. 1
ст. 11 Закону, згідно до якої державний
виконавець зобов'язаний вживати
передбачені цим Законом заходи
примусового виконання рішень,
неупереджено, своєчасно та у повному
обсязі здійснювати виконавчі дії;- ч. 2
ст. 11 Закону, яка визначає, що державний
виконавець здійснює заходи, необхідні
для своєчасного та у повному обсязі
виконання рішення, зазначеного в
документі на примусове виконання
рішення, способом та у порядку, який
установлено виконавчим документом та
Законом, надає сторонам виконавчого
провадження та їх представникам
можливість ознайомитись із
матеріалами виконавчого провадження,
розглядає заяви сторін та інших
учасників виконавчого провадження та
їх клопотання, заявляє у встановленому
порядку про самовідвід при наявності
обставин, передбачених даним Законом,
роз'яснює їх права та обов'язки; - ч. 3 ст.
11 Закону, згідно якої державний
виконавець у процесі здійснення
виконавчого провадження має
право:проводити перевірку виконання
боржником рішень, які підлягають
виконанню згідно із даним
Законом;здійснювати перевірку
виконання юридичними особами усіх форм
власності, фізичними особами,
фізичними особами-підприємцями рішень
щодо працюючих у них боржників;з метою
захисту інтересів стягувача
отримувати безоплатно від органів,
установ, організацій, посадових осіб,
сторін та учасників виконавчого
провадження необхідні для проведення
виконавчих дій пояснення, довідки та
іншу інформацію, у тому числі
конфіденціальну;безперешкодно входити
до приміщень та сховищ, які належать
боржникам або заняті ними, проводити
огляд вказаних приміщень та сховищ, у
випадку необхідності примусово
відкривати та опечатувати такі
приміщення та сховища;накладати арешт
на майно боржника, опечатувати,
вилучати, передавати таке майно на
зберігання та реалізовувати його у
встановленому порядку;накладати арешт
на кошти та інші цінності боржника,
зокрема на кошти, які знаходяться на
рахунках та вкладах у банках, інших
фінансових установах, на рахунках в
цінних паперах, а також опечатувати
каси, приміщення та місця зберігання
грошей;звертатися до суду із поданням
про розшук боржника - фізичної особи
або дитини або постанови мотивованого
рішення про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння особи -
фізичної особи або іншої особи, у якого
знаходиться майно боржника або майно
чи кошти, які належні боржнику від
інших осіб, або дитина, у відношенні
якої складено виконавчий лист про його
відібрання;викликати фізичних осіб,
посадових осіб з приводу виконавчих
документів, які знаходяться у
виконавчому провадженні, а у випадку
неявки боржника без поважних причин,
виносити постанову про його привід
через органи внутрішніх справ;залучати
у встановленому порядку до проведення
виконавчих дій понятих, працівників
органів внутрішніх справ, інших осіб, а
також експертів, спеціалістів, а для
оцінки майна - суб'єктів оціночної
діяльності - суб'єктів господарювання;у
процесі виконання рішень при наявності
мотивованого рішення суду про
примусове проникнення до житла чи
іншого володіння фізичної особи,
безперешкодно входити на земельні
ділянки, до жилих та інших приміщень
боржника - фізичної особи, особи, у якої
знаходиться майно боржника чи майно
або кошти, які належні боржнику від
інших осіб, проводити в них огляд, у
випадку необхідності примусово
відкривати їх у встановленому порядку
із залученням працівників органів
внутрішніх справ, опечатувати такі
приміщення, арештовувати, опечатувати
та вилучати майно, яке належить
боржнику, яке там знаходиться та на яке
можливо звернути стягнення; вимагати
від матеріально-відповідальних та
посадових осіб боржників - юридичних
осіб або від боржників - фізичних осіб
пояснень за фактам невиконання рішень
або законних вимог державного
виконавця або іншого порушення вимог
законодавства про виконавче
провадження; з метою профілактичного
впливу повідомляти органам влади,
громадським об'єднанням, трудовим
колективам та громадськості за місцем
мешкання або праці особи про факти
порушення ним вимог законодавства про
виконавче провадження; у випадку
ухилення боржника від виконання
зобов'язань, які на нього було
покладені рішеннями, звертатися до
суду за встановленням тимчасового
обмеження на право виїзду боржника -
фізичної особи або керівника боржника -
юридичної особи за межі України - до
виконання зобов'язань за рішенням;
здійснювати інші повноваження,
передбачені Законом та іншими
законами;- ч. 1 ст. 15 Закону, яка
передбачає проведення виконавчих дій у
присутності понятих;- ч. 3 ст. 15 Закону,
відповідно до якої у якості понятих
можуть бути запрошені будь-які
дієздатні особи, які не мають особистої
зацікавленості у проведенні
виконавчих дій та не пов'язані між
собою та із учасниками виконавчого
провадження родинними зв'язками,
підлеглістю або підконтрольністю;- ст.
17 Закону, відповідно до якої примусове
виконання рішень здійснюється
державною виконавчою службою згідно
виконавчих документів, у тому числі
виконавчих листів, які видані судами; -
ст. 19 Закону, згідно з якою підставою
для відкриття виконавчого провадження
у тому числі є заява стягувача або його
представника про примусове виконання
рішення;- ч. 1 ст. 20 Закону, яка
передбачає проведення виконавчих дій
державним виконавцем за місцем
мешкання, перебування, праці боржника
або за місцем знаходження його майна;-
ч. 3 ст. 20 Закону, згідно якої державний
виконавець має право проводити
виконавчі дії щодо виявлення та
звернення стягнення на кошти, які
знаходяться на рахунках та вкладах
боржника у банках або інших фінансових
установах, на рахунках у цінних паперах
у депозитаріях на території, на яку
поширюється юрисдикція України;

- ч. 4 ст. 20 Закону, згідно якої у випадку
необхідності перевірки інформації про
наявність боржника, його майна або
місця праці на території, на яку не
поширюється компетенція державного
виконавця, державний виконавець має
право своєю мотивованою постановою,
затвердженою начальником відділу,
якому він безпосередньо підлеглий,
доручити проведення перевірки
вказаної інформації відповідному
відділу державної виконавчої служби;-
ч. 5 ст. 20 Закону, відповідно до якої, у
випадку отримання державним
виконавцем у процесі виконавчого
провадження документального
підтвердження про зміну або
встановленні місця мешкання,
перебування або місцезнаходження
боржника, його майна, місця праці на
території, на яку не поширюється
компетенція державного виконавця, та
стало відомо, що майно боржника, на яке
може бути звернено стягнення, відсутнє
на території на яку поширюється
компетенція державного виконавця,
державний виконавець не пізніше
наступного дня з моменту, коли йому
стали відомі вказані обставини,
направляє виконавчий документ за новим
місцем мешкання або місцезнаходження
майна боржника, про що повідомляє
стягувача;- ст. 25 Закону, яка передбачає
обов'язковість державного виконувача
прийняти до виконання виконавчий
документ та відкрити провадження, якщо
не закінчився строк пред'явлення
такого документу до виконання, він
відповідає вимогам передбаченим даним
Законом, документ пред'явлено до
відповідного органу державної
виконавчої служби та протягом робочих
трьох днів із дня надходження
виконавчого документу винести
постанову про відкриття виконавчого
провадження, копію якого направити
стягувачу та боржнику;- ч. 2 ст. 30 Закону,
згідно із якою державний виконавець
зобов'язаний провести виконавчі дії за
виконанням рішення упродовж шести
місяців із дня винесення постанови про
відкриття виконавчого провадження;- ч. 3
ст. 30 Закону, яка передбачає негайне
виконання рішення про стягування
аліментів;- ч. 4 ст. 30 Закону, згідно із
якою у випадку якщо рішення полягає
негайному виконанню, державний
виконавець відкриває виконавче
провадження не пізніше наступного
робочого дня після надходження
документів, вказаних у ст. 17 даного
Закону, та невідкладно починає його
примусове виконання;- ст. 32 Закону, яка
передбачає заходи примусового
виконання рішень, якими є:звернення
стягнення на кошти та інше майно
(майнові права) боржника, у тому числі
якщо вони знаходяться у інших осіб або
належить боржнику від інших
осіб;звернення стягнення на заробітну
плату (заробіток), доходи, пенсію,
стипендію боржника;вилучені у боржника
та передача стягувачу певних
предметів, вказаних у рішенні;інші
заходи, передбачені рішеннями;п. 2 ч. 1
ст. 47 Закону, який передбачає, що
виконавчий документ, на підставі якого
відкрито виконавче провадження, по
якому виконання не здійснювалось або
здійснювалось частково, повертається
стягувану у тому числі і у випадку
відсутності у боржника майна, на яке
може бути звернене стягнення, а
прийняті державним виконавцем згідно
даного Закону заходи по розшуку такого
майна виявилися безрезультатні;п. 10 ч. 1
ст. 49 Закону, згідно з яким у випадку
направлення виконавчого документу за
належністю у інший відділ державної
виконавчої служби виконавче
провадження підлягає закриттю;ст. 52
Закону, яка передбачає, що звернення
стягнення на майно боржника полягає у
його арешті, вилученні та примусової
реалізації; стягнення за виконавчим
документам звертається у першу чергу
на кошти боржника у гривнях та
іноземній валюті, інші цінності, у тому
числі кошти на рахунках та вкладах
боржника у банках та інших фінансових
установах, на рахунки у цінних паперах
у депозитаріях цінних паперів; у
випадку відсутності у боржника коштів
та інших цінностей, достатніх для
задоволення вимог стягувача, стягнення
звертається також на інше майно, яке
належить боржнику, а виключенням майна,
на яке відповідно закону не може бути
звернення стягнення;ст.57 Закону, згідно
якої арешт майна боржника
застосовується для забезпечення
реального виконання рішення, та арешт
на майно боржника може накладатися
державним виконавцем шляхом
проведення опису майна боржника та
накладення на нього арешту;ст. 68 Закону,
яка передбачає, що у випадку виконання
рішень про стягнення періодичних
платежів, стягнення звертається на
заробітну плату, пенсію, стипендію або
інші доходи боржника; про звернення
стягнення на заробітну плату, пенсію,
стипендію або інші доходи боржника
державний виконавець виносить
постанову, яка направляється для
виконання підприємству, установі,
організації, фізичній особі-підприємцю
за місцем отримання боржником
відповідних доходів;ч. 2 ст. 74 Закону,
відповідно до якої у випадку наявності
заборгованості по сплаті аліментів
більш трьох місяців стягнення може
бути звернено на майно боржника.

06.09.2004 року до ВДВС Артемівського МРУЮ
надійшла заява про прийняття на
виконання виконавчого листа № 2-2801,
виданого Артемівським міськрайонним
судом 15.06.2004 року, згідно якого ОСОБА_4
був зобов'язаний виплачувати аліменти
на користь ОСОБА_5 на утримання доньки
ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_5 до її повноліття.

06.09.2004 року виконання провадження за
виконавчим листом № 2-2801 було доручено
державному виконавцю ВДВС
Артемівського МРУЮ ОСОБА_6, якою 08.09.2004
року винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження.

15.05.2012 року державний виконавець
відділу ДВС Артемівського МРУЮ ОСОБА_1,
будучи посадовою особою, зобов'язаною
суворо керуватись та неухильно
дотримуватись вимог
нормативно-правових актів України, які
гарантують обов'язкове виконання
судових рішень та регламентують
порядок їх виконання, а також порядок
діяльності державного виконавця, діючи
навмисно, у своєму робочому кабінеті №
511 відділу ДВС Артемівського МРУЮ за
адресою: м. Артемівськ Донецької
області вул. Петровського, 135, у робочий
час з 08:00 до 17:00 (більш точний час
досудовим слідством не встановлено), за
провадженням за виконавчим листом №
2-2801, яке не знаходилось у неї на
виконанні, та перебувало у іншого
державного виконавця, достовірно
знаючи, що будь-які виконавчі дії по
провадженню за виконавчим листом №
2-2801, які направлені на примусове
стягнення аліментів з ОСОБА_4, в період
з 01.11.2011 року по 30.04.2012 року не
проводилися та відповідно в матеріалах
виконавчого провадження підтверджуючі
документи відсутні, склала офіційний
документ на якому поставила свій
підпис - довідку про неотримання
аліментів, в якому власноруч вказала
завідомо неправдиві відомості щодо
злісного ухилення гр-на ОСОБА_4 від
сплати аліментів на утримання дитини
за виконавчим листом № 2-2801, у період з
01.11.2011 року по 30.04.2012 року, а саме, що
ОСОБА_4 «ніде не працює», хоча фактично
ОСОБА_4 офіційно в період з 03.03.2012 по
07.08.2012, тобто в день видачі завідомо
неправдивої довідки від 15.05.2012, був
працевлаштований в ТОВ «ТАВР-ПЛЮС»,
місце мешкання не змінював. Однак
ОСОБА_1 ні 15.05.2012 року, ні у період з
01.11.2011 року по 30.04.2012 року, ні в інший
день за місцем мешкання боржника
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2, ні за місцем
реєстрації - АДРЕСА_3 з метою
встановлення місцезнаходження
останнього не виходила, відомості щодо
працевлаштування та матеріального
стану останнього з державних
реєстраційних органів не витребувала.
У подальшому довідку про неотримання
аліментів із внесеними неправдивими
відомостями державний виконавець
відділу ДВС Артемівського МРУЮ ОСОБА_1
передала стягувачу аліментів ОСОБА_5,
яка, у свою чергу, вказану довідку
надала до Управління праці та
соціального захисту населення м.
Артемівська, та яка послужила однією з
основних підстав нарахування та
виплати соціальної допомоги -
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів. 18.09.2012 року державний
виконавець відділу ДВС Артемівського
МРУЮ ОСОБА_1, будучи посадовою особою,
зобов'язаною суворо керуватись та
неухильно дотримуватись вимог
нормативно-правових актів України, які
гарантують обов'язкове виконання
судових рішень та регламентують
порядок їх виконання, а також порядок
діяльності державного виконавця, діючи
навмисно, у своєму робочому кабінеті №
511 відділу ДВС Артемівського МРУЮ за
адресою: м. Артемівськ Донецької
області вул. Петровського, 135, у робочий
час з 08:00 до 17:00 (більш точний час
досудовим слідством не встановлено), за
провадженням за виконавчим листом №
2-3824, яке не знаходилось у неї на
виконанні, та перебувало у іншого
державного виконавця, достовірно
знаючи, що будь-які виконавчі дії по
провадженню за виконавчим листом №
2-3824, які направлені на примусове
стягнення аліментів з ОСОБА_7, в період
з 01.03.2012 року по 31.08.2012 року не
проводилися та відповідно в матеріалах
виконавчого провадження підтверджуючі
документи відсутні, склала офіційний
документ на якому поставила свій
підпис - довідку про неотримання
аліментів, в якому власноруч вказала
завідомо неправдиві відомості щодо
злісного ухилення гр-на ОСОБА_7 від
сплати аліментів на утримання дитини
за виконавчим листом № 2-3824 у період з
01.03.2012 року по 31.08.2012 року, а саме, що
ОСОБА_7 «ніде не працює», хоча фактично
ОСОБА_7 офіційно в період з 01.07.2012 по
07.08.2012, тобто в період, зазначений в
довідці, фактично ОСОБА_7 офіційно був
працевлаштований на «ГСІ -
УКРНАФТОГАЗБУД» ВАТ «ГЛОБАЛБУД -
ІНЖИНІРІНГ», місце мешкання не
змінював тобто від сплати аліментів не
ухилявся. Однак ОСОБА_1 ні 18.09.2012 року, в
тому числі у період з 01.03.2012 року по
31.08.2012 року, ні в інший день за місцем
мешкання боржника ОСОБА_7 за адресою:
АДРЕСА_4, з метою встановлення
місцезнаходження останнього не
виходила, відомості щодо
працевлаштування та матеріального
стану останнього з державних
реєстраційних органів не витребувала.
У подальшому довідку про неотримання
аліментів із внесеними неправдивими
відомостями державний виконавець
відділу ДВС Артемівського МРУЮ ОСОБА_1
передала стягувачу аліментів ОСОБА_8,
яка, у свою чергу, вказану довідку
надала до Управління праці та
соціального захисту населення м.
Артемівська, та яка послужила однією з
основних підстав нарахування та
виплати соціальної допомоги -
тимчасової державної допомоги дітям,
батьки яких ухиляються від сплати
аліментів, тобто вчинила кримінальне
правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК
України - складання та видача
службовою особою завідомо
неправдивого офіційного документа.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_2
заявив клопотання і просив суд
звільнити ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності та закрити
провадження в зв'язку із зміною
обстановки, так як правопорушення,
вчинене ОСОБА_1, втратило свою
суспільну небезпеку, матеріальна шкода
діями обвинуваченої не спричинена.
Крім того, сама ОСОБА_1 не є суспільно
небезпечною, враховуючи також і те, що
вона звільнена з посади держвиконавця.

Обвинувачена ОСОБА_1 підтримала
клопотання захисника і просила суд
звільнити її від кримінальної
відповідальності та закрити
кримінальне провадження за вказаними
обставинам.

Прокурор не заперечував проти
задоволення заявленого клопотання та
просив суд його задовольнити та
закрити кримінальне провадження
відносно ОСОБА_1 в зв'язку зі зміною
обстановки.

Згідно вимог ст. 48 КК України особу, яка
вперше вчинила злочин невеликої або
середньої тяжкості, може бути
звільнено від кримінальної
відповідальності, якщо буде визнано,
що на час кримінального провадження
внаслідок зміни обстановки вчинене
нею діяння втратило суспільну
небезпечність або ця особа перестала
бути суспільно небезпечною.

Згідно ч.1 ст. 285 КПК України особа
звільняється від кримінальної
відповідальності у випадках,
передбачених законом України про
кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо
під час здійснення судового
провадження щодо провадження, яке
надійшло до суду з обвинувальним актом,
сторона кримінального провадження
звернеться до суду з клопотанням про
звільнення від кримінальної
відповідальності обвинуваченого, суд
має невідкладно розглянути таке
клопотання.

Згідно ч.2 ст. 284 КПК України
кримінальне провадження закривається
судом у зв'язку із звільненням особи
від кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що обвинувачена
ОСОБА_1 вперше скоїла умисне
кримінальне правопорушення, яке
відноситься до правопорушень
невеликої тяжкості, яке не заподіяло
тяжких наслідків; сама ОСОБА_1 не є
суспільно небезпечною,
характеризується позитивно,
відповідно до наказу Головного
управління юстиції у Донецькій області
від 23.09.2013 №4035/1 її було звільнено з
посади ст.державного виконавця ВДВС
Артемівського міьскрайонного
управління юстиції з 26.09.2013 р., також
згідно інформації Управління праці та
соціального захисту населення
Артемівської міської ради діями
ОСОБА_1 по видачі довідок про
неотримання аліментів матеріальна
шкода не спричинена.

Суд, заслухавши клопотання,
враховуючи думку сторін, з урахуванням
викладеного, вважає, що клопотання
захисника обґрунтоване і підлягає
задоволенню, так як на теперішній час
скоєне ОСОБА_1 правопорушення втратило
суспільну небезпеку, сама ОСОБА_1 не
представляє небезпеки суспільству, і
вказані обставини, роблять неможливим
скоєння ОСОБА_1 нового правопорушення.
Враховуючи викладене, суд вважає за
можливе звільнити ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності за ч.1
ст. 366 КК України в зв'язку із зміною
обстановки та закрити провадження по
даному кримінальному провадженню.

Керуючись ст. 48 КК України, 284,285,286,288
КПК України суд -

УХВАЛИВ:

Кримінальне провадження за
обвинуваченням ОСОБА_1 у вчинені
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 366 КК закрити в
зв'язку із зміною обстановки, ОСОБА_1
від кримінальної відповідальності за
ч.1 ст. 366 КК України звільнити.

Ухвалу може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Артемівський міськрайонний суд
Донецької області протягом семи днів з
дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги ухвала, якщо її не
скасовано, набирає законної сили після
розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя
І.П.Воробйова