У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого - суддіМіщенка С.М.,
суддів з участю прокурора захисника та засудженого Солодкова А.А., Шибко Л.В., Вергізової Л.А., ОСОБА_5, ОСОБА_6
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 25 листопада 2014 року кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 на вирок Краснолиманського міського суду Донецької області від 24 грудня 2012 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено за ст. 356 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.

На підставі статей 49 та 74 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання у зв'язку із закінченням строків давності.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь СТОВ «Україна» 3050804,28 грн. матеріальної шкоди та 71,6 грн. судових витрат в дохід держави.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2014 року вирок щодо ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову скасовано, а справу в цій частині направлено на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства. В решті вирок залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у самовільному заволодінні та розпорядженні майном, отриманим всупереч установленого законом порядку, правомірність яких оспорюється СТОВ «Україна», заподіявши значну шкоду цьому товариству за наступних обставин.

У зв'язку з реформуванням у 2000 році в с. Закотне Краснолиманського району Донецької області КСП «Україна» члени колишнього КСП отримали право на майнові та земельні паї в грошовому еквіваленті відповідно до вкладеної праці, засвідчені відповідними свідоцтвами.

Згідно рішення загальних зборів членів колишнього КСП «Україна» від 3 січня 2001 року, власники майнових паїв - 354 особи - уклали договір про спільну часткову власність і прийняли рішення про передачу своїх майнових паїв в оренду директору СТОВ «Україна» ОСОБА_7 строком на 5 років, для чого обрали уповноважену особу ОСОБА_8

ОСОБА_8 на виконання рішення загальних зборів членів колишнього КСП «Україна» в цей же день в Ямпільській селищній раді Красполиманського району Донецької області отримала завірене секретарем селищної ради доручення на право представляти інтереси і 3 січня 2001 року від імені членів колишнього КСП «Україна» уклала договір оренди з директором СТОВ «Україна» ОСОБА_7 строком на 4 роки.

За умовами договору оренди директор СТОВ «Україна» ОСОБА_7 отримав в користування основні засоби колишнього КСП «Україна», а всього 99 найменувань на загальну суму 1420284 грн.

ОСОБА_6, достовірно знаючи, що майнові паї колишніх членів КСП «Украйна» знаходяться в оренді СТОВ «Україна», починаючи з 30 січня 2003 року став укладати з власниками майнових паїв угоди купівлі-продажу майнових паїв, придбавши їх за 10 % від їх номінальної вартості.

Станом на 1 березня 2003 року ОСОБА_6 придбав майнові паї на загальну суму 550630 грн. за 55065 грн., однак не оформив своє право власності на придбані майнові паї згідно з вимогами п. 4 ст. 13 Закону України «Про власність», а саме що: «Законодавчими актами України може бути встановлений інший порядок набуття права власності на окремі види майна», та п.п. 13 та 14 Порядку встановлення розміру майнового паю, затвердженого Постановою КМУ № 177 від 28.02.2001 року, а саме: «Майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай», «Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До вказаного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду».

Однак ОСОБА_6 в Ямпільській селищній раді не отримав свідоцтво на майновий пай і таким чином не набув у встановленому законом порядку право власності, а тому не мав права самостійного користування та розпорядження майновими паями колишнього КСП «Україна».

1 березня 2003 року ОСОБА_6 звернувся до комісії з організації вирішення майнових питань - членів колишнього КСП «Україна» із заявою про виділення йому майна в натурі на суму 550650 грн. Постановою комісії було прийнято рішення про виділення майна в натурі згідно структури пайового фонду, а саме будівлі - 49,3 % на суму 271470 грн., споруди - 24,2 % на суму 133257 грн., трактори - 5,6 % на суму 30836 грн., комбайни - 5,2 % на суму 28633 грн., сільськогосподарський інвентар - 13 % на суму 71565 грн., автомобілі - 2,7 % на суму 14870 грн.

Причому, перелік виділеного майна мав бути затверджений комісією з організації вирішення майнових питань. Виділяти майно в натурі тільки після розірвання договору оренди з СТОВ «Україна» і майно передавати в присутності самої комісії з організації вирішення майнових питань.

5 березня 2003 року в с. Закотне Краснолиманського району Донецької області з ініціативи ОСОБА_6 було проведено загальні збори членів колишнього КСП «Україна», де він підняв питання про виділення йому майна в натурі.

Рішенням загальних зборів, на якому були присутні 39 чоловік з 329 пайовиків, а ОСОБА_6 представляв інтереси 132 осіб, у яких придбав майнові паї, було прийнято рішення про виділення йому майна в натурі згідно поданому ним переліку па загальну суму 550650 грн.

Однак прийняте 1 березня 2003 рішення комісії з організації майнових питань членів колишнього КСП «Україна», а також рішення загальних зборів колишніх членів КСП «Україна» від 5 березня 2003 року не мають юридичної сили, оскільки на момент прийняття цих рішень ОСОБА_6 не був власником майнових паїв колишнього КСП «Україна», а отже його заяви не підлягали розгляду та задоволенню.

Комісія з організації вирішення майнових питань при виділенні майна в натурі розглядає лише заяви пайовиків і на загальних зборах при вирішенні майнових питань можуть брати участь тільки власники майнових паїв, яким ОСОБА_6 не являвся.

Проте, ОСОБА_6, вважаючи себе повноправним власником майна колишнього КСП «Україна» па загальну суму 550650 грн., ігноруючи договір оренди від 03.01.2001 року і порушуючи вимоги ст. 268 ГК України (в редакції 1963 року), ст. 23 Закону України «Про оренду майна», діючи умисно, без участі комісії з організації майнових питань, як того вимагає Постанова КМУ № 177 від 28.02.2001 року, а саме п. 3 Порядку встановлення розміру майнових паїв, згідно якого «Порядок виділення майна в натурі співвласникам за їх бажанням у період паювання майна, розробляється комісією з організації вирішення майнових питань і затверджується загальними зборами співвласників цього майна», всупереч встановленого законом порядку, без складання документів, став самостійно вилучати основні засоби підприємства у вигляді сільськогосподарської техніки, що знаходилася в оренді СТОВ «Україна» та була задіяна у виробничих процесах.

Так 26 березня 2003 року, ОСОБА_6 приблизно о 13 год. 30 хв., прибув на територію молочнотоварної ферми СТОВ «Україна» в с. Закотне Краснолиманського району, де за участю невстановлених осіб самовільно, ігноруючи вимоги керівництва СТОВ «Україна» - заступника директора ОСОБА_9 і бригадира тракторної бригади ОСОБА_10, без складання документів заволодів чотирма тракторами загальною вартістю 13255 грн., навантажувачем вартістю 11062 грн., тракторним причепом вартістю 4143 грн., чим повністю паралізував і позбавив надалі можливості годівлі великої рогатої худоби СТОВ «Україна» у кількості 1100 голів.

27 березня 2003 року, приблизно о 9 год., ОСОБА_6 прибув на територію молочнотоварної ферми СТОВ «Україна» в с. Закотне Краснолиманського району, де за участю невстановлених осіб, самовільно, без складання документів, ігноруючи вимоги керівництва СТОВ «Україна» - директора ОСОБА_7 та заступника директора ОСОБА_9 заволодів трактором вартістю 14514 грн.

В цей же день приблизно о 10 год. ОСОБА_6 прибув на територію тракторної бригади СТОВ «Україна» в с. Закотне Краснолиманського району, де за допомогою невстановлених осіб, самовільно, без складання документів заволодів розкидувачем мінеральних добрив вартістю 4165 грн. і причепом вартістю 6732 грн.

Крім того, ОСОБА_6, переслідуючи мету самовільного заволодіння технікою СТОВ «Україна», 6 березня 2003 року з ОСОБА_10, 14 березня 2003 року із ОСОБА_13, а 17 березня 2003 року з ОСОБА_14 та ОСОБА_8 - матеріально-відповідальними особами СТОВ «Україна», ввівши їх в оману, склав фіктивні акти прийому передачі матеріальних цінностей, що знаходилися в оренді директора СТОВ «Україна» ОСОБА_7

Пайовики колишнього КСП «Україна» 20 березня 2003 року в с. Закотне Краснолиманського району провели загальні збори членів колишнього КСП «Україна», на якому прийняли рішення - техніку, споруди та сільгоспінвентар передати на відповідальне зберігання директору ФГ «Кредо» ОСОБА_16, для чого обрали трьох уповноважених осіб - ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19

31 березня 2003 комісія з організації майнових питань, на виконання рішення загальних зборів від 20.03.2003 року передала залишок майна колишнього КСП «Україна» трьом обраним уповноваженим особам ОСОБА_17, ОСОБА_18 та ОСОБА_19, які в цей же день актом прийому-передачі передали ОСОБА_16 на відповідне зберігання майно 6 тракторів, комбайн, 3 сівалки, 4 культиватори та інше майно і споруди, а всього 54 найменування.

ОСОБА_16, отримавши майно згідно акту прийому-передачі від 31.03.2003 року, все рухоме майно відтранспортував на територію тракторної бригади ФГ «Кредо», розташованої в с. Іллічівка Краснолиманського району, а нерухоме майно залишив на території колишнього КСП «Україна» у с. Закотне Краснолиманського району.

Однак ОСОБА_6, вважаючи себе повноправним власником майна колишнього КСП «Україна», та ігноруючи рішення загальних зборів пайовиків колишнього КСП «Україна» від 20.03.2003 року, діючи умисно, порушуючи вимоги Постанови КМУ № 177 від 28.02.2001 року, тобто всупереч встановленого законом порядку, за участю невстановлених осіб, 1 квітня 2003 року, приблизно о 9 год. прибув на територію тракторної бригади ФГ «Кредо», звідки самоправно, без складання документів та ігноруючи законні вимоги фермера ОСОБА_16, заволодів майном колишнього КСП «Україна», а саме:

1. Трактор Г- 16 «М4» 1990 року випуску - вартістю 1769 грн.

2. Трактор МТЗ- 80 1990 року випуску - вартістю 3015 грн.

3. Трактор МТЗ- 80 1990 року випуску - вартістю 4753 грн.

4. Трактор МТЗ- 80 1985 року випуску - вартістю 3564 грн.

5. Трактор МТЗ- 80 1989 року випуску - вартістю 1818 грн.

6. Трактор Т- 150Г 1989 року випуску - вартістю 3223 грн.

7. Комбайн Е - 303 1993 року випуску - вартістю 25712 грн.

8. Стогометатель 1993 року випуску - вартістю 3446 грн.

9. Зчіпка С-18 1985 року випуску - вартістю 1011 грн.

10. Сівалки СЗП - № 3,6 «А» - 3 штуки - вартістю 10044 грн.

11. Культиватор КРН -4, 2 1990 року випуску - вартістю 2579 грн.

12. Культиватори КПС, квітень 1996 року випуску - 2 штуки - вартістю 6946 грн.

13. Культиватори КПС, квітень 1989 року випуску - 2 штуки - вартістю 2285 грн.

14. Культиватор КПЕ- 38 «А» 1998 року випуску - вартістю 1762 грн.

15. Ковзанки 1989 року випуску - вартістю 1020 грн.

16. Борови БЕС 1988 року випуску - 42 штуки - вартістю 6247 грн.

17. Борони БЕС 1987 року випуску - 20 штук - вартістю 2975 грн.

18. Борона БДТ, липень 1999 року випуску - вартістю 16830 грн.

19. Підбирач транспортер ТИФ-15 1991 року випуску - вартістю 6800 грн.

20. Запилювач ОШУ-50 1989 року випуску - вартістю 3289 грн.

21. Підбирач 1987 року випуску - вартістю 2720 грн.

22. Плуг 4-35 1991 року випуску - вартістю 747 грн.

23. Причіп 2ПТС, квітень 1993 року випуску - вартістю 2600 грн.

24. Розкидувач ПІМ-40 1992 року випуску - вартістю 4143 грн.

25. Причіп 2ПТГС, квітень 1993 року випуску - вартістю 1570 грн.

26. Трактор Т-150К 1988 року випуску - вартістю 4177 грн.

27. Сівалка СПЧ -6 1990 року випуску - вартістю 4222 грн.

28. Культиватор КПС 198 року випуску - 2 штуки - вартістю 2885 грн.

29. Плуг 1989 року випуску - вартістю 3446 грн.

30. Електрозварювання 1987 року випуску - вартістю 1071 грн.

31. Косарка КС- 2, січень 1990 року випуску - вартістю 1360 грн.

32. Сівалка СЗТ-3, червень 1989 року випуску -. вартістю 2330 грн.

33. Трактор ДТ-75 1989 року випуску - вартістю 3434 грн.

34. Зчіпка С 11 «А» 1988 року випуску - вартістю 868 грн.,

яке відтранспортував на територію тракторної бригади ФКХ «Добробут» в с. Різниківка Артемівського району Донецької області.

2 квітня 2003 року, приблизно 10 год., ОСОБА_6, переслідуючи умисел на заволодіння зерноскладів, які перебувають в оренді СТОВ «Україна», прибув пна територію молочнотоварної ферми в с. Закотне Красполиманського району, де діючи умисно, порушуючи вимоги Постанови КМУ № 177 від 28.02.2001 року, тобто діючи всупереч встановленого законом порядку, не дивлячись на пояснення та заперечення заступника директора СТОВ «Україна» ОСОБА_9, самовільно захопив зерносклад вартістю 52949 грн. та майно, що перебувало в приміщенні: зернонавантажувач ЗСП-1 вартістю 875 грн., зернонавантажувач ЗСП-1 вартістю 2040 грн., зерно протравлювач ПС-10А вартістю 1245 грн., а також належне безпосередньо СТОВ «Україна» 2010 кг насіння еспарцету вартістю 7504 грн., які став утримувати в приміщенні зерноскладу, в результаті чого це насіння було пошкоджене амбарними шкідниками та прийшло в непридатність.

Крім того, в період з 2 квітня 2003 року по 11 травня 2003 року за невстановлених слідством обставин та за допомогою невстановлених осіб ОСОБА_6 самовільно, всупереч встановленого законом порядку з території автогаражу СТОВ «Україна» в с. Закотне Красполиманського району Донецької області, заволодів майном, що перебувало в оренді СТОВ «Україна», а саме:

- мотоциклом МТ- 10 вартістю 620 грн.,

- автомобільним причепом вартістю 1137 грн.,

а з території тракторної бригади СТОВ «Україна»:

- розкидачем мінеральних добрив РУМ- 40 вартістю 4040 грн.,

- причепом ПІМ - 40 вартістю 595 грн.,

- комбайном СК- 5 «Нива» вартістю 20400 грн.,

- 6 причепами ЦИХ вартістю 9945 грн.,

які також відтранспортував на територію тракторної бригади ФКХ «Добробут» с. Різниківка Артемівського району Донецької області.

Таким чином, ОСОБА_6 самовільно, всупереч встановленого законом порядку заволодів майном, що перебувало в оренді СТОВ «Україна», загальною вартістю 291466 грн.

Умисними самоправними діями ОСОБА_6 СТОВ «Україна» у 2003 було повністю позбавлене можливості ведення сільськогосподарської діяльності, внаслідок чого СТОВ «Україна», згідно з висновком судово-економічної експертизи № 1270/24/3096/25 від 16 червня 2010 року, було заподіяно значну матеріальну шкоду на загальну суму 1346205 грн. 84 коп., яка складається:

з вартості втраченого майна (недостача основних засобів, які знаходилися в оренді за договором від 03.01.2011 року) - 291466 грн.;

втрати насіння еспарцету в кількості 2010 кг -7504 грн.;

витрат на зяблеву обробку посівних площ - 9220 грн. 46 коп.;

втраченого прибутку від не засаджених культур - 926877 грн. 50 коп.;

втрати врожаю озимої пшениці та багатолітніх трав від невиконання агротехнічних операцій - 64858 грн. 40 коп.;

недобору молока в грошовому еквіваленті -1432 грн. 20 коп.;

необхідності обов'язкової виплати фіксованого прибутку - 3596 грн. 60 коп.;

необхідності обов'язкової виплати орендної плати за земельні паї - 41250 грн. 68 коп.

У касаційних скаргах:

засуджений ОСОБА_6 просить судові рішення щодо нього скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину з посиланням на те, що він був власником частини майна бувшого КСП «Україна» і за діючим на той час законодавством оформлення права власності відповідним свідоцтвом не вимагалося, а враховуючи, що згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2014 року договір оренди між пайщиками колишнього КСП «Україна» та СТОВ «Україна» визнано недійсним, придбане ним майно не знаходилося в оренді СТОВ «Україна», а тому він не заподіяв і не міг заподіяти шкоди цьому товариству, що тягне відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України. Незважаючи на те, що до своєї апеляції він вчасно вніс відповідні доповнення, апеляційний суд на них уваги не звернув, допустивши істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону;

захисник ОСОБА_5 просить судові рішення щодо засудженого ОСОБА_6 скасувати, а справу закрити за відсутністю в його діях складу злочину, посилаючись на те, що відсутній правовий зв'язок оренди майна бувших членів КСП «Україна» СТОВ «Україна», в самоправному порушенні яких обвинувачувався ОСОБА_6 Скасувавши вирок в частині задоволення цивільного позову, апеляційний суд фактично погодився з недоведеністю заподіяння істотної шкоди останнім, а відповідно і складу злочину самоправства в його діях, але внаслідок істотного порушення вимог кримінально-процесуального закону, зокрема через ігнорування доповнень до своєї апеляції, ухвалив незаконне судове рішення щодо вироку.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника та засудженого, які підтримали свої касаційні скарги, думку прокурора про часткове задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнано винним у самовільному заволодінні, користуванні та розпорядженні майном, отриманим ним всупереч встановленого законом порядку, правомірність яких оспорюється СТОВ «Україна», заподіявши значну шкоду цьому товариству в розмірі 1346205 грн. 84 коп. При цьому суд виходив з того, що майно бувших членів КСП «Україна», згідно договору від 3 січня 2001 року про спільну часткову власність, порядку участі в її створені та розпорядженні, за договором від 3 січня 2001 року між ОСОБА_8 та СТОВ «Україна» знаходилося в оренді цього товариства, якому самоправними діями ОСОБА_6 і було заподіяно значну шкоду. При цьому суд у мотивувальній частині вироку дійшов висновку про виключення із обвинувачення ОСОБА_6 п.п. 13 і 14 постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року щодо порушення ним порядку оформлення свідоцтва про власність, оскільки такий порядок був затверджений лише постановою Кабінету Міністрів України від 16.06.2003 року № 912, тобто, вже після вчинення ним самоправних дій. Разом із тим, в обвинуваченні, визнаному доведеним, суд першої інстанції послався на вказані пункти постанови Кабінету Міністрів України № 177 від 28.02.2001 року, визнавши, що ОСОБА_6 таки був порушений порядок оформлення права власності на куплене ним майно пайшиків, встановлений цією постановою. Крім того, з урахуванням розміру прямої шкоди та інфляції на момент розгляду справи, суд стягнув з ОСОБА_6 шкоду в розмірі 3050804 грн. 28 коп.

Незважаючи на допущену судом першої інстанції суперечливість у своїх висновках щодо порядку оформлення права власності ОСОБА_6, яке мало істотне значення для правильного вирішення справи, доповнення стороною захисту своєї апеляції додатковими доводами (з наданням рішення Апеляційного суду Донецької області від 17 березня 2014 року, яким договір про спільну часткову власність, порядку участі в її створенні та розпорядженні від 3 січня 2001 року визнано неукладеним в частині участі ОСОБА_20, а договір оренди від 3 січня 2001 року, укладений між громадянами України - співвласниками майна у формі основних засобів, що належить їм на праві спільної власності в особі уповноваженого ОСОБА_8 з одного боку і Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Україна» в особі директора ОСОБА_7 з другого боку визнано недійсним з моменту його укладення), апеляційний суд фактично залишив їх без розгляду та відповідної оцінки, поставивши під сумнів лише правильність визначення розміру цивільного позову, у тому числі й щодо розміру шкоди, заподіяної, згідно вироку суду першої інстанції, самоправними діями ОСОБА_6 Тим самим апеляційний суд також допустив як суперечливість своїх висновків, так і порушив вимоги ст. 377 КПК України 1960 року, оскільки не врахував, що невизначеність розміру шкоди сама по собі ставить під сумнів правильність висновків суду про наявність в діях засудженого складу злочину, передбаченого ст. 356 КК України, тоді як апеляційний суд визнав вирок суду в цілому законним і обґрунтованим. Крім того, в ухвалі також відсутні вмотивовані висновки щодо спростування доводів апеляції, що ставить під сумнів обґрунтованість рішення цього суду в цілому.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційним судом апеляції ОСОБА_6 та його захисника були розглянуті з істотним порушенням вимог ст. 377 КПК України, оскільки ухвала не містить переконливих висновків на спростування доводів апеляцій щодо правомірності дій ОСОБА_6

За таких обставин касаційні скарги засудженого та захисника підлягають частковому задоволенню, ухвали апеляційного суду - скасуванню, а справа направленню на новий апеляційний розгляд, під час якого цьому суду слід перевірити доводи апеляції про відсутність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому злочину з урахуванням як суті справи, так і рішення апеляційного суду щодо визнання недійсним договору оренди майна, укладеного між співвласниками бувшого КСП «Україна» та СТОВ «Україна» з моменту його укладення.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК 2012 року, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Касаційні скарги засудженого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 27 березня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу стосовно нього направити на новий апеляційний розгляд.

С У Д Д І :

Міщенко С.М. Солодков А.А. Шибко Л.В.