Кримінальне провадження № 629/332/15-к
Номер провадження 1-кп/629/106/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2015 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , законного представника неповнолітного обвинуваченого ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей Лозівської РДА Харківської області ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Лозівського міськрайонного суду Харківської області, справу за обвинувальним актом за підозрою

неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шатівка Лозівського району Харківської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, учня 11-го класу Шатівського НВК, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачениж ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України,

у с т а н о в и в:
Неповнолітній ОСОБА_5 27 грудня 2014 року близько 17.00 години знаходився за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , де разом з матір`ю ОСОБА_6 та її співмешканцем ОСОБА_8 розпивали спиртні напої. На ґрунті пияцтва між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 виникла сварка, під час якої ОСОБА_9 , діючи на ґрунті неприязних стосунків, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, схопив зі столу кухонний ніж та наніс ним удар ОСОБА_8 в область живота, спричинивши йому проникаючу колото-різану рану лівої підвздошної області, перфузію пряді сальника, тобто тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Крім того, в кінці листопада 2014 року, близько 18.00-19.00 год. неповнолітній ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливого мотиву та з метою наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, через хвіртку пройшов на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_10 , де з допомогою металевого предмету зірвав замок з дверей погребу, після чого проник в нього та таємно викрав картоплю сорту «Ласунок» вагою 28 кг, вартістю 4,00 грн. за 1 кг на загальну суму 112,00 грн., а також банку варення з абрикоси ємністю 0,5 літра вартістю 23 грн., після чого з місця пригоди зник та викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 135 гривень.

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, та пояснив, що він з маминим співмешканцем ОСОБА_8 випивав, потім між ними виникла сварка, під час якої він схопив зі стола ніж та наніс потерпілому один удар в живіт. Що стосується крадіжки, то він зірвав замок з погреба і взяв з погреба два мішка картоплі і банку варення. В судовому засіданні щиро розкаявся в скоєному.
Враховуючи показання обвинуваченого, а також те, що учасники судового провадження не оскаржують фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, не наполягають на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду не має сумнівів в добровільності та істинності їх позицій.
Тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого та дослідженням даних, які характеризують його особи.
Суд вважає, що дії ОСОБА_5 , які виразилися у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Крім того, дії ОСОБА_5 , які виразилися у викраденні майна ОСОБА_10 , правильно кваліфіковані за ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням в приміщення.
При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб і характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Дослідженням даних про особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він громадянин України, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, рекомендований огляд наркологом. Перебуває на обліку у лікаря-психіатра з приводу легкої розумової відсталості. Навчається в 11 класі Шатівського НВК Лозівської районної ради, за місцем навчання характеризується негативно. Виховується в неповній сім`ї з мамою, за місцем проживання характеризується негативно.

Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 40 від 20 січня 2015 року ОСОБА_5 в теперішній час ознак психозу не виявляє, виявляє легку розумову відсталість з поведінковими порушеннями. В теперішній час за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними. ОСОБА_5 в період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, знаходився в вищевказаному стані, поза яким-небудь тимчасово хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії і керувати ними. В теперішній час за своїм психічним станом в застосуванні примусових засобів медичного характеру не потребує. (т.1 а.с.37-39).

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.
Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 69 КК України суд не вбачає.
Відповідно до ст. 103 КК України при визначенні покарання неповнолітньому суд, крім обставин, передбачених у статтях 65-67 цього Кодексу, враховує умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, обставин, які пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, даних про особу ОСОБА_5 , обставин вчинення злочину і ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75, 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Підстав для обрання міри запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд не вбачає.
Цивільний позов по справі не заявлений.
У кримінальному провадженні судово-товарознавча експертиза № 509 від 23.01.2015 року проведена за рахунок бюджетного фінансування.
Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КК України.
Керуючись ст.ст. 100, 370, 374 КПК України, ст. 103-104 КК України, суд
з а с у д и в:
неповнолітнього ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 121, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити покарання:
за ч. 1 ст. 121 КК України - 5 (п`ять) років позбавлення волі,
за ч. 3 ст. 185 КК України - 3 (три) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не скоїть новий злочин та виконає покладені на нього судом обов`язки.
На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_5 не обирався.
Після набрання вироком законної сили речові докази: футболку та сорочку, які належать ОСОБА_8 повернути потерпілому; металевий предмет ключ, знищити як такий що не представляє цінності.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку після постановлення ухвали апеляційним судом.
Суддя ОСОБА_1