Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
17 лютого 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

Суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001158 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, за участю учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_7 ,-

ВСТАНОВИЛА:
Згідно вироку Сарненського районного суду від 2 грудня 2014 року ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби, не маючи, відповідно до ст. 23 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, в порушення Закону України Про затвердження Указу Президента України Про часткову мобілізацію та Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію 01 вересня 2014 року о 13 год. за місцем тимчасової роботи ( торгівельний ринок АДРЕСА_2 ) відмовився отримувати повістку про виклик на військову службу у Збройні Сили України - необхідність прибуття 02 вересня 2014 року о 8 год. ранку на пункт збору ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на АДРЕСА_2 , куди і не зявився без поважних причин, тобто ухилився від призову за мобілізацією.

Дії обвинуваченого судом кваліфіковано за ст. 336 КК України, як ухилення від призову за мобілізацією, з призначенням покарання два роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком в два роки та покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально - виконавчої інспекції, повідомляти про зміну місця проживання, роботи і періодично з`являтися для реєстрації.

У поданій на вирок суду апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні та правильності кваліфікації його дій, покликається на безпідставність застосування щодо обвинуваченого положень ст. 75 КК України, оскільки, таке покарання, на його думку, не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного, у звязку з чим просить скасувати вирок і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.
Іншими учасниками судового розгляду вирок в апеляційному порядку не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які вважають вирок законним і просять залишити його без змін, останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши викладене в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується сукупністю доказів, розглянутих в судовому засіданні, яким дана правильна юридична оцінка, що не оспорюється і в поданій апеляційній скарзі.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, як видно з вироку, дотримуючись вимог ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та розяснень, що містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року (з послідуючими змінами) Про практику призначення судами кримінального покарання, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, віднесеного законом до злочинів середньої тяжкості, особу ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності і не має жодних адміністративних стягнень, позитивно характеризується за місцем проживання, здійснює нагляд за батьками - пенсіонерами, обставини, що пом`якшують покарання, в тому числі, щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання, і обрав ОСОБА_5 покарання в межах закону, належним чином вмотивувавши прийняте рішення про можливість виправлення засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За наведених обставин твердження апелянта про те, що ОСОБА_5 заслуговує лише на ізоляцію від суспільства, не можна визнати обґрунтованими.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вирок законним і підстав для його скасування не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404-405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Вирок Сарненського районного суду від 02 грудня 2014 року щодо ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ засудженим протягом трьох місяців з дня вручення йому копії судового рішення, а іншими учасниками судового провадження - в цей же строк з дня його проголошення.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3