Справа №: 1-1/2012
Провадження №: 1/906/2/12
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 червня 2012 року смт. Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої: судді ОСОБА_1 ,

секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Вигода справу про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, в минулому не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України,-
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які згідно вироку Долинського районного суду від 26.11.2008 року засуджені за ч. 3 ст.185 КК України, таємно викрав чуже майно за попередньою змовою групою осіб, з проникненням в житло чи інше приміщення.
Злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:
В ніч на 09 липня 2008 року ОСОБА_6 вступив у злочинну змову з своїм братом ОСОБА_5 та ОСОБА_7 з метою крадіжки чужого майна, шляхом вільного доступу проникли в приміщення стайні Свічівського лісництва Вигодського лісового господарства і таємно викрали 5 коней, а саме: кінь робочий по кличці "Білий" вартістю 3950 гривень, кінь робочий по кличці "Рижий" вартістю 4250 гривень, кінь робочий по кличці "Циганка" вартістю 1780 гривень, кінь робочий по кличці "Шаміль" вартістю 3700 гривень, кінь робочий по кличці "Юра" вартістю 2500 гривень, а всього загальною вартістю 16180 гривень, і були затримані працівниками міліції з працівниками названого лісництва 10.07.2008 року.
У зв`язку з перебуванням підсудного ОСОБА_5 за межами України та ухилення його від явки до суду розгляд справи проводився у відповідності до вимог ч.2 п.2 ст.262 КПК України.
Підсудний ОСОБА_5 на досудовому слідстві вину визнав, та будучи допитаним в якості обвинуваченого пояснив, що свою вину в інкримінованому йому злочині визнає повністю, чистосердечно розкаюється і просить суворо його не карати. По суті обвинувачення пояснив, що 05.07.2008 року він з братом ОСОБА_8 косив траву і останній сказав, що знає де знаходяться коні без охорони, та запропонував піти з ним на крадіжку коней. Він погодився. 08.07.2008 року він знаходився вдома і біля 15.00 годин до нього на мобільний телефон зателефонував брат ОСОБА_9 , який сказав, щоб він вийшов на вулицю до автомобіля. На вулиці стояв легковий автомобіль «ВАЗ-2101» червоного кольору. Коли він сів у названий автомобіль на заднє діння, то побачив, що за кермом знаходився їх односельчанин ОСОБА_8 по кличці « ОСОБА_10 », а спереді біля водія сидів його брат ОСОБА_6 . Коли проїхали за центр їхнього села, до них в салон автомобіля підсів односельчанин ОСОБА_7 . Про те, куди і чого їдуть, ніхто із них нічого не говорив. Дорогу водію вказував ОСОБА_9 . Вони приїхали в село Мислівка Долинського району Івано-Франківської області і вийшли біля дерев`яного мосту. По дорозі заїжджали на АЗС, де ОСОБА_6 заправив пального в автомобіль на суму 200 гривень. В селі Мислівка він з ОСОБА_7 вийшли з автомобіля першими, а ОСОБА_6 розрахувався з водієм чи розмовляв з ним.Після цього брат вийшов з автомобіля. Водій цього автомобіля розвернувся і поїхав в сторону Закарпаття. Вони троє пішли грунтовою дорогою у лісовий масив. По дорозі в розмові ОСОБА_6 пояснив, що вони йдуть викрадати коней із конюшні лісництва. Прийшовши до лісництва, до якого їх привів брат, вони ховалися в лісовому масиві, де чекали ночі і дивилися за обстановкою. Коли на дворі стемніло, зійшли до конюшні на території лісництва зі сторони лісового масиву. Вони побачили, що конюшня не освітлювалася і ніким не охоронялася. На той час він там не бачив собак та не чув ніякого лаю. Двері до конюшні були закриті, ніяких замків на дверях не було. Тому в середину конюшні вони зайшли без особливих зусиль. Це було о 24.00 годині. У конюшню першим зайшов брат ОСОБА_6 , потім ОСОБА_7 і після нього він. У приміщенні конюшні побачили коней і почали їх відв`язувати. Кінь, якого відв`язував він, був прив`язаний залізним ланцем та мав на шиї дзвінок. Світла вони не включали, тільки час від часу присвічували механічними приладами. Він собі підсвічував мобільним телефоном, а хлопці - запальничками, на яких є підсвітки. Він, відв`язавши коня, вивів його на подвір`я та вів до лісового масиву. Після нього вів викраденого коня його брат, а за ним ОСОБА_11 . За ними також йшли самі ще два коні, один з яких видно було, що був білим. Вони з кіньми пішли лісовою дорогою в сторону Закарпаття. Кожен з них вів по одному коню, а два коні йшли самі разом з викраденими кіньми, яких вони вели. Коли надворі розвиднялося, біля села Слобода Міжгірського району Закарпатської області в лісовому масиві вони зупинилися на перепочинок і випасали коней цілий день, поки не стемніло. Коня, якого викрав, він думав продати за ціною 500-600 доларів США. 09.07.2008 року по дорозі в село Синевір Міжгірського району Закарпатської області їх зупинили та затримали працівники міліції, з якими, як він зрозумів, були ще два працівники лісництва, з якого викрали коней, так як вони впізнали цих коней. Їх трьох працівники міліції затримали і доставили Долинський РВ УМВС Івано-Франківської області.
Вина ОСОБА_5 повністю доведена поясненнями свідків, протоколами слідчих дій та іншими доказами, зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що він 08.07.2008 року був у Свічівському лісництві на роботі і бачив як о 21.00-22.00 годині конюх ОСОБА_13 загнав до конюшні з пасовища коней Свічівського лісництва і залишився охороняти всі товаро-матеріальні цінності. На наступний день вранці він дізнався, що з лісництва викрадено 5 коней: коня робочого «Білого», коня робочого « ІНФОРМАЦІЯ_2 », кобилу по кличці « ІНФОРМАЦІЯ_3 » і ще два робочі коні по кличках «Шаміль» та « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Згодом стало відомо, що коней повели в сторону Закарпаття. Вони почали робити об`їзди населених пунктів Закарпатської області. 10.07.2008 року доїхали аж до озера Синевір, де по дорозі побачили, як три незнайомі молоді хлопці вели їх коней.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що він працює в Свічівському лісництві конюхом. 08.07.2008 року він загнав з пасовиська всіх коней в конюшню, яку зачинив на металевий гачок. Наступного дня приблизно о 05.30 годині в приміщенні конюшні коней він не виявив і побачив, що бокові двері відчинені. Не виявивши коней, вони вирушили на їх пошуки, проте знайшли тільки ланцюг з дзвіночками та перерізані шнури, на які вони були прив`язані. За декілька днів працівники міліції знайшли коней в Закарпатській області та затримали викрадачів, всі 5 коней повернуті Свічівському лісництву.
Поясненнями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що він працював у Свічівському лісництві помічником лісничого. В липні 2008 року з лісництва було викрадено 5 коней. Спільно з працівниками міліції вони почали розшук викрадених коней. Під час якого ними було виявлено трьох чоловіків, які вели п`ятеро коней. Останні спочатку заперечували факт викрадення ними цих тварин, проте після впізнання лісничим коней, цих осіб було затримано, а тварин повернуто в лісництво на зберігання. Одного з цих чоловіків, а саме ОСОБА_15 , він знає з вигляду, так як останній колись працював у одному з лісництв.
Крім цього вина ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується:
- показами ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , даними на досудовому слідстві та в ході розгляду кримінальної справи про їх обвинувачення за ст.185 ч.3 КК України, де вони вказали, що вчинили злочин разом з ОСОБА_5 при вищевикладених обставинах;
- показами свідка ОСОБА_16 , який на досудовому слідстві пояснив, що він працює напосаді майстра лісу Свічівського лісництва. 08.07.2008 року він був у Свічівському лісництві на роботі і бачив, як о 21.00-22.00 годині конюх ОСОБА_13 загнав до конюшні з пасовища 5 коней і залишився охороняти всі товаро-матеріальні цінності лісництва, так як він працює там охоронцем. 09.07.2008 року о 06.-06.30 годині він дізнався, що з Свічівського лісництва викрадено 5 коней: кінь робочий «Білий», кінь робочий «Рижий», кобила по кличці «Циганка» і ще два робочі коні по кличках «Шаміль» та «Юра», яка їх вартість йому не відомо. Спільно з працівниками міліції почали розшук викрадених коней в сторону Закарпаття, так як по наявних слідах видно було, що коней повели в ту сторону. Почали робити об`їзди населених пунктів Закарпатської області і усно розпитувати у людей, чи не бачили вони, щоб хтось вів чи пропонував на продаж 5 коней, один з яких білий. Так вони 10.07.2008 року доїхали аж до озера Синевір, де по дорозі в світлі фар автомобіля побачили, як три незнайомі молоді хлопці вели їх коней, яких він одразу і розпізнав. Вони вели трьох коней, а ще два коні йшли поруч за ними. На цих конях він побачив і куски шнурків, на які вони були прив`язані. Коли їх зупинили, то один з них почав їм говорити неправду та пояснював, що вони купили коней в якихось хлопців, але згодом вони зрозуміли, що їм не має куди діватися і почали давати пояснення, яким чином вони викрали коней. Після чого в них вилучили 5 коней, які належать Свічівському лісництву і працівники міліції передали їм цих коней на зберігання;
- показами свідка ОСОБА_17 , який на досудовому слідстві пояснив, що 09.07.2008 року в Долинський РВ УМВС поступило повідомлення про те, що в ніч на 09.07.2008 року з Свічівського лісництва ДП «Вигодське лісове господарство» з конюшні викрадено 5 коней. Він спільно з лісничим ОСОБА_18 , майстром лісу ОСОБА_16 , помічником лісничого ОСОБА_14 й іншими працівниками лісництва розпочали пошук викрадених коней. Під час огляду місця події візуально було видно, що коней повели в сторону Закарпаття, а тому вони двома автомобілями виїхали в Закарпатську область у межуючі з Долинським районом Міжгірський та Хустський райони. Було встановлено, що 09.07.2008 року о 05.30 годин зі Свічівського лісництва викрадено 5 коней: кінь робочий «Білий», кінь робочий «Рижий», кобила по кличці «Циганка» і ще два робочі коні по кличках «Шаміль» та «Юра», яка їх вартість йому на той час не було відомо. Спільно з працівниками лісництва почали розшук викрадених коней. Почали робити об`їзди населених пунктів Закарпатської області і усно розпитувати у людей чи не бачили вони, щоб хтось вів чи пропонував на продаж 5 коней, один з яких білий. Так вони10.07.2008 року доїхали аж до Синевіру, де по дорозі в світлі фар автомобіля побачили, як три незнайомі молоді хлопці вели коней, яких працівники лісництва зразу і розпізнали. Останні дали усні пояснення, яким чином вони викрали коней. Після чого вони в них вилучили 5 коней, які належать Свічівському лісництву і він передав їм цих коней на зберігання, а осіб, причетних до даної крадіжки доставив в Долинський РВ УМВС. Ними виявилися громадяни села Драгово Хустського району Закарпатської області брати ОСОБА_19 та ОСОБА_8 і їх односельчанин ОСОБА_7 ;
- даними протоколу огляду місця події від 10.07.2008 р. та фототаблицею до нього (т.1 а.с.7-8, 10-18), згідно якого місцем події являється Свічівське лісництво, яке розташоване в урочищі с. Мислівка. Вхід в конюшню здійснюється з боку дороги. Двері дерев`яні, обладнані металевими скобами, зачиняються на саморобний замок. Двері зачинені, слідів пошкодження не виявлено. При вході в конюшню є п`ять дерев`яних переділок та ясла, обладнані для п`яти коней. Справа від входу маються бокові одностворчаті дерев`яні двері, які зачиняться зі середини. На момент огляду двері відчинені, з зовнішнього боку дверей маються вм`ятини 5x2 см, утворені тупим твердим предметом. Внаслідок фізичного зусилля з дверей деформовано завіси. Біля бокових дверей справа в траві розміщена різнокольорова зі штучного матеріалу сумка, в середині якої розміщені продукти харчування. На відстані 50 м від території лісництва в лісовому масиві розміщена альтанка, біля якої в траві розкидані чотири 1,5 л пляшки коричневого кольору з написом «Чернігівське» та куски від мотузки червоного кольору;
- даними протоколу огляду та добровільної видачі від 10.07.2008 року (т.1 а.с.9), з якого вбачається, що цього дня ОСОБА_5 , 1984 р.н., ОСОБА_6 , 1975 р.н., жителі с.Драгово Хустського району Закарпатської області, добровільно видали 4 коней та 1 кобилу, а саме 2 коней білого кольору, 3 коней гнідого кольору. З їхніх слів даних коней вони викрали в с. Мислівка зі стайні Свічівсього лісництва;
- довідкою № 128-04/08 від 10.07.2008 року, виданою ДП «Вигодське лісове господарство», (т. 1 а.с. 32), з якої встановлено, що у Свічівському лісництві на балансі рахуються коні, а саме: кінь робочий «Білий» балансовою вартістю 3950,00 грн., кінь робочий «Рижий» балансовою вартістю 4250,00 грн., кінь робочий «Циганка» балансовою вартістю 1780,00 грн., кінь робочий «Шаміль» балансовою вартістю 3700,00 грн., кінь робочий «Юра» балансовою вартістю 2500,00 грн.;
- даними протоколу огляду речових доказів від 12.07.2008 року (т. 1 а.с.116), з якого вбачається, що речовими доказами є сумка з продуктами харчування, пусті літрові пластикові пляшки від пива «Чернігівське» в кількості 4 штуки, куски мотузки чорно-білого та червоного кольорів, дві кантарки та ліца від упряжки коней;
- даними протоколу огляду речових доказів від 15.07.2008 року та фототаблицею до нього (т. 1 а.с. 123-127), згідно якого речовими доказами є кінь робочий «Білий», кінь робочий «Рижий», кінь робочий «Циганка», кінь робочий «Шаміль», кінь робочий « ОСОБА_20 »;
- вироком Долинського районного суду Івано-Франківської області від26.11.2008 року (т.2 а.с.5-6), згідно якого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_5 слід кваліфікувати за ст.185 ч.3 КК України, оскільки він таємно за попередньою змовою групою осіб з проникненням в житло чи інше приміщення викрав чуже майно.
Призначаючи покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що помякшують покарання.
Вивченням особи підсудного ОСОБА_5 встановлено, що він в минулому до кримінальної відповідальності не притягувався, по місцю проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Хустської районної поліклініки не перебуває, ухилився від явки до суду та виїхав в Росію.
До обставин, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_5 , суд відносить те, що підсудний відшкодував заподіяні збитки, визнав вину на досудовому слідстві, сприяв розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання підсудного в судовому засіданні не здобуто.
З врахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, його особи та обставин, які пом`якшують покарання підсудного, суд вважає за необхідним призначити йому покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції ст.185 ч.3 КК України.
Питання речових доказів вирішене згідно вироку Долинського районного суду Івано- Франківської області від 26.11.2008 року.
Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, призначивши покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_5 - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти діб з моменту проголошення через Долинський районний суд.
Суддя: