Справа № 473/4367/14-к
ВИРОК
іменем України
"15" січня 2015 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді -- ОСОБА_1 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження № 0000864 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Таборівка, Вознесенського району, Миколаївської області, не одруженого, на утриманні дітей не маючого, з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого 24.01.2014 року Вознесенським міськрайонний судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

10 квітня 2014 року біля 2-ї години, точний час не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел та корисливий мотив, з метою таємного викрадання чужого майна, прийшов до домоволодіння ОСОБА_6 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Далі ОСОБА_4 через хвіртку у воротах, що була прикрита, зайшов на подвір`я за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 реалізуючи свій прямий умисел, направлений на таємне викрадання чужого майна, з порогу літньої кухні взяв два автомобільних акумулятори 6 ст. 120 «Ista Classic» та «Маqnet Marelli» вартістю 1600 гривень кожен. З вищезазначеними акумуляторами ОСОБА_4 з місця скоєння злочину пішов, викраденим майном розпорядився за власним розсудом. В результаті таємного викрадання чужого майна ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 3200 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення при вищевикладених обставинах. Широ кається.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується:

Поясненнями потерпілого ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що 09.04.2014 року на порозі літньої кухні свого домоволодіння залишив два акумулятори, 10.04.2014 року мав намір користуватися ними, але виявив крадіжку останніх. Власними силами він виявив місце, де акумулятори були продані, та покупець вказав, що придбав їх у обвинуваченого. Стверджує, що акумулятори йому повернуті, але непридатні для користування. В силу свого матеріального становища нові акумулятори купити він не може, у зв`язку з чим автомобілем не користується, змушений шукати інші шляхи для здійснення підприємницької діяльності. Вказані фактори викликали моральне напруження. Просить суд задовольнити позовну заяву в повному обсязі.

Суд вважає визнати в силу ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів, у відношенні тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, і проти цього не заперечують учасники судового провадження.

Аналізуючи викладене, суд вважає пред`явлене обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 доведеним в повному обсязі і в його діях, які виразилися в таємному викраданні чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, наявний склад злочину передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставиною, яка пом?якшує покарання обвинуваченому згідно зі ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно зі ст. 67 КК України, суд не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, його характер і суспільну небезпеку, особу винного як раніше судимого, який характеризується негативно за місцем проживання, не одруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, у лікаря нарколога на обліку не перебуваючого, у психіатра Вознесенської ЦРЛ на обліку перебуваючого, а також його ставлення до вчиненого злочину, сімейний та майновий стан, наявність обставин щире каяття, визнання вини, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує йому покарання,

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, за правилами, передбаченими ч.1 ст.71 КК України, так як в судовому засіданні встановлено, що після постановлення вироку Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області від 24.01.2014 року яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, але до повного відбуття покарання, вчинив новий злочин.

Суд не знаходить підстав для можливості призначення покарання обвинуваченому із застосуванням випробування, відповідно до ст.75 КК України, також не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України та вважає, що обрані вид та міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 будуть необхідними та достатніми для його виправлення, та попередження вчинення ним нових злочинів, відповідно до ст.65 КК України. Перевиховання обвинуваченого можливо в умовах ізоляції від суспільства.

Щодо пред`явленого цивільного позову, відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого 3200 гривень, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди підлягає повному задоволенню, оскільки останній визнав позов в повному обсязі, майно не придатне для користування, та як підтверджений матеріалами кримінального провадження, на підставі ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується позовних вимог потерпілого про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приходить до такого. Пленум Верховного Суду у Постанові № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер та тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст. 23 ЦК України при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виходячи із вищевикладеного, цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого 2000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, підлягає повному задоволенню, як підтверджений матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілим, на підставі ст. 1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ст. 100 КПК України, суд вважає за необхідне вирішити долю речових доказів по кримінальному провадженню.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

У відповідності до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного

ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуте покарання, призначене вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 січня 2014 року і остаточно призначити ОСОБА_4 - 3 (три) роки та 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 обчислювати з дня взяття під варту з 23.12.2014 року (а.п.31-32).

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в закону силу залишити без змін -- тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 3200 гривень; у відшкодування моральної шкоди 2 000 гривень, а всього 5200 гривень.

Речові докази по кримінальному провадженню два акумулятори, які належить ОСОБА_6 , залишити йому як власнику. (а.п.50 )

Апеляції на вирок можуть бути подані до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд на протязі 30 (тридцяти) днів з дня проголошення вироку, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії вироку.

Суддя: ОСОБА_7