Справа №345/773/15-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30.04.2015 м.Калуш
Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ужгород, Закарпатської області та жителя АДРЕСА_1 , українця, освіта середньо-спеціальна, не одруженого, на утриманні одна малолітня дитина, не працюючого, раніше не судимого, громадянина України,-
У вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.213 КК України
ОСОБА_4 пред`явлено обвинувачення в тому, що він 11.02.2015 року, близько 12:00 год. з метою здійснення операцій з металобрухтом без державної реєстрації, без спеціального дозволу (ліцензій), одержання якого передбачене законодавством, з корисливою метою, на автомобілі Мерседес-207 державний номерний знак НОМЕР_1 , прибув у с. Копанки, Калуського району. При цьому ОСОБА_4 перевозив сім полімерних мішків із металобрухтом, загальною вагою 215 кг., які придбав у невстановлених слідством осіб у м.Рогатин, маючи намір збути даний металобрухт за вищою ціною на території Калуського району та отримати прибуток. Прибувши у с.Копанки, ОСОБА_4 , окрім цього прийняв від ОСОБА_5 брухт чорних металів загальною вагою 38 кг., заплативши останньому за прийнятий металобрухт кошти в сумі 75 грн., так само маючи намір збути даний металобрухт в подальшому за вищою ціною на території Калуського району та отримати прибуток.
24 лютого 2015 року між обвинуваченим та Прокурором було укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.472 КПК України.
Згідно даної угоди ОСОБА_4 з прокурором дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.213 КК України. Сторони погодили покарання, яке повинен понести обвинувачений, а саме:
- за ч. 1 ст.213 КК України у виді 100 годин громадських робіт.
Згідно п.2 ст.474 КПК України розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання.
Відповідно до п.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.213 КК України.
В судовому засіданні з`ясовано, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю.
Обвинувачений розуміє зміст ч.4 ст.474 КПК України та наслідки укладення даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди про примирення.
Суд, проаналізував надані матеріали, вислухав пояснення обвинуваченого, думку прокурора, дійшов висновку, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Як вбачається з наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, визначене ч.1 ст.213 КК України.
ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризуються за місцем проживання.
Встановлено, що укладення угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості є добровільним. Зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України. Підстав для відмови в її затвердженні, передбаченої ст.474 КПК України, відсутні.
Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, міра покарання, про призначення якої дійшли згоди обвинувачений та прокурор, визначена в межах санкції ч.1 ст.213 КК України.
Під час розгляду справи встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся, тяжких наслідків не наступило та просить затвердити угоду про примирення та враховуючи пом`якшуючі обставини. Порушень прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб не встановлено та не суперечить інтересам суспільства.
Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року між прокурором та обвинуваченим і призначення обвинуваченим узгодженої сторонами міри покарання.
Обставин що обтяжують вину обвинуваченого суд не вбачає.
Приймаючи до уваги вищенаведене, а також те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді громадських робіт.
Керуючись ст.ст.374, 475 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 лютого 2015 року між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.213 КК України.
ОСОБА_4 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.213 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання.
- за ч. 1 ст. 213 КК України призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Речові докази металобрухт вагою 2533 кг., металева вага РП-1000 Ш 13У 11 2004г., які зберігаються у камері зберігання речових доказів Калуського МВ УМВС звернути в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених ст.394 КПК України до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя: