ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №668/2700/15-к

12.03.2015 року Суворовський районний суд м. Херсона в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні кримінальну справу за кримінальним провадженням № 0006150 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Херсон, офіційно не працевлаштованого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні неповнолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого: 30.09.1993р. Тепликським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 141 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, ст. 46і КК України (в ред. 1960 року) 2 роки; 10.12.1993р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.З ст. 140 КК України (в ред. 1960 року) до 3 років позбавлення волі, ст. 42 КК України (в ред. 1960 року) 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна; 15.06.1998р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 229б КК України (в ред. 1960 року) до 2 років позбавлення волі; 11.01.2001р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 141, ч.2 ст.2296, 42 КК України (в ред.. 1960р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі; 18.10.204р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ст.. 75 КК України 3 роки; 18.07.2005р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 4 років позбавлення волі; 29.12.2005р. Гайсинським районним судом Вінницької області за ч. З ст.185 ч.І ст.15 ч.З ст.185, ч.І ст.263, ст.70 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі; 04.04.2014р. Дніпровським районним судом м. Херсона за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавленя волі, звільнений 22.08.2014р. після відбуття строку покарання;
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.2 КК України,
встановив:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше неодноразово засудженим за скоєння умисних злочинів проти власності, після відбуття покарання на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно, вчинив умисний злочин проти власності.
Так, він, близько 07 год. 00 хв. 10.07.2011, знаходячись в квартирі АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_4 , переслідуючи прямий умисел, направлений на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисних мотивів, повторно, таємно, скориставшись тим, що ОСОБА_5 спить, зняв у останнього з шиї золотий ланцюжок вагою 50 гр. вартістю 15 000 грн., також викрав мобільні телефони марки «Самсунг» вартістю 600 грн. та «НокіабЗОО» вартістю 400 грн., грошові кошти в сумі 8 000 грн., тим самим спричинив потерпілому ОСОБА_5 , матеріальні збитки на загальну суму 24 000 грн
В судовому засіданні ОСОБА_4 вину свою у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю, пояснив, що сористався тим, що потерпілий спить, та викрв в нього ланцюжок, гроші і 2 телефона. У вчиненому розкаюється. Просив затвердити укладену між ним та потерпілим.
Потерпілий в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_4 , викрав у нього золотий ланцюжок, мобільні телефони марки «Самсунг» та «Нокіа6300» та кошти в сумі 8 000 грн. На даний час вони з ОСОБА_4 досягли угоди про примирення, котру просив затвердити.
27.02.2015. у даному кримінальному проваджені між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 із власної ініціативи та домовленості, відповідно до положень ст. ст. 468, 469, 471 та 473 КПК України, укладено угоду про примирення. Згідно вказаної угоди, сторони угоди узгодили покарання ОСОБА_4 за вчинений злочин у вигляді 2 років обмеження волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України в строк покарання зарахувати покарання, відбуте за вироком Дніпровського райсуду м. Херсона від 04.04.2014р. за павилами, передбаченими ст.. 72 КК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення,
Таким чином, зміст угоди про примирення, укладеної. між потерпілим та підозрюваним відповідає вимогам ст.471 КПК України.
В підготовчому судовому засіданні обвинувачений пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просив суд затвердити угоду про примирення та призначити узгоджене покарання.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Згідно п.1 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
В підготовчому судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.2 КК України.
Суд шляхом опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про примирення.
Суд переконався, що умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Покарання, запропоноване сторонами, є покаранням у межах санкції ч.2ст.185 КК України, відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення.
На підставі викладеного, суд вважає можливим затвердити угоду про примирення, укладену між сторонами, та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.
Керуючись ст.ст.314, 373, 374, 475 КПК України, суд-
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про примирення у кримінальному провадженні у кримінальному проваджені між потерпілим ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 , укладену 27.02.2015р.
Визнати винуватим ОСОБА_4 у пред`явленому обвинуваченні по ст. 185 ч.2 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 70 ч. 4 КК України при визначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів, в строк покарання зарахувати покарання у вигляді 1 року позбавлення волі, відбуте за вироком Дніпровського районного суду м. Херсона від 04.04.2014р. за правилами ст. 72 КК України, - обмежившись відбутим покаранням.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Херсонської області в 30-денний строк з дня його проголошення через Суворовський райсуд м. Херсона.

СуддяОСОБА_1