Справа № 297/221/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

18.05.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області у складі суддів :
ОСОБА_1 / головуючої /
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
Цим вироком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Карла Маркса, Запоріжської області, мешканця АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, раніше судимого:
29.01.2008 - Берегівським районним судом за ч. 3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 24.02.2010 умновно-достроково звільненого на підставі постанови Шевченківського районного суду м. Львова на невідбутий строк 09 місяців 26 днів;
26.08.2011- Виноградівським районним судом за ч.2 ст. 185 , ст. 71 КК України на 2 роки 9 місяців 26 днів позбавлення волі. 27.03.2014 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю покарання;
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням покарання у виді двох років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України - на три роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_6 три роки позбавлення волі.
Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу щодо ОСОБА_6 залишено попередній - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з часу його затримання - з 16 год.00 хв. 11 лютого 2015 року.
Цивільний позов не заявлявся.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 196 гривень 56 коп.
Вирішено питання про речові докази в порядку ст. 100 КПК України.
Вироком суду ОСОБА_6 визнаний винним у тому, що 08.12.2014 року, близько 13.00 год. 00 хв. знаходячись в Амбулаторії, що розташована в АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав з приміщення аптеки гроші в сумі 2600 грн., чим самим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Окрім цього, ОСОБА_6 11.02.2015 року близько 13.00 год., повторно, маючи на меті прямий умесел на крадіжку чужого майна, проник до помешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_3 , де з спальної кімнати викрав грошові кошти в сумі 200 гривень, 695 Угорських форинтів, які згідно офіційного курсу НБУ станом на 11.02.2015 року до курсу гривні складають суму 63,34 грн., мобільний телефон марки Samsung Galaxy Mini S5570, вартістю 840 грн. та полімерний чохол до нього вартістю 63 грн, сім картку оператора стільникового з`язку МТС вартістю 15 грн. на рахунку якого знаходилося 19 грн., чим самим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1200 грн.34 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить застосувати до нього більш м`яке покарання . Обгрунтовує тим, що суд при призанченні покарання не взяв до уваги те, що він являється опікуном своєї престарілої матері, має на утриманні малолітню дитину, що важко хворий на туберкульоз і перебування під вартою з кожним днем погіршує стан його здоров`я.

В запереченні на апеляційну скаргу прокурор просить залишити її без задоволення, а вирок без змін. Обгрунтовує тим, що факти та доводи, викладені апелянтом, є безпідставними. Судом обвинуваченому призначено покарання в межах санкції статті, при цьому застосовано мінімальний строк покарання. Підстав для застосування більш м`якого покарання, в тому числі на підставі ст. 69 КК України, вважає, що немає.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 в підтримання апеляційної скарги та її доводів, виступ прокурора проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини апелянтом не оспорюютьмся, як іншими учасниками судового провадження, тому вирок переглядається в межах заявлених вимог щодо призначеного покарання на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції покарання Лопаті призначене за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст. 185 КК України відповідає ступені тяжкості вчиненого особі обвинуваченого.

При призначенні цього покарання суд врахував пом`якшуючі обставини : щире каяття та активне сприяння розкриття злочину. Хоча обставин, що обтяжують покарання суд не встановив, проте, врахував, що Лопата неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, відбувши останнє покарання в місцях ув`язнення на шлях виправлення не став, знову вчинив корисливі злочини.

Судова колегія вважає правильним висновок суду про те, що покарання як необхідне і достатне для виправлення обвинуваченого, він повинен відбувати реально. Строк покарання судом визначений у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті. Підстав для зміни цього покарання судова колегія не вбачає.

Наведені апелянтом доводи про те, що він є опікуном престарілої матері, не грунтуються на матеріалах провадження: згідно довідки з сільради, останній проживає з матір`ю, проте її опікуном він не визнаний і така не являється престарілою особою (т.2. а.с. 77). Щодо доводів про те, що в нього на утриманні малолітня дитина, також не підтверджено жодними доказами. Не може взяти до уваги судова колегія також твердження апелянта про те, що він хворіє туберкульозом, і це перешкоджає виконанню покарання в умовах ізоляції, так як відомостей про таке немає.

З урахуванням викладеного, судова колегія не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України, тобто призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як і застосування ч.2 ст. 84 КК України, тобто звільнення від покарання за хворобою.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд , -

П О С Т А Н О В И В :
вирок Берегівського районного суду Закарпатської обалсті від 19 березня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою - в цей же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді