АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
представника
ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_5 ,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали скарги за апеляцією ОСОБА_6 на постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією постановою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві щодо неналежного розгляду заяви від 02.03.2011 року і неприйняття рішення в порядку ст. 97 КПК України 1960 року щодо працівників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві.

Рішення суду мотивовано тим, що КПК України 1960 року порядок розгляду таких скарг не врегульований, а тому суд не має законних повноважень для задоволення скарги.

Не погоджуючись з висновком суду, ОСОБА_6 подала апеляцію, в якій просить задовольнити вимоги її скарги, постанову суду скасувати, посилаючись на те, що суд не дотримався вимог діючого законодавства, рішення Конституційного Суду України від 14 грудня 2012 року та прийняв незаконну постанову, яка порушує її права.

Заслухавши суддю доповідача, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляції просила визнати бездіяльність ГУ МВС України в м. Києві незаконною, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляції, представника ГУ МВС України в м. Києві, яка заперечувала проти задоволення вимог скарги ОСОБА_6 , пояснюючи, що заява була скерована за належністю,

-----------------------------------------------------
Справа № 10/796/5/2015 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_7
Категорія ст.234 КПК Доповідач ОСОБА_1
однак пояснити у якому органі перебуває на розгляді заява ОСОБА_6 і чи вона розглянута не змогла, вивчивши матеріали судової справи та матеріали кримінального провадження № 00002327, колегія суддів вважає, що апеляція ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів справи, ОСОБА_6 звернулась до

Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просила суд визнати незаконною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві щодо неналежного розгляду заяви про злочин від 02.03.2011 року і неприйняття рішення в порядку ст. 97 КПК України по цій заяві щодо працівників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Як передбачено ст.ст. 110, 234, 236 Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року, дії органів дізнання, слідчого, прокурора можуть бути оскаржені до суду.
Як визначено Рішенням Конституційного Суду України від 14 грудня 2011 року, по справі N 19-рп/2011, Конституційний Суд України у Рішенні від 23 травня 2001 року N 6-рп/2001 зазначив, що право на судовий захист належить до основних, невідчужуваних прав і свобод людини і громадянина та відповідно до частини другої статті 64 Конституції України не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану, а недосконалість інституту судового контролю за досудовим слідством не може бути перепоною для оскарження актів, дій чи бездіяльності посадових осіб органів державної влади. Системний аналіз положень КПК України, зокрема тих, які визначають його завдання та унормовують порядок оскарження рішень чи дій суб`єктів владних кримінально-процесуальних повноважень, дає підстави для висновку про можливість оскарження до суду не тільки рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, але й їхньої бездіяльності.
Таким чином, Конституційний Суд України вважає, що з метою реалізації положень статті 55 Конституції України та недопущення обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина у разі оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого, органу дізнання стосовно заяв і повідомлень про вчинені або підготовлювані злочини такі скарги суди повинні розглядати аналогічно до порядку оскарження до суду рішень і дій прокурора, слідчого, органу дізнання, встановленого КПК України 1960 року.
На необхідність обов`язкового врахування цих положень неодноразово вказувалось в ухвалах Апеляційного суду м. Києва від 27 липня 2012 року та від 23 травня 2014 року, якими були скасовані попередні рішення по цій справі та надані вказівки суду першої інстанції при новому розгляді перевірити доводи скаржника викладені у скарзі та дослідити витребувані, але не отримані судом матеріали, в залежності від встановлених обставин прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке б відповідало вимогам ст.ст.234 236-2 КПК України (1960 року).
Однак суд першої інстанції, в порушення вимог ч.7 ст. 374 КПК України, за якими вказівки суду, який розглянув справу в апеляційному порядку, є обов`язковими для суду першої інстанції при повторному розгляді справи, зазначених вище норм не врахував, не дотримався вимог КПК України щодо порядку розгляду скарги ОСОБА_6 , не перевірив доводи скаржника, не з`ясував які обставини є предметом розгляду в суді, не встановив фактичні обставини у справі, а тому виніс постанову з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законну, обґрунтовану і справедливу постанову.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що постанова суду підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 12 грудня 2011 року, звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою, в якій просила суд визнати незаконною бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві щодо розгляду заяви про злочин від 02.03.2011 року і неприйняття рішення в порядку ст. 97 КПК України по цій заяві щодо працівників Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Як слідує з матеріалів судової справи та пояснень представника ГУ МВС України у м. Києві заяву ОСОБА_6 було скеровано за належністю, однак у якому органі знаходиться на розгляді ця заява і чи прийнято по ній рішення не відомо, запити суду першої інстанції щодо витребування матеріалів за цією заявою не виконані і до суду апеляційної інстанції не надані.

Посилання представника ГУ МВС України у м. Києві на дослідження таких матеріалів судом першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки матеріали кримінального провадження № 00002327, які перевірені судом апеляційної інстанції стосуються іншої заяви ОСОБА_6 щодо конкретної фізичної особи.

Таким чином суд апеляційної інстанції не має жодних підтверджень про вчинення ГУ МВС України у м. Києві належних дій щодо розгляду заяви ОСОБА_6 у порядку ст. 97 КПК України 1960 року та виконання приписів п.3 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року, за якими заяви та повідомлення про злочини, які надійшли до органів дізнання, слідчих, прокурорів до набрання чинності цим Кодексом і по яких не прийнято рішення про порушення кримінальної справи або про відмову у порушенні кримінальної справи, передаються органам досудового розслідування згідно з цим Кодексом для початку досудового розслідування в порядку, встановленому цим Кодексом.

Наведені обставини вказують на неправомірну бездіяльність ГУ МВС України у м. Києві, яка підлягає усуненню шляхом зобов`язання ГУ МВС України у м. Києві розглянути заяву ОСОБА_6 відповідно до вимог п.3 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року.

Керуючись ст.ст. 362, 365, 366, 374, 382 КПК України 1960 року, п.3 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію ОСОБА_6 задовольнити частково.
Постанову судді Шевченківського районного суду м. Києва від 31 грудня 2014 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність Головного управління Міністерства внутрішніх справ у м. Києві відмовлено, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою визнати неправомірною бездіяльність ГУ МВС України у м. Києві щодо розгляду заяви ОСОБА_6 про вчинення злочину працівниками Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та зобов`язати ГУ МВС України у м. Києві розглянути цю заяву ОСОБА_6 відповідно до вимог п.3 Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року.

Судді:

_______________ _____________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3