АПЕЛЯДШНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" лютого 2007 року

Колегія
суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської
області в складі:

головуючого - Коваленка Є.П. суддів - Демченко О.В., Римар
Т.М. з участю прокурора - Горбуляка І.В. засудженого - ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні в М.Тернополі кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1
на вирок Тернопільського міськрайонного суду від 25 грудня 2006 року. Цим вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
та жителя АДРЕСА_1, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 1). ЗО серпня 1991 року - за ст.141 ч.2 КК
України (в редакції 1960 року) на 2 роки позбавлення
волі із застосуванням ст.46-1
КК України з
відстрочкою виконання вироку на 1
рік 6
місяців; звільненого 5.
жовтня 1992 року від
відбування покарання на підставі Указу Президента України "Про амністію
з нагоди річниці проголошення
незалежності України"; 2). 02 лютого 1994 року - за ст.ст.17-140 ч.2 КК України (в редакції
1960 року) на
1 рік 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією майна; 3).
31 березня 1997 року - за ст.142 ч.1,
ст.141 ч.2 КК України (в редакції 1960
року) на 4 роки 6 місяців позбавлення
волі; 4). 29 листопада 2002
року - Тернопільським
міським судом за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі, -

Справа №11-51,2007 року Головуючий у І інстанції - Комендат Р.Т.

Доповідач - Коваленко Є.П.

- засуджено за ч.3 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку
відбування засудженому ОСОБА_1 рахується з 17 червня 2006
року.

Судом
постановлено стягнути із засудженого ОСОБА_1 94, 15 грн. судових витрат.

Згідно вироку
суду, ОСОБА_1. визнаний винним та засуджений за те, що він 14 червня 2006 року біля 2 год ночі,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
в с.Вишгородок Лановецького району Тернопільської області з метою вчинення
крадіжки , знявши
віконне скло, проник до приміщення будинку ОСОБА_2 та почав таємно викрадати
належне їй майно, проте в момент вчинення крадіжки - потерпіла
прокинулась та, зайшовши до кімнати де перебував ОСОБА_1., запитала його, що
він робить у її будинку. Однак
засуджений ігноруючи присутність ОСОБА_2 продовжував свої злочинні дії та
відкрито викрав належне потерпілій майно, чим завдав їй збитків на загальну
суму 736, 55 грн.

В апеляції та доповненні до неї
засуджений ОСОБА_1., не оспорюючи доведеність винності та кваліфікацію
вчиненого ним злочину, просить змінити вирок Тернопільського міськрайонного
суду від 25 грудня 2006 року в частині
призначеного йому судом першої інстанції покарання, а саме пом'якшити його та
призначити таке, що не пов'язане із позбавленням волі. Покликається на те,, що судом першої
інстанції не було враховано те, що він свою вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та розкаюється у
вчиненому.

Заслухавши
доповідача, засудженого ОСОБА_1, який підтримав подану ним апеляцію та просить
вирок суду в частині призначеного покарання змінити - пом'якшити
призначене йому судом 1 інстанції
покарання та застосувати таке, що не пов'язане з позбавленням волі, міркування
прокурора, який вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та
обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та дослідивши наведені в
апеляційній скарзі доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга
засудженого до задоволення не підлягає.

Висновок суду
першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_1 у відкритому викраденні
чужого майна (грабежі), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому повторно
та кваліфікація його дій відповідає фактичним обставинам справи,
підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, є обґрунтованим та в
апеляції не оспорюється.

Що ж стосується
тверджень засудженого ОСОБА_1 про те, що призначене
покарання є надто суворим, то судом 1 інстанції враховано ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного, те, що він щиро
кається у вчиненому та інші обставини, що пом'якшують покарання. Призначене
судом покарання відповідає вимогам ст.ст. 50,
65 КК України і є справедливим та достатнім для виправлення засудженого.
Підстав для пом'якшення засудженому міри
покарання та щодо застосування при призначенні покарання положень ст.75
КК України - звільнення
засудженого від відбування покарання з випробуванням, а також призначення
альтернативного позбавленню волі покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст.ст. 362, 365, 366 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА: Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського
міськрайонного суду від 25
грудня 2006 року
щодо нього - без
змін.