Справа № 11-25 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М.Д.
Категорія ч.1 ст.115, ч.1 ст.396 Доповідач: Вовк А. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2011 року Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Пайонкевича Т.Т.

суддів Вовка А.С., Галина В.П.,

з участю прокурора Потапчук О.П.,

засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, їх представників

ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

адвокатів ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11Г, захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7, засудженого ОСОБА_12 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 листопада 2010 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого 16.03.2007 року Червоноградським міським судом Львівської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 2 (два) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, постановою Самбірського районного суду Львівської області від 24.10.2008 року умовно-достроково звільненого з невідбутим терміном 6 місяців 28 днів,

Цим вироком:

визнано винним і засуджено за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання рахувати з 11.08.2010 року, тобто з часу фактичного затримання.

Міру запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше не судимого,

визнано винним і заcуджено за ч. 1 ст. 396 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Застосувавши вимоги ст. 104 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обовязки. На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_3 обовязок періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід підписку про невиїзд засудженому ОСОБА_3 до вступу вироку в закону силу залишено без змін.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_8, уродженку ІНФОРМАЦІЯ_9, українку, громадянку України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одружену, не працюючу, студентку Червоноградського професійного гірничо-будівельного ліцею, проживаючу: ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше не судиму,

визнана винною і засуджена за ч. 1 ст. 396 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Застосувавши вимоги ст. 104 КК України, звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на неї обовязки. На підставі ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_1 обовязок періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід підписку про невиїзд засудженій ОСОБА_1 до вступу вироку в закону силу залишено без змін.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_11, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_12, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, студента ІНФОРМАЦІЯ_4, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_13, раніше не судимого

визнано винним і заcуджено за ч. 1 ст. 396 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки. Застосовані вимоги ст. 104 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обовязки. На підставі ст. 76 КК України покладено на засудженого ОСОБА_2 обовязок періодично зявлятись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід підписку про невиїзд засудженому ОСОБА_2 до вступу вироку в закону силу залишити без змін.

Доля речових доказів по справі вирішена відповідно до вимог чинного законодавства.

Вироком суду першої інстанції, ОСОБА_12 визнаний винним і засуджений за те, що 11.08.2010 року, близько 03.00 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, та знаходячись на березі водойми розливу річки Західний Буг, що навпроти будинку № 26 по вул. Клюсівській у м. Червонограді Львівської області, під час конфлікту з потерпілою ОСОБА_13, на грунті виниклих неприязних відносин, діючи з умислом на позбавлення життя останньої, умисно наніс ножем удар в життєво важливу ділянку тіла шию потерпілої, заподіявши тілесні ушкодження у вигляді рани на лівій бічній поверхні шиї, яка проникає в порожнину шиї з ушкодженням зовнішньої сонної артерії, що призвело до масивної крововтрати, внаслідок чого наступила смерть потерпілої, тобто вчинив вбивство ОСОБА_13

Неповнолітні засуджені ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винні та засуджені за те, що перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись разом із засудженим ОСОБА_12, у вище вказаному місці, являючись очевидцями вчинення останнім вбивства, діючи спільно та з відома засудженого ОСОБА_12, заздалегідь не обіцяючи приховання злочину, стали шукати знаряддя злочину, ніж, який засуджений ОСОБА_12, викинув після вбивства.

ОСОБА_12, знайшовши ніж та заховавши його в кишеню, з метою приховання злочину, спільно з ОСОБА_2, скинув труп потерпілої у водойму.

В подальшому, засуджені приховуючи сліди вчинення злочину, прибрали територію місця, де було вчинено вбивство, зібравши залишки продуктів, посуд з-під спиртних напоїв, інші речі, які мали зі собою, а засуджений ОСОБА_3, викинув у водойму кросівки потерпілої.

Злочинними діями ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1 було суттєво змінено місце злочину, чим заздалегідь не обіцяно приховати особливо тяжкий злочин.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи вирок в частині засудження ОСОБА_12 та фактичних обставин справи, просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 листопада 2010 року щодо неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скасувати, через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особам засуджених; по справі постановити новий вирок з призначенням ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 396 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у спеціально-виховній установі; ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 396 КК України покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі з відбуванням покарання у спеціально-виховній установі і ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 396 КК України покарання у виді 1 (одного) року 6 (шість) місяців позбавлення волі з відбуванням покарання у спеціально-виховній установі.

Обґрунтовуючи наведене, покликається на те, що судом, при обранні міри покарання засудженим не в повній мірі враховано тяжкості скоєного ними злочину, а саме вчинення умисного злочину середнього ступеня тяжкості та дій засуджених, які діючи з прямим умислом приховали умисне вбивство особливо тяжкий злочин, а також вчиняли зі своєї сторони активні дії по приховуванню слідів вказаного вбивства.

Крім того, засуджені ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2, належним чином усвідомлюючи факт вбивства ОСОБА_12 потерпілої ОСОБА_13, будучи на місці вчинення злочину, допомагали зібрати речі, чим змінили обстановку місця скоєння злочину вбивства.

Зважаючи на наведене, зазначає, що в суду не було достатніх підстав для призначення засудженим ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 покарання із врахуванням вимог ст.ст. 75,104 КК України.

В апеляції, поданій захисником ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_7, останній просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 листопада 2010 року змінити, перекваліфікувавши дії засудженого ОСОБА_12 з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, застосувавши ст. 69 КК України та зменшити міру покарання.

Вказує на те, що пояснення ОСОБА_14 та інші докази по справі свідчать лише про наявність в засудженого ОСОБА_14 наміру відштовхнути потерпілу, яка, будучи в нетверезому стані чіплялась до нього.

Водночас, засуджені ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на очній ставці та в судових засіданнях підтвердили, що ОСОБА_12 після нанесення потерпілій ножового поранення був у шоковому стані, паніці та надавав першу медичну допомогу, розкаювався у вчиненому. Наведене свідчить про відсутність в засудженого ОСОБА_12 умислу на позбавлення життя потерпілої, а також небажання настання її смерті.

Не погоджуючись з вироком суду, засуджений ОСОБА_12 подав апеляцію, в якій просить вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 листопада 2010 року змінити. Зазначає, що навмисного вбивства не скоював, а смерть потерпілої настала через необережність.

В запереченнях на апеляцію прокурора, поданих захисником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_8, а також ОСОБА_2, його адвокатом ОСОБА_10, захисником ОСОБА_15 ОСОБА_9- останні просять апеляцію прокурора залишити без задоволення, а вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22.11.2010 щодо ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 без змін.

Зокрема, у запереченні на апеляцію, поданій захисником ОСОБА_1 адвокатом ОСОБА_8І зауважено, що ОСОБА_1, боячись за своє життя, оскільки засуджений ОСОБА_12 погрожував ножем, змушена була збирати речі, чим змінили обстановку місця скоєння злочину. Крім того, вона навчається в Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї, проживає з батьками, позитивно характеризується по місцю навчання та в побуті, раніше не судима, а тому не являється особою суспільно-небезпечною.

У запереченні на апеляцію прокурора, ОСОБА_2, адвокат ОСОБА_10, покликаються на те, що ОСОБА_2 являється неповнолітньою особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, навчається у Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї, характеризується позитивно, вину визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину. Крім того, він (ОСОБА_2В.) виховується у неповній сімї, де мати часто хворіє, а молодший брат являється інвалідом з дитинства. Потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні висловила думку суворо не карати ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та не позбавляти їх волі.

У запереченні на апеляцію прокурора, захисник ОСОБА_3- адвокат ОСОБА_9Р покликаються на те, що ОСОБА_3 являється неповнолітньою особою, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, навчається у Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї, характеризується позитивно, вину визнав повністю і щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину. Крім того, він виховується у сімї, де мати часто хворіє, являється єдиним годувальником. Потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні висловила думку суворо не карати ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та не позбавляти їх волі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора Ковальчука О.Г, який просив задоволити тільки його апеляцію, захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7 про зміну вироку та засуджених ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх представників, адвокатів, які заявили, що вирок суду необхідно залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляцій.

Місцевий суд повно, всебічно та обєктивно, всупереч доводам апелянтів розглянув усі докази з позиції достовірності та допустимості і оцінив їх в сукупності, правильно кваліфікувавши дії ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 115 КК України та призначивши покарання у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі; ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 396 КК України та призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, застосувавши норми ст. 104 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки; ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 396 КК України та призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, застосувавши норми ст. 104 КК України, звільнивши її від відбування призначеного покарання якщо вона протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на неї обовязки; ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 396 КК України та призначивши покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі та призначено покарання застосувавши норми ст. 104 КК України, звільнивши його від відбування призначеного покарання якщо він протягом іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки.

Покликання прокурора, в поданій апеляції на те, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 обрав надто мякий вид покарання, в результаті чого згаданий вирок в цій частині є несправедливим, таким, що не відповідає тяжкості вчиненого та особам засуджених, є безпідставним, оскільки призначаючи покарання засудженим, суд першої інстанції, врахував всі обставини, що помякшують, та обтяжують покарання і призначив покарання, яке відповідає вимогам ст. 65 КК України, із застосуванням ст. ст. 75, 104 КК України.

Враховуючи загальні засади призначення покарання, передбачені ст. 65 КК України, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобовязані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Водночас, при призначенні покарання неповнолітньому, суд повинен враховувати більш широке коло обставин, ніж при призначені покарання особі, яка вчинила злочин після досягнення повноліття. Зокрема, необхідно брати до уваги умови життя й виховання неповнолітнього, вплив на нього дорослих, рівень розвитку та інші особливості його особи.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_1 суд взяв до уваги, що остання навчається в Червоноградському професійному гірничо-будівельному ліцеї, позитивно характеризується по місцю навчання та в побуті, раніше не судима, а тому не являється особою суспільно-небезпечною.

Призначаючи покарання ОСОБА_2 суд взяв до уваги позитивну характеристику останнього, щире каяття у скоєному. Крім того, ОСОБА_2 виховується у неповній сімї, де мати часто хворіє, а молодший брат являється інвалідом з дитинства.

Щодо призначення покарання ОСОБА_3, то судом прийнято до уваги його позитивну характеристику по місцю навчання та в побуті, визнання ним вини, щире каяття.

Враховуючи наведене а також те, що потерпіла ОСОБА_16 в судовому засіданні висловила думку суворо не карати ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і не позбавляти їх волі, підстав для зміни вироку в частині призначення покарання останнім, колегія суддів не вбачає.

Що стосується доводів апеляцій, поданих захисником ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_17, а також засудженим ОСОБА_12 щодо відсутності в останнього умислу на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_13, а також перекваліфікації дій ОСОБА_12 з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України, то їх слід вважати безпідставними, оскільки вина засудженого у скоєні інкримінованого злочину, при обставинах наведених у вироку, відповідає фактичним обставинам справи, повністю підтверджується сукупністю зібраних та перевірених в судовому засіданні доказів, зокрема, показами свідків, протоколами слідчих дій та судових засідань, іншими документами.

Зокрема, ОСОБА_12 на досудовому слідстві, зявився зі зізнанням в умисному вбивстві ОСОБА_13

Крім того, засуджений, згідно матеріалів справи був засуджений за скоєння умисного тяжкого тілесного ушкодження з застосуванням ножа раніше, однак як видно належних висновків не зробив, знову, використовуючи ніж умисно вбив ОСОБА_13

Таким чином, суд правильно прийшов до переконання про те, що дії ОСОБА_12 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, оскільки він вчинив винне, протиправне заподіяння смерті іншій особі.

Колегія суддів вважає, що покарання засудженим призначено у відповідності до вимог ст. ст. 65, 66, 67 КК України, є необхідне та достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів і не вбачає підстав для зміни міри покарання.

Керуючись ст. ст. 365, 366,367 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 22 листопада 2010 року щодо ОСОБА_12, ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без змін, а апеляції прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11Г, захисника ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_7, засудженого ОСОБА_12 без задоволення.

Дана ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: