Справа № 1-112/2010 р
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2010 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Свиргуненко Ю. М.

при секретарі Федорченко Г. В.

з участю прокурора Омельченко С. М.

адвоката Романенка О. Ф.

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника потерпілих ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Білопілля справу по обвинуваченню

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України, уродженця м. Суми, мешканця АДРЕСА_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2, розлученого, освіта середня-спеціальна, не працюючого, раніше судимого: 1) 2 квітня 2004 року Білопільським районним судом за ч. 1. ст. 296 , ст. 75 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, 2) 28 січня 2005 року Сумським районним судом за ч. 2 ст. 189, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, звільненого 19 квітня 2007 року умовно-достроково на 10 місяців 21 день, 3) 17 листопада 2009 року Білопільським районним судом за ч.1 ст. 296 КК України до 2 місяців арешту, -

за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України.

В С Т А Н О В И В :

9 січня 2004 року приблизно о 22 годині ОСОБА_5 на коні, запряженому в повозку, прибув у АДРЕСА_3, щоб побачити свою знайому ОСОБА_6, яка проживала в квартирі №16 вказаного будинку.

Піднявшись на другий поверх будинку, ОСОБА_5 вдома ОСОБА_6 не виявив, але згадав, що остання може знаходитись у своєї знайомої в квартирі навпроти.

Квартира №14, що належала ОСОБА_7, була не замкнена, і ОСОБА_5, вважаючи, що ОСОБА_6 знаходиться в ній, зайшов до даного помешкання.

Виявивши, що в квартирі нікого немає, ОСОБА_5 помітив у залі квартири два крісла та баян. В цей час у ОСОБА_5 виник умисел на таємне викрадення даного майна, щоб в подальшому використати його у своїх корисних цілях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, скориставшись відсутністю господаря і сторонніх осіб, ОСОБА_5, знаходячись у стані алкогольного сп'яніння, з корисливих мотивів, таємно виніс на вулицю два м'яких крісла та баян марки «Кремінне», вартістю згідно висновку товарознавчої експертизи №596 від 02 квітня 2010 року 380 грн., поклав їх на повозку, перевіз до будинку, де він на той час проживав, розташованого за адресою: АДРЕСА_4, і використав у власних цілях.

27 жовтня 2009 року приблизно о 18 годині ОСОБА_5, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, разом із ОСОБА_8 проходив по вул. Кайдаша в с. Куянівка Білопільського району. Поблизу магазину «Надія» вони зустріли ОСОБА_9 та ОСОБА_10 В цей час між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з одного боку, ОСОБА_9 і ОСОБА_10 з іншого, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка та бійка, під час якої ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9, в результаті чого останній впав на землю.

Продовжуючи свої протиправні дії, направлені на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 наніс ОСОБА_9 удари ногою в область грудної клітини та голови, спричинивши тим самим тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичної експертизи №138-А від 2 грудня 2009 року у вигляді крововиливів під тверду та м'яку оболонки, забиття головного мозку, крововиливів у м'які тканини потилиці справа, прямого перелому ІV ребра зліва по задньо-пахвинній лінії, синця під правим оком, в результаті чого наступила смерть останнього.

Пошкодження у вигляді травми голови - крововиливів під тверду та м'яку оболонки, забиття головного мозку, мають ознаки тяжких і знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті ОСОБА_9

Виконуючи вищевказані протиправні дії ОСОБА_5 розумів їх суспільну небезпечність, усвідомлював можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій та бажав їх настання.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся і показав, що на початку січня 2004 року, у вечірній час, він, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, на коні, запряженому в повозку, приїхав на АДРЕСА_3, щоб побачити свою знайому ОСОБА_6 Не знайшовши ОСОБА_6 вдома, він подумав, що вона може знаходитись у сусідки в квартирі навпроти. Вказана квартира була не замкнена, і він, вважаючи, що ОСОБА_6 знаходиться в ній, зайшов у середину. Однак, у квартирі нікого не було. Знаходячись у залі, він побачив два крісла та баян, які виніс на вулицю, поклав на повозку і відвіз до себе додому.

Винним себе у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, ОСОБА_5 не визнав взагалі і показав, що ніч із 26 на 27 жовтня 2009 року він провів із ОСОБА_11. Повернувшись додому 27 жовтня 2009 року приблизно о 8 годині, він займався по господарству. Цього ж дня, близько 16 години він пішов до ОСОБА_8, щоб взяти нитки для прошивання взуття. По дорозі зустрів куму ОСОБА_12, поговорив з нею та з її телефону подзвонив ОСОБА_8, щоб з'ясувати, де він знаходиться. Дізнавшись, що ОСОБА_8 знаходиться вдома, він пішов до нього. Перебуваючи у ОСОБА_8, він попросив у нього телефон і подзвонив з нього ОСОБА_11, щоб запитати, коли її забрати із роботи. Через деякий час на телефон ОСОБА_8 зателефонувала кума і сказала, що його кум - ОСОБА_13 заїде за ним до ОСОБА_8. Кум заїхав через декілька хвилин, і вони на мотоциклі останнього поїхали до нього додому. Знаходячись у нього вдома, десь о 17 годині ОСОБА_13 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_32, з яким домовився про зустріч. Приблизно о 17 годині 40 хвилин вони із кумом приїхали в м. Білопілля. Віталія довелось чекати десь півгодини. Коли знайомий кума прийшов, вони всі разом поїхали до його гаража подивитися автомобіль і домовитись за ціну. По дорозі додому, приблизно о 22 годині, біля дамби в с. Воронівка вони із кумом зустріли молодих людей, які розпивали спиртні напої і запропонували приєднатися до них. Але він відмовився, оскільки 28 жовтня 2009 року йому необхідно було їхати в районний відділ міліції. Постоявши хвилин десять із молоддю, вони поїхали додому. По дорозі він із телефону ОСОБА_13 дзвонив ОСОБА_11, щоб дізнатись, де вона знаходиться. Коли вони приїхали до нього додому, там вже були ОСОБА_14, ОСОБА_11 і ОСОБА_15. Після цього з дому до ранку наступного дня він нікуди не виходив. Наступного дня він із ОСОБА_8 поїхали в районний відділ внутрішніх справ. Протягом всього судового розгляду справи ОСОБА_5 заперечував, що біля магазину зустрічав ОСОБА_10 та ОСОБА_9, а також, що наносив останньому тілесні ушкодження. Підсудний стверджував, що початкові покази в ході досудового слідства він давав під тиском співробітників міліції.

Незважаючи на те, що ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів визнав частково, його вина повністю доказана показами потерпілих, свідків, експертів, які є логічними і послідовними, а також письмовими матеріалами справи в їх сукупності.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 показала, що 30 жовтня 2009 року сусіди батька зателефонували їй і повідомили про його смерть. Від ОСОБА_16 вона дізналась про те, що перед смертю батька побили. Односельчани їй говорили, що ввечері 27 жовтня 2009 року батька побив ОСОБА_5

Потерпіла ОСОБА_3 у судовому засіданні показала, що про побиття свого чоловіка саме ОСОБА_5 їй стало відомо від односельців. Вони стверджують, що ОСОБА_9 побили за те, що він відмовився йти за горілкою.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що зранку 27 жовтня 2009 року він разом із ОСОБА_17 орали городи, після чого розпивали спиртні напої. Додому він повернувся приблизно о 15 годині і до 6 години наступного дня нікуди не виходив. Близько 17 години 27 жовтня 2009 року до нього за нитками приходив ОСОБА_5 Приблизно хвилин через двадцять за ОСОБА_5 на мотоциклі заїхав його кум, і вони вдвох поїхали дивитися машину, яку ОСОБА_5 хотів придбати. 2 листопада 2009 року співробітники міліції привезли його разом із ОСОБА_5 до районного відділу внутрішніх справ, підозрюючи у скоєнні злочину, зокрема, у побитті двох чоловіків, один з яких помер на третій день. Четверо діб їх тримали у райвідділі міліції, після чого його відпустили, а ОСОБА_5 затримали.

Однак, початкові покази, які давав свідок ОСОБА_8 в ході досудового слідства, суперечать вище викладеним. Так, із протоколу його допиту від 6 листопада 2009 року вбачається, що зранку 27 жовтня 2009 року він разом із ОСОБА_17 орав конем городи у мешканців села (цей день йому запам'ятався саме у зв'язку з виконанням вказаних робіт). При цьому вони з ОСОБА_17 вживали спиртні напої. Закінчивши роботу приблизно о 15 годині, вони з ОСОБА_17 поїхали до нього додому, де ще трохи посиділи, після цього ОСОБА_17 поїхав до себе додому. Цього ж дня, приблизно о 16 годині він прийшов до ОСОБА_5 і запропонував йому сходити в центр с. Куянівка та випити там спиртного, на що ОСОБА_5 погодився. Метрів за 50 до магазину «Надія» в с. Куянівка вони зустріли двох чоловіків. Привітавшись, він попросив одного них на прізвисько «ОСОБА_10» купити горілку, щоб разом її розпити. Але інший чоловік не погодився йти за спиртним і щось в нецензурній формі сказав на адресу ОСОБА_5 Після цього між ОСОБА_5 та чоловіком на ім'я ОСОБА_9, виникла словесна сварка, під час якої ОСОБА_9 ударив кулаком в обличчя ОСОБА_5 Від удару ОСОБА_5 впав, але одразу ж піднявся. Після цього ОСОБА_5 наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_9, від якого останній упав на землю. В цей час ОСОБА_10 («ОСОБА_10») щось сказав, і він безпричинно вдарив його в праве вухо. Від удару ОСОБА_10 упав на землю і більше не піднімався, хоча був у свідомості. ОСОБА_9 в цей час також лежав на землі на правому боці, обличчям до ОСОБА_5, головою в напрямку магазину і намагався встати. Але ОСОБА_5 двічі вдарив ОСОБА_9 ногою. Перший раз по тулубу, приблизно в область грудної клітини. Удар був досить сильним, після нього ОСОБА_9 перевернувся, та знаходився обличчям від ОСОБА_5. Другий удар ОСОБА_5 наніс ногою в область потилиці. Після цього бійка припинилась. Всі ці події продовжувались приблизно 4 хвилини. (а. с. 98-103, т. 1).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначив, що в ході досудового слідства він давав початкові покази під психічним тиском співробітників міліції, підписуючи все те, що вони йому пропонували.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні показала, що зранку 27 жовтня 2009 року її чоловік ОСОБА_8 поїхав конем орати городи. Повернувшись близько 15 години, він з дому нікуди не ходив. ОСОБА_5 того дня до них не приходив.

Однак, будучи допитаною в ході досудового слідства свідок ОСОБА_18 давала інші покази. Так, з протоколів її допиту від 7 листопада 2009 року та від 16 лютого 2010 року вбачається, що зранку 27 жовтня 2009 року її чоловік ОСОБА_8 разом із ОСОБА_17 орали городи. Повернувся додому він приблизно о 16 годині в стані алкогольного сп'яніння. Випивши із ОСОБА_17 ще трохи спиртного, чоловік перевдягнувся і кудись пішов. Додому він повернувся близько 23 години.(а. с. 122-126, т. 1).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_18 зазначила, що початкові покази в ході досудового слідства вона давала під психічним тиском співробітників міліції, крім цього вона переплутала дні.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 показала, що 27 жовтня 2009 року о 7 годині ранку її батько ОСОБА_8 поїхав разом із ОСОБА_17 орати конем городи. Додому батько повернувся приблизно о 15 годині і більше нікуди цього дня не ходив.

В ході досудового слідства свідок ОСОБА_19 давала інші покази, які суперечать вищевикладеним. Так, згідно протоколів допиту останньої від 7 листопада 2009 року та від 16 лютого 2010 року, зранку 27 жовтня 2009 року її батько ОСОБА_8 разом із ОСОБА_17 орали городи. Повернувся додому він приблизно о 16 годині в стані алкогольного сп'яніння. Випивши із ОСОБА_17 ще трохи спиртного, батько перевдягнувся і кудись пішов. Додому він повернувся пізно, коли вона вже спала. (а. с. 129-132, т. 1).

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що ввечері 27 жовтня 2009 року він разом із ОСОБА_9 по дорозі з роботи додому зайшли в магазин «Надія» , де купили пиво й цигарки. Після цього він пішов у підсобку магазину до сторожа ОСОБА_20 домовитися з приводу вивезення перегною. Коли він вийшов на вулицю, то ОСОБА_9 там вже не було. Свідком бійки він також не був. В денний час 27 жовтня 2009 року він бачив на обличчі у ОСОБА_9 синці, але вони були застарілі. Крім цього, він скаржився на головний біль та біль у грудях. На його запитання, що трапилось, ОСОБА_9 відповів, що упав із ліжка.

Однак, будучи допитаним в ході досудового слідства свідок ОСОБА_10 дав інші покази, що суперечать вищевикладеним. Так, із протоколу допиту останнього від 6 листопада 2010 року вбачається, що близько 17-18 години 27 жовтня 2009 року (цей день він запам'ятав, так як його побили в с. Куянівка) він разом із ОСОБА_9 поверталися з роботи. По дорозі зайшли в магазин «Надія», де купили пива та вина, яке випили за магазином. Після цього вони вирішили йти додому. Відійшовши метрів 50 від магазину, вони зустріли ОСОБА_8 та ОСОБА_5, які були у стані алкогольного сп'яніння, і почали вимагати у них пляшку горілки. В цей час ОСОБА_9 висловився їх бік нецензурною лайкою, внаслідок чого почалась бійка. В ході бійки ОСОБА_8 наніс йому удар кулаком в обличчя, від якого він впав на землю. В цей час він побачив як ОСОБА_5 декілька разів вдарив ОСОБА_9 в обличчя, внаслідок чого останній впав на землю. Після цього бійка припинилась. ОСОБА_9 піднявся і, утримуючи велосипед, пішов додому. Чи бив ОСОБА_5 ОСОБА_9 по тулубу він не бачив. (а. с. 106-109, т. 1).

У судовому засіданні свідок ОСОБА_10 зазначив, що в ході досудового слідства він давав початкові покази під фізичним і психічним тиском співробітників міліції.

Покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_19 і ОСОБА_10, які вони дали в ході судового слідства, суд оцінює критично і не приймає до уваги, оскільки вони суперечать письмовим матеріалам справи. Крім цього, твердження останніх стосовно того, що під час допиту на них здійснювали тиск співробітники міліції на думку суду є безпідставними, оскільки в ході проведеної прокуратурою району перевірки вказаний факт не знайшов свого підтвердження. За результатами даної перевірки 12 липня 2010 року була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи відносно співробітників міліції, яка до цього часу ніким не оскаржена (а. с. 271-272, т. 2). Як пояснили у судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_19 і ОСОБА_10, підстав обмовляти ОСОБА_5 в ході досудового слідства у них не було.

Свідок ОСОБА_21 у судовому засіданні показав, що він підробляє сторожем у магазині «Надія». З 20 години 27 жовтня 2009 року він був на роботі. Ніякої бійки не бачив. А ОСОБА_10 до нього з пивом заходив напередодні, щоб домовитися з приводу вивезення перегною.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 показала, що 27 жовтня 2009 року до неї додому прийшов покійний ОСОБА_9 Він був побитий. Вона хотіла викликати швидку допомогу, але ОСОБА_9 сказав, що цього робити не потрібно, а тому вона його лікувала в домашніх умовах, але йому ставало гірше. На її запитання, що трапилось, ОСОБА_9 відповів, що впав із ліжка і вдарився. Крім цього свідок також додала, що коли 25 жовтня 2009 року ОСОБА_9 йшов з дому, то ніяких видимих тілесних ушкоджень у нього не було. Коли ввечері 27 жовтня 2009 рок він повернувся, то у нього на лівій щоці був свіжий синець, а також синець на ребрах. 30 жовтня 2009 року ОСОБА_9 помер у неї вдома.

Свідок ОСОБА_22 у судовому засіданні показав, що 27 жовтня ОСОБА_9 прийшов додому і сказав, що в нього все болить. У нього був синець під оком, крім цього він скаржився на головний біль.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні показала, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допомагали їй по господарству. Вранці 27 жовтня 2009 року видимих синців у ОСОБА_9 не було. Додому ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цього дня пішли приблизно о 16 годині. Більше ОСОБА_9 вона не бачила.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_24 показав, що коли останній раз він бачив ОСОБА_9, то у нього на обличчі був синець. На його запитання, що трапилось, ОСОБА_9 відповів, що впав із ліжка.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 показала, що ніч із 26 на 27 жовтня 2009 року ОСОБА_5 провів з нею. Вранці, домовившись про те, що ввечері він забере її з роботи, ОСОБА_5 пішов додому. На початку 19 години вона зателефонувала ОСОБА_5 і повідомила про те, що через 5 хвилин виходить. На вулиці до неї на велосипеді під'їхав ОСОБА_14 і сказав, що ОСОБА_5 поїхав з кумом дивитися машину, а його попросив її зустріти. Коли вони із ОСОБА_14 в проміжок часу між 19 год. 30 хв. і 20 год. підходили до дому, їй із телефону кума подзвонив ОСОБА_5 і сказав, що скоро буде. Додому ОСОБА_5 разом із кумом приїхали приблизно о 20 годині. Після цього він нікуди не виходив.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що 27 жовтня 2009 року приблизно о 17 годині він на мотоциклі під'їхав до господарства ОСОБА_8, забрав звідти свого кума ОСОБА_5 та поїхав разом із ним в м. Білопілля подивитися автомобіль, який ОСОБА_5 хотів купити. З Білопілля додому вони виїхали приблизно о 19 годині 30 хвилин. В с. Воронівка вони зупинилися біля молоді, яка відпочивала біля ставка, покурили, після чого поїхали далі. Додому ОСОБА_5 він привіз приблизно о 20 годині.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 показав, що ввечері 27 жовтня 2010 року він зустрічав ОСОБА_11 з роботи, оскільки ОСОБА_5 разом із ОСОБА_13 в цей час їздили дивитися автомобіль. Додому ОСОБА_5 повернувся приблизно о 20 годині і більше в цей день нікуди не виходив.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що о 17 годині 27 жовтня 2009 року її брат ОСОБА_5 разом із кумом ОСОБА_13 поїхали в м Білопілля дивитися машину, яку ОСОБА_5 хотів купити. Додому вони повернулися приблизно о 20 годині. В цей день ОСОБА_5 більше нікуди не ходив.

Покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_15, ОСОБА_14 та ОСОБА_13 суд оцінює критично і не приймає до уваги, так як ОСОБА_11 на момент затримання ОСОБА_5 співмешкала з ним, ОСОБА_15 є сестрою підсудного, ОСОБА_14 співмешкає із сестрою ОСОБА_5, а ОСОБА_13 є кумом останнього, а тому суд вважає їх зацікавленими особами. Крім цього, покази вказаних свідків суперечать іншим доказам, які були досліджені в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні показав, що 27 жовтня 2010 року ОСОБА_17 та ОСОБА_8 орали городи у мешканців с. Куянівка конем, що належить підприємству, яке він очолює.

Допитаний у судовому засіданні експерт-криміналіст ОСОБА_26 показав, що 6 листопада 2009 року проводилось відтворення обстановки і обставин події за участю ОСОБА_5 Під час проведення даної слідчої дії останній винним себе визнавав, добровільно і самостійно показував на макеті, як наносив тілесні ушкодження, що спричинили смерть ОСОБА_9 Будь-якого тиску з боку працівників міліції на ОСОБА_5 не було.

Судово-медичний експерт ОСОБА_27 будучи допитаним у судовому засіданні показав, що був присутнім при відтворенні обстановки і обставин події за участю ОСОБА_5 Під час проведення вказаної слідчої дії останній, хоча і вів себе не впевнено, але добровільно і самостійно показував, як наносив удари. Показаний ним механізм нанесення ударів ОСОБА_9 відповідав локалізації виявлених у нього тілесних ушкоджень. З боку працівників міліції будь-якого тиску на ОСОБА_5 не було. Смерть потерпілого ОСОБА_28 настала внаслідок травми голови, яка не характерна для падіння з висоти власного росту. Виявлені у ОСОБА_28 тілесні ушкодження спричинені йому за декілька днів до смерті.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 показала, що вона наглядала за квартирою ОСОБА_7, розташованою за адресою: АДРЕСА_3. На початку січня 2004 року вона виявила факт крадіжки із вказаної квартири, двох крісел і баяна, про що одразу повідомила господаря.

Свідок ОСОБА_29 у судовому засіданні показав, що при проведенні початкових слідчих дій по кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_5, останній без будь-якого примусу давав логічні і послідовні свідчення, які повністю відповідали матеріалам справи, показам потерпілих і свідків.

Крім показів потерпілих, свідків, експертів, факт вчинення ОСОБА_5 інкримінованих йому злочинів підтверджується також письмовими матеріалами справи.

Так, згідно протоколу явки з повинною від 3 листопада 2009 року, написаного власноручно ОСОБА_5, останній зізнався у спричиненні тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а. с. 32, т. 1).

З протоколу явки з повинною від 16 березня 2010 року вбачається, що ОСОБА_5 зізнався у вчиненні на початку січня 2004 року крадіжки двох крісел і баяна з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, двох крісел і баяна (а. с. 67, т. 1).

З протоколу огляду місця події від 31 жовтня 2009 року, плану-схеми та фототапблиці до нього вбачається, що в одній із кімнат житлового будинку ОСОБА_16, розташованого за адресою: АДРЕСА_5, на дивані виявлено труп ОСОБА_9 Сліди боротьби в будинку відсутні (а. с. 36-39, т. 1).

Згідно протоколу огляду місця події від 13 листопада 2009 року, плану-схеми та фототаблиці до нього, місцем події є територія на вулиці Кайдаша в с. Куянівка, поряд із магазином «Надія», де асфальтне покриття дороги напівзруйноване і місцями щебінь гострими кутами виступає із землі (а. с. 49-55, т. 1).

Відповідно до протоколу огляду місця події від 10 січня 2004 року, плану-схеми та фототаблиці до нього, місцем події є квартира АДРЕСА_6. Сліди злому замка вхідних дверей вказаної квартири при огляді виявлені не були (а. с. 60-63, т. 1).

Відповідно до протоколів відтворення обстановки та обставин події з використанням фото- та відеозйомки, проведених 6 та 7 листопада 2010 року за участю свідка ОСОБА_8, фототаблиць до них, останній розказав про події, що трапились ввечері 27 жовтня 2009 року, і показав на місцевості та на макеті, яким чином ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_9 тілесні ушкодження (а. с.207-213, т. 1).

Згідно протоколу відтворення обстановки та обставин події, проведеного 2 квітня 2010 року за участю ОСОБА_5, та планів-схем до нього останній розказав та показав на власноручно намальованих схемах, яким чином він скоїв викрадення двох крісел і баяна з квартири ОСОБА_7, а також вказав на місце, де він пізніше знищив викрадене майно (а. с. 233-236, т. 1).

Згідно протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 15 листопада 2009 року, останні підтвердили свої покази, які давали будучи допитаними в якості свідків 6 листопада 2009 року, зокрема, факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (а. с.194-196, т. 1).

Згідно протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 25 січня 2010 року, під час якої ОСОБА_8 підтвердив факт спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень ОСОБА_9 27 жовтня 2009 року (а. с.197-202, т. 1).

Згідно протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_30, останній підтвердив факт того, що в січні 2004 року бачив у помешканні ОСОБА_5 крісла, яких до цього в нього не було. (а. с. 203-204, т. 1).

Згідно протоколу очної ставки, проведеної між ОСОБА_5 та ОСОБА_31, остання підтвердила факт того, що в січні 2004 року бачила у помешканні ОСОБА_5 крісла, яких до цього в нього не було. (а. с. 205, т. 1).

З висновку судово-медичної експертизи №138-А від 02 грудня 2009 року вбачається, що причиною смерті ОСОБА_9 стала поєднана тупа травма голови та грудної клітки, що супроводжувалась крововиливами під тверду та м'яку мозкові оболонки, забиттям головного мозку, переломом ІУ ребра зліва та ускладнилася набряком головного мозку. Тілесні ушкодження у виді крововиливів під тверду та м'яку мозкові оболонки, забиття головного мозку, крововиливів у м'які тканини потилиці справа, перелом ІУ ребра зліва по задньо-пахвинній лінії, синця під правим оком утворились від дії тупих предметів. Всього потерпілому спричинено не менше двох ударів в голову, зокрема, один удар під праве око, другий - в ділянку потилиці, а також не менше одного удару в грудну клітку, в ділянку ІУ ребра зліва по задньо-пахвинній лінії. Всі тілесні ушкодження спричинені ОСОБА_9 прижиттєво. Потерпілий міг прожити час з моменту спричинення йому тілесних ушкоджень до моменту смерті. При наданні ОСОБА_9 своєчасної кваліфікованої медичної допомоги в умовах стаціонару, можна було б уникнути смерті останнього. Тілесні ушкодження у ОСОБА_9 не характерні для отримання їх при падінні з висоти власного зросту як з прискоренням від удару в обличчя, так і без прискорення. Тілесні ушкодження у потерпілого могли утворитись внаслідок нанесення йому ударів руками і ногами. Виявлені у ОСОБА_9 тілесні ушкодження можуть відповідати строку та обставинам, вказаним у постанові (а. с. 3-6, т. 2).

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №27 від 03 лютого 2010 року механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідження трупа ОСОБА_9 співпадає з механізмом нанесення, продемонстрованим свідком ОСОБА_8 в ході відтворення обстановки та обставин події (а. с. 14, т. 2).

З висновку додаткової судово-медичної експертизи №28 від 03 березня 2010 року вбачається, що механізм спричинення тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичному дослідженні трупа ОСОБА_9 співпадає з механізмом нанесення, продемонстрованим підозрюваним ОСОБА_5 в ході відтворення обстановки та обставин події (а. с. 18, т. 2).

Згідно висновку комплексної амбулаторної психіатричної експертизи №465 від 21 грудня 2009 року ОСОБА_5 будь-якими психічними захворюваннями не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, і на момент інкримінованого йому злочину міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а. с. 22-24, т. 2).

З висновку товарознавчої експертизи №596 від 02 квітня 2010 року вбачається, що загальна вартість викрадено ОСОБА_5 майна, зокрема, двох крісел та баяна становить 380 грн. (а. с. 54, т. 2).

Крім цього, з матеріалів кримінальної справи також вбачається, що на початку досудового слідства ОСОБА_5 давав логічні і послідовні покази, які повністю відповідали матеріалам кримінальної справи.

Так, згідно протоколу допиту ОСОБА_5 в якості свідка від 3 листопада 2009 року, останній показав, що 27 жовтня 2009 року, приблизно о 18 годині він разом із ОСОБА_8 пішли в с. Куянівка Метрів за 50 до магазину «Надія» вони зустріли ОСОБА_10 та чоловіка на ім'я ОСОБА_9. Останні, як і вони з ОСОБА_8, також перебували в стані алкогольного сп'яніння. ОСОБА_8, вийнявши із кишені гроші, запропонував комусь із них придбати спиртне. Однак, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не погодились. Під час цієї розмови ОСОБА_9, який стояв навпроти нього, висловився нецензурною лайкою і наніс йому удар в обличчя кулаком правої руки, в результаті чого він впав на землю та обдер при падінні ліву ногу об асфальт. Піднявшись, він навмисно наніс ОСОБА_9 удар кулаком правої руки в обличчя. Від цього удару ОСОБА_9 упав на землю. Він, будучи розлюченим, двічі вдарив ОСОБА_9 правою ногою в область ребер і в голову (а. с. 115-117, т. 1).

Зазначені покази ОСОБА_5 підтримав будучи допитаним в якості підозрюваного від 6 листопада 2010 року (а. с. 135, т. 2).

З постанови Білопільського районного суду від 9 листопада 2009 року вбачається, що під час обрання ОСОБА_5 міри запобіжного заходу у виді взяття під варту, він не заперечував факт вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (а. с. 138, т. 2).

Таким чином те, що ОСОБА_5 вподальшому змінив свої покази, заперечуючи факт спричинення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, суд розцінює як спосіб його захисту з метою уникнути кримінальної відповідальності.

Його покази під час допиту в якості обвинуваченого, а також в ході судового слідства суд оцінює критично так як вони суперечать обставинам справи і спростовуються показами свідків.

В основу вироку суд кладе покази ОСОБА_5, які він давав на досудовому слідстві під час допиту в якості свідка та підозрюваного, покази свідків ОСОБА_21, ОСОБА_16, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_29, оголошені в судовому засіданні покази свідків ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_19 і ОСОБА_10, які вони дали в ході досудового слідства, зокрема, під час їх допитів в якості свідків 6 листопада 2009 року, 7 листопада 2009 року та 16 лютого 2010 року відповідно, покази експертів ОСОБА_26, ОСОБА_27, які є послідовними, логічними і не суперечать матеріалам кримінальної справи. Підстав у вказаних свідків обмовляти ОСОБА_5 не було і не має. Крім цього, сам підсудний пояснив, що неприязних стосунків у нього з цими свідками не було і не має.

Підсудний ОСОБА_5 показав суду, що в ході досудового слідства обмовив себе, оскільки співробітники міліції здійснювали на нього психічний тиск, а кримінальна справа відносно нього сфабрикована.

Однак, суд не може прийняти ці покази до уваги, оскільки згідно постанови прокуратури Білопільського району від 22 лютого 2010 року факт застосування психічного чи фізичного насильства працівниками міліції відносно ОСОБА_5 не підтвердився і у порушенні кримінальної справи за цим фактом відмовлено (а. с. 118-121, т. 2). ОСОБА_5 про відмову в порушенні кримінальної справи відомо, копія постанови ним отримана і він її не оскаржив.

Посилання ОСОБА_5 на те, що 27 жовтня 2009 року в період часу з 17 години 30 хвилин до 19 години 30 хвилин він разом із ОСОБА_13 знаходився і м. Білопілля, суд вважає необґрунтованими, оскільки вони суперечать його показам, які він давав в ході досудового слідства, будучи допитаним в якості свідка і підозрюваного, показам свідків ОСОБА_8, ОСОБА_18, ОСОБА_19 і ОСОБА_10, які вони дали в ході досудового слідства. Будь-яких інших доказів факту перебування ОСОБА_5 в момент скоєння злочину в м. Білопілля в ході судового розгляду справи не здобуто,

За таких обставин суд вважає, що вина підсудного в ході судового слідства знайшла своє повне підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

При призначенні виду та міри покарання підсудному суд враховує ступінь тяжкості скоєних ним злочинів, а також особу підсудного, який задовільно характеризується за місцем проживання, будучи судимим за скоєння умисних злочинів проти особи на шлях виправлення не став і повторно скоїв умисний тяжкий злочин проти особи.

Обставин, які б пом'якшували відповідальність підсудного судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 є скоєння злочинів у стані алкогольного сп'яніння.

Таким чином, суд вважає, що за вчинення ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України, необхідним і достатнім для виправлення підсудного та попередження нових злочинів буде покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні ОСОБА_5 покарання суд також враховує, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України він скоїв будучи не судимим. Покарання, призначене вироком Сумського районного суду від 28 січня 2005 року підставі ст. 71 КК України, у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі він відбув повністю, а покарання, призначене вироком Білопільського районного суду від 17 листопада 2009 року, у виді 2 місяців арешту ним не відбуте. А тому суд вважає при призначенні ОСОБА_5 покарання застосувати положення ч. 1 та 4 ст. 70 КК України.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_2 заявила до ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної шкоди в сумі 4 693 грн. та моральної шкоди в сумі 5 000 грн., проти якого підсудний заперечував.

Судом встановлено, що злочинними діями ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_2 була спричинена матеріальна шкода в сумі 4 693 грн. 10 коп., які складаються із понесених останньою витрат на поховання батька і підтверджуються товарними чеками від 31 жовтня 2009 року та рахунком від 30 жовтня 2009 року (а. с. 217-218, 221-222, т. 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

Таким чином, позовні вимоги потерпілої ОСОБА_2 про стягнення із підсудного ОСОБА_5 матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі. Стягненню з підсудного на користь потерпілої підлягають кошти в сумі 4 693 грн.

Позов потерпілої ОСОБА_2 про стягнення із підсудного моральної шкоди в сумі 5 000 грн. також підлягає повному задоволенню, так як суд вважає, що саме на таку суму їй була заподіяна моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала внаслідок смерті батька, що загинув у результаті злочинних дій ОСОБА_5

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювача), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Таким чином, стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягає моральна шкода у сумі 5 000 грн.

Крім цього, у відповідності до ст. 93 КПК України, стягненню із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 підлягають понесені останньою і документально підтверджені витрати за надання правової допомоги у сумі 1 000 грн.

Всього стягненню із підсудного ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_28 підлягають кошти в сумі 10 693 грн. 10 коп.

Потерпіла ОСОБА_3 заявила до підсудного ОСОБА_5 позов про стягнення моральної шкоди у сумі 5 000 грн., який підсудний не визнав повністю.

Суд вважає, що позовні вимоги потерпілої підлягають повному задоволенню на підставі ст. 23, ч. 2 ст. 1168 ЦК України, так як саме на таку суму їй була спричинена моральна шкода, яка виразилася моральних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку зі смертю чоловіка.

Стягненню із ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ ГУМВС України в Сумській області підлягають витрати за проведення трасологічної експертизи в сумі 158 грн. 66 коп. та товарознавчої експертизи в сумі 112 грн. 68 коп., а всього 271 грн. 34 коп. (а. с. 53, 56, т. 2).

Речові докази: джинсові штани та сетер, які знаходяться в камері схову речових доказів Білопільського РВ ГУМВС України в Сумській області, повернути власнику - ОСОБА_5; сім-карту мобільного оператора «МТС» з мобільним номером НОМЕР_1 залишити ОСОБА_11 як власнику, мобільний телефон марки «Simens А-70» чорного кольору та сім карту з логотипом «Джинс» з мобільним номером НОМЕР_2 залишити власнику ОСОБА_8, мобільний телефон марки «Soni Ericsson W 200і» чорного кольору, імейл НОМЕР_3 та сім-картою мобільного оператора «МТС» з мобільним номером НОМЕР_4 залишити ОСОБА_13 як власнику (а. с.45-46, 62, 66, 71- 72).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 121 КК України і призначити йому покарання:

· за ч. 1 ст. 185 КК України у виді одного року позбавлення волі;

· за ч. 2 ст. 121 КК України у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_5 покарання у виді семи років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч. 4 КК України шляхом повного складання покарань, призначених цим та попереднім вироком Білопільського районного суду від 17 листопада 2009 року, визначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді семи років двох місяців позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу залишити попередню - тримання під вартою.

Строк відбування покарання відраховувати з 6 листопада 2009 року.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ ГУМВС України в Сумській області 271 (двісті сімдесят одну) грн. 34 коп.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 10 693 (десять тисяч шістсот дев'яносто три) грн. 10 коп.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 5 000 (п'ять тисяч) грн.

Речові докази: штани і светр - повернути ОСОБА_5, сім-карту мобільного оператора «МТС» з мобільним номером НОМЕР_1 залишити ОСОБА_11 як власнику, мобільний телефон марки «Simens А-70» чорного кольору та сім карту з логотипом «Джинс» з мобільним номером НОМЕР_5 залишити власнику ОСОБА_8, мобільний телефон марки «Soni Ericsson W 200і» чорного кольору, імейл НОМЕР_3 та сім-картою мобільного оператора «МТС» з мобільним номером НОМЕР_4 залишити власнику ОСОБА_13.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Суддя:

Вірно:

Суддя Білопільського районного суду Ю. М. Свиргуненко