У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Верещак В.М.

суддів

Гошовської Т.В., Пошви Б.М.

за участю прокурора

Микитенка О.П.

засудженого

ОСОБА_1.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 19 квітня 2007 року
кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1. на вирок
апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2006 року.

Цим вироком засуджено:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження, громадянина України, уродженця й мешканця АДРЕСА_1,
Куйбишівського району, Запорізької області, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_2, який має
на утриманні неповнолітню дитину, раніше судимого: 14.11.1996 року
Куйбишевським районним судом Запорізької області за ст.ст. 117 ч. 1, 118 ч. 1
КК України на 6 років позбавлення волі; звільнений 28.08.1999 року на підставі
ст. 5 Закону України “Про амністію” від 16.07.1999 року,

за п.п. 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі; за ч.
4 ст. 152 КК України на 13 років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 153 КК України
на 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів остаточно призначено
довічне позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1.: на користь потерпілої ОСОБА_2 на
відшкодування матеріальних збитків - 500 грн.; на відшкодування моральної шкоди
- 1500 грн.; на користь потерпілої ОСОБА_6 на відшкодування матеріальних
збитків - 500 грн.; на відшкодування моральної шкоди - 1000 грн.

Як визнав суд, ОСОБА_1 вчинив злочини за таких обставин.

31 жовтня 2004 року ОСОБА_1 спільно з неповнолітньою ОСОБА_3. та ОСОБА_4
протягом дня вживав спиртні напої у різних місцях АДРЕСА_1 Куйбишевського
району Запорізької області. Ввечері того ж дня ОСОБА_1 з метою продовження
спільного вживання спиртних напоїв на своєму мотоциклі привіз ОСОБА_3. та
ОСОБА_4 у лісосмугу, розташовану у 3,5 км від АДРЕСА_1, де між ним та
потерпілими виникла сварка. Під час сварки, яка переросла у бійку, у ОСОБА_1.
виник умисел на зґвалтуванняОСОБА_3. та насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом із ОСОБА_5.

З цією метою ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, повторно,
із застосуванням фізичного насильства, вчинив зґвалтування
неповнолітньоїОСОБА_3., у процесі якого у нього виник умисел на вбивствоОСОБА_3.
з помсти за вчинений останньою опір. Маючи намір на позбавлення життя
потерпілої, поєднане з її зґвалтуванням, ОСОБА_1 здавив шиюОСОБА_3. руками, а
потім, обмотавши шию потерпілої її ж колготками, затягнув їх на шиї
потерпілої. Смерть потерпілоїОСОБА_3. настала від механічної асфіксії.

Після цього, ОСОБА_1, будучи особою, яка раніше вчинила зґвалтування, із
застосуванням фізичного насильства до потерпілої ОСОБА_4, задовольнив з нею
статеву пристрасть неприродним способом, у процесі чого у нього виник умисел на
вбивство ОСОБА_4 із помсти за вчинений нею опір. Маючи намір на позбавлення
життя потерпілої, поєднане із насильницьким задоволенням із нею статевої
пристрасті неприродним способом, ОСОБА_1, будучи особою, яка раніше вчинила
згвалтування, а також умисне вбивство, здавив шию ОСОБА_4 руками. Смерть
потерпілої ОСОБА_4 настала від механічної асфіксії.

Засуджений ОСОБА_1 у касаційній скарзі посилається на те, що його винність
у злочинах, за які його засуджено є недоведеною. Показання, які він давав на
досудовому слідстві, і на які послався суд, були дані ним під фізичним та
психологічним тиском з боку працівників міліції, із порушенням права на захист.
Зазначає, що у справі неповно з'ясовані фактичні обставини, а висновки суду не
відповідають обставинам справи; що досудове та судове слідство проведено
однобічно, поверхово, з обвинувальним ухилом; що належним чином не перевірена
причетність до вчинення злочинів інших осіб; що суд необґрунтовано послався на
висновки експертиз, оскільки вони не дають конкретної відповіді і не вказують
на його причетність до злочинів. Просить вирок скасувати, а справу закрити за
недоведеністю вчинення ним злочинів або направити справу на нове розслідування.

Потерпілою ОСОБА_2 подані заперечення на касаційну скаргу засудженого.

Заслухавши доповідача, пояснення засудженого, який підтримав касаційну
скаргу, пояснення прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає
задоволенню частково, а вирок зміні з виключенням із вступної частини вироку
посилання на попередньою судимість ОСОБА_1., оскільки на момент вчинення нового
злочину вона була погашена та з мотивувальної частини вироку - кваліфікуючої
ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - повторність,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга засудженого підлягає задоволенню частково.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за
які його засуджено, відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований
сукупністю доказів, розглянутих у судовому засіданні, наведених у вироку і
належно оцінених судом, і є правильним.

Цей висновок, зокрема, ґрунтується на чисельних показаннях самого
засудженого на досудовому слідстві, потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_6, свідків
ОСОБА_7, ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, на даних,
що містяться у протоколах огляду місця події, виїмки та вилучення; висновках
судово-медичних та судово-імунологічних експертиз.

Так, в стадії досудового слідства ОСОБА_1 звернувся з явкою з повинною і на
допитах як підозрюваного, обвинуваченого дав показання, в яких підтверджував
факт нанесення потерпілійОСОБА_3 удару ліктем по шиї та нанесення потерпілій
ОСОБА_4 удару ногою по голові і здавлення шиї останньої колготами, які
належалиОСОБА_3; не заперечував здавлення шиї обох потерпілих руками, а також
зґвалтуванняОСОБА_3. та задоволення статевої пристрасті неприродним способом з
ОСОБА_4. Крім того, вказував, що смерть потерпілих настала одразу ж після його
дій.

Ці показання ОСОБА_1 підтвердив і при відтворенні обстановки та обставин
події.

Зазначені показання ОСОБА_1. узгоджуються з об'єктивними даними, що
містяться, зокрема, у протоколі огляду місця події від 10.11.2004 року, із
якого видно, що у лісосмузі, розташованої у 3,5 км від АДРЕСА_1 і на відстані
13,5 м від путівця виявлені трупиОСОБА_3. та ОСОБА_4 з ознаками насильницької
смерті. При цьому нижня частина трупів оголена, а шия ОСОБА_4 обмотана колготами. У місті
виявлення трупів слідчим була закопана пластикова пляшка з відповідною
запискою, яка згодом, за вказівкою ОСОБА_1., була виявлена при проведенні
відтворення обстановки та обставин події з участю останнього, що, як правильно
зазначив суд, підтверджує обізнаність ОСОБА_1. щодо місця вчинення злочинів та
місця і стану, у якому той залишив трупи потерпілих.

З висновків судово-медичних експертиз та додаткових судово медичних
експертиз №НОМЕР_1 вбачається, що на трупіОСОБА_3. виявлені садна та синці в
області голови, синці та симетричні крововиливи у м'які тканини шиї; синці на
лівій нозі; на трупі ОСОБА_4 - садна, синці. крововиливи у м'які тканини
голови, синці та крововиливи у м'які тканини шиї, перелом великого ріжка
під'язикової кістки справа. Смерть потерпілих настала 31 жовтня 2004 року між
20 та 21 годиною від механічної асфіксії внаслідок здавлення шиї тупими
твердими предметами, якими могли бути і пальці рук. Крім цього, при дослідженні трупів були
виявлені сперматозоїди, походження яких від ОСОБА_1., відповідно до висновків
судово-імунологічних експертиз № НОМЕР_3, не виключається.

Зазначені дані судово-медичних експертиз підтвердив у судовому засіданні
експерт ОСОБА_14. та вказав, що ці дані не суперечать показанням ОСОБА_1. при
відтворенні обстановки та обставин події щодо
кількості, характеру та локалізації, виявлених у потерпілих тілесних
ушкоджень.

Згідно із висновками судово-криміналістичних експертиз №НОМЕР_2 на куртці
потерпілоїОСОБА_3. виявлені текстильні волокна з куртки та брюк ОСОБА_1.; на
куртці та брюках потерпілої ОСОБА_4 виявлені текстильні волокна з куртки та
брюк ОСОБА_1.; на куртці й брюках ОСОБА_1. виявлені текстильні волокна з
курткиОСОБА_3. та брюк ОСОБА_4

З послідовних показань свідка ОСОБА_13- дільничного інспектора убачається,
що після затримання ОСОБА_1 говорив йому, що одразу ж після вчинення злочинів
хотів прийти до нього та заявити про скоєне.

Ці показання свідка ОСОБА_13 узгоджуються з даними, які містяться у явці з
повинною ОСОБА_1.

Крім цього, із попереднього вироку щодо ОСОБА_1., на який підставно
послався суд, убачається, що при скоєнні злочину для подолання опору потерпілої
ОСОБА_1 застосував здавлення шиї останньої, тобто такий самий спосіб, як і при
вчиненні дій щодоОСОБА_3. та ОСОБА_4

Таким чином. суд першої інстанції, дослідивши зібрані докази і, давши їм
ґрунтовну оцінку, дійшов правильного висновку щодо винності ОСОБА_1. у вчиненні
злочинів щодоОСОБА_3. та ОСОБА_4

Суд у вироку навів мотиви прийнятого рішення і воно є переконливим.

Доводи, наведені у скарзі засудженого про те, що він не має ніякого
відношення до цих злочинів і його винність не є доведеною, спростовані
дослідженими доказами, тому колегія суддів вважає їх такими, що не відповідають
фактичним обставинам справи та безпідставними.

Доводи ОСОБА_1. про те, що результати експертиз не вказують на його
безпосередню причетність до вчинених злочинів, судом обґрунтовано визнані
безпідставними, оскільки дані, що містяться в експертних висновках повністю
узгоджуються з іншими доказами, що є у справі. підстав сумніватися у
компетентності та об'єктивності висновків експертів у суда не було.

Не можна визнати підставними посилання ОСОБА_1. на те, що він обмовив себе
на досудовому слідстві внаслідок незаконних дій працівників міліції.

Цим твердженням ОСОБА_1. суд дав у
вироку належну оцінку, правильно визнавши їх безпідставними.

Такого висновку суд дійшов після проведення в судовому засіданні ретельної
перевірки цих доводів шляхом дослідження показань ОСОБА_1., в яких він зазначав
про їх, добровільність і відсутність будь-якого незаконного впливу на нього;
шляхом допиту слідчого, працівників міліції. понятих, а саме: свідківОСОБА_13,
ОСОБА_15., ОСОБА_16 ОСОБА_17., які заперечували застосування до ОСОБА_1.
будь-якого незаконного насильства і психологічного тиску. підтвердили
добровільний характер його показань, які давались з участю захисника; шляхом
огляду в судовому засіданні відеозапису відтворення обстановки й обставин події
з участю ОСОБА_1. і його захисника, на якому немає ніяких проявів застосування
до ОСОБА_1. насильства чи тиску та дачі вимушених показань; шляхом отримання із
СІЗО даних про відсутність під час досудового слідства звернень ОСОБА_1. по
медичну допомогу та зі скаргами на дії працівників міліції чи слідчого; шляхом
дослідження актів та висновків судово-медичного обстеження ОСОБА_1. після його
затримання про відсутність у нього будь-яких тілесних ушкоджень.

Не ґрунтується на матеріалах справи і є надуманими посилання ОСОБА_1. на
порушення його права на захист під час досудового слідства, оскільки з
матеріалів справи вбачається, що участь захисника у справі була забезпечена з
моменту затримання ОСОБА_1. та його першого допиту як підозрюваного.

Перевірялись судом та не знайшли свого підтвердження й посилання ОСОБА_1.
на вчинення злочинів іншими особами ( т. 4 а.с. 7-32, 120 - 186 ).

Згідно з даними, що є у висновках судово-психіатричних експертиз, ОСОБА_1 є
осудним.

Відповідно до встановлених у справі фактичних обставин, суд правильно
застосував матеріальний закон та вірно кваліфікував дії ОСОБА_1. за п.п. 10, 13
ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Разом із цим, дії ОСОБА_1. кваліфіковано судом за ч. 4 ст. 152 КК України
як зґвалтування, вчинене повторно, що спричинило особливо тяжкі наслідки.

При визначені кваліфікації дій засудженого за цей злочин, зокрема за
ознакою повторності, суд виходив із того, що ОСОБА_1 раніше був судимий вироком
куйбишевського районного суду Запорізької області від 14.11.1996 року за ст.ст.
117 ч. 1, 118 ч. 2 КК України на 6 років позбавлення волі.

Між тим, суд не врахував, що ОСОБА_1 28 серпня 1999 року був звільнений від
відбування покарання на підставі ст. 5 Закону України “Про амністію” від
16.07.1999 року.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 55 КК України такими, що не мають
судимості визнаються особи, засуджені до позбавлення волі на строк понад три
роки, але не більше шести років, якщо вони протягом п'яти років із дня відбуття
покарання не вчинять нового злочину.

Виходячи з цих положень кримінального закону, строк погашення судимості у
ОСОБА_1. настав 28 серпня 2004 року, а новий злочин він учинив 31 жовтня 2004
року.

З огляду на наведене з вироку суду має бути виключене посилання на
судимість ОСОБА_1., а також кваліфікуюча ознака повторність при визначенні
юридичної оцінки дій засудженого за ч. 4 ст. 152 КК України.

Зазначені зміни вироку не тягнуть пом'якшення призначеного ОСОБА_1.
покарання.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, що тягнуть зміну
чи скасування вироку не встановлено.

Правильність вирішення цивільних позовів потерпілих сумнівів не викликає.

При призначенні покарання засудженому, суд першої інстанції урахував
ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про його особу. обставини, що
обтяжують покарання. Суд у вироку навів доводи, чому вважає, що ОСОБА_1 являє
собою особливу небезпеку для суспільства. Рішення суду про призначення ОСОБА_1.
довічного позбавлення волі є переконливим.

Колегія суддів не знаходить підстав для пом'якшення покарання засудженому,
оскільки воно є необхідним і достатнім.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити. Виключити з вступної частини
вироку посилання на те, що ОСОБА_1 раніше судимий та вважати його в силу ст. 55
КК України несудимим; із мотивувальної частини вироку - кваліфікуючу ознаку
злочину, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - повторність.

У решті вирок залишити без зміни.

С у д д і:

Верещак В.М. Гошовська Т.В. Пошва Б.М.