У х в а л а

ІМЕНЕМ УКАРЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі:

головуючого судді

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Таран Т.С. і Федченка О.С.,

за участю прокурора Опанасюка
О.В.

розглянувши в судовому засіданні в
м. Києві 4 березня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Житомирської області на постанову Олевського районного
суду Житомирської області від 4 вересня 2006 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а :

вказаною постановою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого, -

на підставі ст. 45 КК України звільнено від кримінальної відповідальності,
передбаченої ч.1 ст. 185 КК України, у зв'язку з дійовим каяттям.

В апеляційному порядку справа не переглядалася.

Згідно постанови, ОСОБА_1 обвинувачувався у тому, що він, близько 00 годин
9 травня 2006 року, перебуваючи на чергуванні по охороні належного СТОВ
“Світанок” майна в с. Кам'янка
Олевського району Житомирської області, таємно викрав 1 тонну металобрухту,
спричинивши матеріальну шкоду на загальну суму 760 грн.

У касаційному поданні заступник прокурора Житомирської області ставить
питання про скасування постановленого щодо ОСОБА_1 судового рішення і
направлення справи на новий судовий розгляд внаслідок неправильного
застосування кримінального закону, оскільки суд необґрунтовано звільнив ОСОБА_1
від кримінальної відповідальності у зв'язку із дійовим каяттям.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, прокурора, який підтримав
касаційне подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, касаційний суд вважає, що подання підлягає задоволенню.

Відповідно до роз'яснень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12
від 23 грудня 2005 року “Про практику застосування судами України законодавства
про звільнення особи від кримінальної відповідальності” звільнення особи від
кримінальної відповідальності у зв'язку
з дійовим каяттям на підставі ст. 45 КК України можливе в разі вчинення нею
вперше злочину невеликої тяжкості.

Санкція ч.1 ст. 185 КК України, за якою обвинувачувався ОСОБА_1, передбачає
покарання у вигляді штрафу до 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян або
виправними роботами на строк до 2 років, або позбавленням волі до 3 років.

Згідно ч.2 ст. 12 КК України злочином невеликої тяжкості є злочин, за який
передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років,
або інше більш м'яке покарання.

Отже, злочин передбачений ч.1 ст. 185 КК України є за класифікацією
злочином середньої тяжкості, а тому звільнення ОСОБА_1 від кримінальної
відповідальності на підставі ст. 45 КК України є неприпустимим.

Тому вказана постанова місцевого суду підлягає скасуванню у зв'язку з
неправильним застосуванням кримінального
закону, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст. 394 - 396 КПК України, колегія суддів

У
Х В А Л И Л А :

касаційне подання заступника прокурора Житомирської області задовольнити.

Постанову Олевського районного суду Житомирської області від 4 вересня 2006
року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд
у той же суд.

С
У Д Д І :

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Федченко О.С.