ВИРОК
іменем України
11 грудня 2013 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська кримінальне провадження №0000553 від 16.10.2013року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, гр. України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , непрацюючого, раніше не судимого,-
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 у червні 2013 року, знаходячись за місцем свого мешкання по АДРЕСА_2 , умисно, шляхом переробки сухого листя дикоростучої рослини коноплі, незаконно виготовив особливо небезпечний наркотичний засіб канна біс, для особистого вживання без мети збуту, який почав незаконно зберігати за місцем свого мешкання. 25.07.2013 року під час обшуку домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_2 , в приміщені кімнати ОСОБА_4 був виявлений та вилучений паперовий згорток та прозорий поліетиленовий пакет, в яких знаходилася речовина рослинного походження зеленого кольору, в подрібненому вигляді масою 30,196гр. та 1,437гр., яка згідно із висновком експерта №70/10/1972 від 15.08.2013р. є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на суху вагу складає 27,629гр., 1,336гр. відповідно, який ОСОБА_4 незаконно виготовив та зберігав за місцем свого проживання без мети збуту.

Таким чином, умисні дії обвинуваченого ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному виготовлені та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту, правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 309 КК України.

До судового розгляду в підготовчому судовому засіданні досягнуто угоди від 28 листопада 2013 року в кримінальному провадженні №0000553 між прокурором прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч.1 ст. 309 КК України за умовами якої:

1 .Обвинувачений ОСОБА_4 згідно угоди повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

2. Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки із звільненням від відбуття покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 (один) рік та виконанням обов`язків: п.п.3,4 ч.1 ст.76 КК України: періодично з*являтись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Обвинуваченому ОСОБА_4 при укладанні угоди роз`яснені правила ст.ст.394, 424, 473,474, 476 КПК України, а також він розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним в кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 309 КК України, та підтвердив добровільність укладення угоди.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 , що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, він має права передбачені ст.474 ч.5 КПК України. Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим. Вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався поясненнями обвинуваченого, матеріалами кримінального провадження, що укладення угоди є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Укладена угода повністю відповідає вимогам ст.469 ч.ч. 2,4 КПК України, та може бути затверджена судом. Кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст. 309 КК України, згідно ст. 12 КК України відноситься до злочину середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для винуватості.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, укладення угоди є добровільною, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Керуючись ст. ст. 474, 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від 28 листопада 2013 року у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000553 від 16.10.2013року між прокурором прокуратури Дніпропетровської області юристом 1 класу ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч.1 ст. 309 КК України.

ОСОБА_4 визнати винним та призначити узгоджене сторонами покарання за ч.1 ст. 309 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши обвинуваченому іспитовий строк на 1 (один) рік.

На підставі п.п. 3,4 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з*являтись на реєстрацію в орган кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання.

Речові докази: згідно постанови від 19.11.2013 року слідчого СУ ГУМВС України в Дніпропетровської області, квитанція № 164414 від 22.11.2013 року (т.2 а.с.58-59) які знаходяться на зберіганні при ГУМВС України в Дніпропетровській області -знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд. м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченому, виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його-згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

СУДДЯ: