Справа№ 640/6435/15-к
н/п 1-кп/640/323/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.06.2015 року Київський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши в судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який має середню освіту, холостий, не працюючий, раніше не судимий, зареєстрований та проживає адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, -
02 січня 2015 року приблизно о 08 год. 25 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, шляхом відкриття замка у вигляді засова на воротах, незаконно проник у двір домоволодіння, тобто сховище (місце, яке призначено для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб, огорожа, наявність охоронця, сигналізації тощо) за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав два рулони плівки подвійної, товщиною 100 мікрон, шириною 1,5 метрів, довжиною 100 метрів, чорного та білого кольорів, вартістю одного рулону, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 178 від 27.01.2015, - 1100 гривень, загальною вартістю 2200 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 2200,00 гривень.
Також, 04 січня 2015 року приблизно о 12 год. 55 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, разом з раніше знайомим йому ОСОБА_9 , який не був обізнаний про його злочинний умисел, шляхом вільного доступу, через незаперті ворота, незаконно проник у двір домоволодіння, тобто сховище (місце, яке призначено для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб, огорожа, наявність охоронця, сигналізації тощо), за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав чотири рулони утеплювача фольгімірованого ТМ «Polyizol», товщиною 5 мм, шириною 1 метр, довжиною 50 метрів, вартістю одного рулону, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 178 від 27.01.2015, - 400 гривень, загальною вартістю 1600 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 1600,00 гривень.
Крім того, 05 січня 2015 року приблизно об 11 год. 30 хв. ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, через незаперті ворота домоволодіння, тобто сховище (місце, яке призначено для постійного чи тимчасового зберігання майна і має засоби охорони від доступу сторонніх осіб, огорожа, наявність охоронця, сигналізації тощо), разом з невстановленою особою, що не була обізнана про його злочинний умисел, незаконно проник у двір домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав два рулони утеплювача фольгімірованого ТМ «Polyizol», товщиною 5 мм, шириною 1 метр, довжиною 50 метрів, вартістю одного рулону, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 178 від 27.01.2015, - 400 гривень, загальною вартістю 800 гривень, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 800,00 гривень.
Продовжуючи свою злочину діяльність, 11 березня 2015 року приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_7 , знаходячись біля гаражів, розташованих за будинком АДРЕСА_3 , побачив раніше незнайомих малолітніх ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Після чого, діючи із раптово виниклим злочинним наміром, спрямованим на заволодіння чужим майном шляхом обману, з корисливих мотивів, повторно, підійшов до вищевказаних дітей та представившись їм співробітником міліції повідомив про те, що неподалік була скоєна крадіжка мобільного телефону та наказав їм показати зміст кишеней, на що останні, повіривши ОСОБА_7 , почали показувати зміст своїх кишеней. В ході цього малолітній ОСОБА_10 дістав з кишені мобільний телефон ТМ «Prestigio 3400», який належить його матері - ОСОБА_13 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №913 від 13.03.2015 року - 420 гривень та передав його ОСОБА_7 , на вимогу останнього, вважаючи, що його вимога законна. Після чого ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір до кінця, завірив малолітнього ОСОБА_10 у тому, що якщо мобільний телефон не був предметом злочину, то 12 березня 2015 року йому разом з батьками буде необхідно звернутися до Комінтернівського райвідділу, де йому повернуть телефон, після цього з місця вчинення злочину з вказаним мобільним телефоном втік, в подальшому розпорядившись мобільним телефоном за своїм наміром, в результаті спричинив ОСОБА_13 матеріальну шкоду на суму 420 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України, визнав повністю, визнав цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та пояснив, що раніше робив разом з потерпілим ОСОБА_8 і знав, що він зберігає свій товар на складі по вул. Щепкіна, 16. 02 січня 2015 року приїхав на ТЦ «Барабашово», зайшов на склад по вул. Щепкіна, 16, звідки вкрав два рулони плівки, що належали потерпілому ОСОБА_8 . Відвіз вкрадені два рулони в магазин будматеріалів, що знаходиться по пр. Тракторобудівників, де продав за 400 грн., а гроші витратив на особисті потреби. 04.01.2015 р. знов приїхав на ТЦ «Барабашово», де запропонував раніше знайомому ОСОБА_14 допомогти винести чотири рулони утеплювача, не повідомивши ОСОБА_14 , що рулони будуть крадені. Разом прийшли на склад по АДРЕСА_2 , звідки вкрали чотири рулони утеплювача, що належали потерпілому ОСОБА_8 . Разом з ОСОБА_14 віднесли викрадені рулони до річки та заховали. В той же день пізніше ОСОБА_7 на таксі відвіз вкрадені рулони утеплювача в магазин будматеріалів, де продав за 800 грн., а гроші витратив на особисті потреби. 05.01.2015 р. знов приїхав на ТЦ «Барабашово», де запропонував раніше незнайомому молодому чоловіку за гроші допомогти віднести два рулони утеплювача, не повідомивши цього чоловіка, що рулони будуть крадені. Разом прийшли на склад по АДРЕСА_2 , звідки вкрали два рулони утеплювача, що належали потерпілому ОСОБА_8 . Принесли викрадені рулони утеплювача на дорогу по вул. Стасової, де продали незнайомій жінці за 400 грн., які ОСОБА_7 витратив на особисті потреби. 11.03.2015 р. ОСОБА_7 гуляв по вул. Ньютона. Проходив біля гаражів, де побачив трьох раніше не знайомих хлопчиків. Підійшов до них, представився співробітником міліції та повідомив, що була скоєна крадіжка мобільного телефону та попросив хлопчиків показати зміст кишеней. У хлопчика на прізвище ОСОБА_15 у кишені був мобільний телефон, у інших хлопчиків телефонів не було. Сказав, що телефон необхідно передати на перевірку, і якщо телефон не крадений, то наступного дня його можна бути отримати разом з батьками у Комінтернівському райвідділ міліції. ОСОБА_16 передав йому мобільний телефоні вони розійшлись. Наступного дня ОСОБА_7 продав цей мобільний телефон за 300 грн., а гроші витратив на особисті потреби. Наступного дня був затриманий працівниками міліції, яким зізнався у скоєному, показав кому продав телефон ОСОБА_15 і його повернули власникам. Також два рулони плівки та чотири рулони утеплювача, які ОСОБА_7 викрав та продав у магазин будматеріалів, були вилучені на повернуті потерпілому ОСОБА_8 . Повністю визнає вину, в скоєному щиро кається, просить не позбавляти свободи.
Враховуючи те, що підсудний ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті, беручи до уваги, що інші учасники судового розгляду також не оспорювали фактичні обставини справи, і судом встановлено, що учасники судового розгляду, в тому числі обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши їм положення ст.349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст.349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які нікім не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_7 вірно розуміє зміст обставин справи і у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позицій.
За таких обставин суд вважає, що винність ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, доведена у повному обсязі та кваліфікує дії ОСОБА_7 наступним чином:
- по епізоду від 02.01.2015 р. крадіжки майна потерпілого ОСОБА_8 дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище;
- по епізодам від 04.01.2015 р. та від 05.01.2015 р. крадіжок майна потерпілого ОСОБА_8 дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище;
- по епізоду від 11.03.2015 р. заволодіння шляхом обману майном ОСОБА_15 дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.
Суд таким чином кваліфікує дії ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.337 КПК України, якою передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, враховуючи те, що суд має право вийти за межі висунуто обвинувачення, зазначеного обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Призначаючи покарання обвинуваченому у відповідності до вимог ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, характеризується задовільно.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_7 , суд визнає вчинення злочину щодо малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
При обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєних ним кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, пом`якшуючу та обтяжуючу покарання обставини, і вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, враховуючи, що ОСОБА_7 вчинив декілька корисливих злочинів, причому епізод шахрайських дій від 11.03.2015 р. обвинуваченим вчинено під час проведення досудового розслідування по епізодам вчинених ОСОБА_7 крадіжок, тому саме покарання у вигляді позбавлення волі на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
При визначенні розміру остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_7 застосуванню підлягає ст. 70 КК України, оскільки він засуджується за вчинення сукупності кримінальних правопорушень.
В строк відбування покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк перебування під вартою з 19.03.2015 р., оскільки затриманий ОСОБА_17 був 19.03.2015 р. згідно протоколу затримання.
Запобіжний захід ОСОБА_7 суд залишає у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 підлягає задоволенню, оскільки по епізоду від 05.01.2015 р. ОСОБА_7 вкрадено майно на загальну суму 800 грн. та матеріальна шкода від злочину по цьому епізоду потерпілому не відшкодована, враховуючи, що по епізодам крадіжок від 02.01.2015 р. та від 04.01.2015 р. викрадене майно повернуто потерпілому ОСОБА_8 .
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України, процесуальні витрати на залучення експерта та проведення по справі судових експертиз підлягають стягненню на користь держави у відповідності до вимог ч.2 ст.124 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд -
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:
за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі;
за ч.2 ст.190 КК України у вигляді 1 /одного/ року позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 3 /трьох/ років позбавлення волі.
Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Харківському слідчому ізоляторі ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 19 березня 2015 року, враховуючи строк знаходження під вартою.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування шкоди 800 грн.
Речові докази: два рулони плівки подвійної, товщиною 100 мікрон, шириною 1,5 метрів, довжиною 100 метрів, чорного та білого кольорів, а також чотири рулони утеплювача фольгімірованого ТМ «Polyizol», товщиною 5 мм, шириною 1 метр, довжиною 50 метрів, передані на зберігання потерпілому ОСОБА_8 , залишити в його користуванні.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1