Справа № 1-57/2011
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі: головуючої: судді Монташевич С.М.

секретаря: Гаврилюк Л.С.

з участю прокурора: Гриненка А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Долини справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, розлученого, який має одну неповнолітню дитину, раніше судимого, востаннє 05.11.2010 року Долинським районним судом за ст. 186 ч. 2 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має середню освіту, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,-

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку повторно, за попередньою змовою групою осіб.

ОСОБА_2 таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку за попередньою змовою групою осіб.

Злочин підсудні вчинили при наступних обставинах:

ОСОБА_1, будучи засудженим Долинським районним судом за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і під час відбуття покарання знову вчинив корисливий злочин.

23 грудня 2010 року біля 18.30 год. ОСОБА_1, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, за попередньою змовою зі ОСОБА_2 шляхом вільного доступу через незачинені двері зайшли в складське приміщення магазину-кафетерію ПП ОСОБА_3, що в с. Новошин по вул. Шевченка Долинського району, звідки таємно викрали 20 пляшок горілки марки «Максимум Сільвер» по ціні 22,00 грн. на суму 440,00 грн., чим завдали ОСОБА_3 майнових збитків.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що 23 грудня 2010 року він знаходився у магазині та вживав алкогольні напої. Так як був у стані алкогольного сп»яніння, то погано пригадує події, які відбулись далі. Памятає, що зайшов у складське приміщення магазину, звідки таємно викрав ящик горілки. Разом із ОСОБА_2 відніс цей ящик до свого додому, де вони того вечора розпили одну пляшку. Вранці вони розпочали ще одну пляшку. Після випитого ОСОБА_2 пішов в ліс, а він залишився, і через деякий час до нього додому прийшов ОСОБА_4 та дільничий. Він не знає, де поділося вкраденої горілки, але шкоду він відшкодував повністю, потерпілий претензій не має.

Свою вину у предявленому обвинуваченні визнає повністю, розуміє, що вчинив погано, у вчиненому розкаюється, обіцяє, що більше такого не повториться, просить суворо його не карати. Оскільки він повністю визнає вину, просить суд не допитувати свідків та не досліджувати інші докази по даній справі. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Тому було визнано недоцільним проводити дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Підсудний ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що 23 грудня 2010 року він прийшов з лісу в центр села і біля магазину побачив свого односельчанина ОСОБА_1, який перебував у стані алкогольного спяніння. У цей момент до магазину на своєму мікроавтобусі під»їхав ОСОБА_4 і став розвантажувати товар із мікроавтобуса, який носив у приміщення складу, що знаходиться збоку біля його магазину. Після цього він залишив двері у склад відкритими, і ОСОБА_1 пішов у складське приміщення, звідки виніс ящик горілки марки «Максимум Сільвер». Він зрозумів, що ОСОБА_1 цей ящик викрав. Він допоміг віднести горілку додому ОСОБА_1 Прийшовши до нього додому, ящик із горілкою вони залишили біля гаражу на його подвір»ї, із ящика витягнули одну пляшку горілки і занесли додому, де у кімнаті ОСОБА_1 стали її розпивати. На наступний день 24 грудня 2010 року приблизно о 08.00 год. він прийшов до ОСОБА_1, вони випили горілки з розпечатаної пляшки, в якій було приблизно ще 100 грам. Що було далі він не знає. Шкоду потерпілому відшкодовано ОСОБА_1

Свою вину у предявленому обвинуваченні визнає повністю, розуміє, що вчинив погано, у вчиненому розкаюється, обіцяє, що більше такого не повториться, просить суворо його не карати. Оскільки він повністю визнає вину, просить суд не допитувати свідків та не досліджувати інші докази по даній справі. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку. Тому було визнано недоцільним проводити дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

За клопотанням підсудних було визнано недоцільним проводити дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку повторно, за попередньою змовою групою осіб; дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки він таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку за попередньою змовою групою осіб

Призначаючи покарання судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він в минулому притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив злочин під час іспитового строку, по місцю проживання характеризується позитивно, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває, має на утриманні одну неповнолітню дитину.

До обставин, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд відносить те, що підсудний вину визнав, активно сприяв розкриттю злочину, у вчиненому розкаюється, відшкодував завдану шкоду.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_1, слід вважати те, що підсудний вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, за попередньою змовою групою осіб, а тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, його особи та обставин, які помякшують та обтяжують покарання, останньому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин. При цьому судом враховується, що згідно вироку Долинського районного суду від 05.11.2010 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з іспитовим строком 2 роки (а.с. 74), тому остаточне покарання йому слід обрати за правилами ст.ст. 71, 72 КК України.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_2 встановлено, що він по місцю проживання характеризується негативно, не працює, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРЛ не перебуває.

До обставин, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_2 суд відносить те, що підсудний вину визнав, у вчиненому розкаюється.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудного ОСОБА_2, слід вважати те, що підсудний вчинив злочин, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_2 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, а тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, його особи та обставин, які помякшують та обтяжують покарання, останньому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.

Потерпілим по справі ОСОБА_3 під час попереднього слідства заявлений цивільний позов про стягнення з підсудних 440,00 гривень матеріальної шкоди, який останній під час розгляду справи просив залишити без розгляду.

Таким чином суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_3 слід залишити без розгляду.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 81 КПК України.

Керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, призначивши покарання у вигляді арешту на строк 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Долинського районного суду від 05.11.2010 року та визначити ОСОБА_1 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.

Початок строку відбуття покарання засудженому ОСОБА_1 рахувати з 28 лютого 2011 року.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі судового засідання.

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, призначивши покарання у вигляді арешту на строк 3 (три) місяці.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 змінити з підписки про невиїзд на тримання під вартою, взявши останнього під варту в залі судового засідання.

Речові докази по справі: 5 пляшок горілки марки «Максимум Сільвер», які знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Долинського РВ УМВС України, - повернути власнику ОСОБА_3.

Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування збитків залишити без розгляду.

Арешт, накладений на майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке знаходиться за адресою с. Новошин Долинського району Івано-Франківської області, - скасувати.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення через Долинський районний суд.

Суддя :