Справа №1-100/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 травня 2007
року. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої -
судді Малюк Т.О.

при секретарях Кожухар
О.М., Баланюк Н.Ю.

з участю прокурора Буц
Г.О.

захисника ОСОБА_1.

потерпілих ОСОБА_2.,

ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
м. Вознесенську справу по обвинуваченню ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з повною загальною середньою
освітою, працюючого охоронцем ПП «ОСОБА_5», у шлюбі не перебуває, на утриманні
1 малолітня дитина, раніше не судимого,

- за ст. 187 ч. 2 КК України;

ВСТАНОВИВ:

22.06.2006 року близько 23 год.
ЗО хвилин в м. Вознесенську на вул. Синякова поблизу кафе «Мілленіум»
підсудний ОСОБА_4. за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали
відносно якої виділено в окреме провадження, застосовуючи насильство, яке не є
небезпечним для життя чи здоров'я, до ОСОБА_2, та насильство, яке с небезпечним для
життя чи здоров'я, до ОСОБА_3.,
заволодів мобільним телефоном «Сіменс А-57» вартістю 300 грн. з сімкартою
«Джине» вартістю 20 грн,, на рахунку якої знаходилося 7 грн., що належить
ОСОБА_3. Внаслідок цього потерпілому ОСОБА_3. заподіяно матеріальні збитки на
суму 327 грн. Крім того, підсудний ОСОБА_4. заволодів мобільним телефоном
«Нокіа - 2600» вартістю 300 грн. з сімкартою «Джине» вартістю 20 грн., що
належить ОСОБА_2., чим заподіяв останньому матеріальну шкоду на суму 320 грн.
На даний час заподіяну обом потерпілим шкоду відшкодовано в повному обсязі
шляхом повернення викраденого.

2

Підсудний
ОСОБА_4. винним себе у пред'явленому йому обвинуваченні визнав частково та
пояснив, що 22 червня 2006 року у вечірній час він зі своєю співмешканкою
ОСОБА_6та зі своїм знайомим ОСОБА_7, прізвища якого він не знає, відпочивали у
кафе «Мілленіум», де пили каву. Близько 23.30 год. вони вийшли з кафе, щоб зупинити таксі і поїхати додому.
Вийшовши з кафе, вони побачили, що під'їхало таксі, з нього вийшли потерпілі
ОСОБА_2та ОСОБА_3, яких раніше він не знав. ОСОБА_3 пішов у кафе, а ОСОБА_2,
поговоривши з ОСОБА_7, також пішов у кафе. Він у цей час розмовляв з ОСОБА_6.
Через декілька хвилин потерпілі вийшли з кафе і вчинили сварку з ОСОБА_7. Один
з потерпілих ударив ОСОБА_7. Він /підсудний/ декілька раз ударив ОСОБА_2
кулаком в обличчя, намагаючись припинити його бійку з ОСОБА_7, а потім бився зі
ОСОБА_3. Коли ОСОБА_3 впав на землю, він перестав його бити. ОСОБА_7в цей час
знаходився біля ОСОБА_2, який сидів на бордюрі. В цей час під'їхало таксі. Він
сказав про це ОСОБА_7. А потім підійшов до ОСОБА_6. Озирнувшись, він побачив,
що потерпілих уже не було. На землі він помітив два мобільних телефони і
підібрав їх. Після цього вони сіли в таксі і поїхали додому. Через день до
нього приїхали працівники міліції, яким він добровільно видав ці мобільні
телефони. Наміру заволодіти мобільними телефонами потерпілих він не мав, грошей
ні в кого з потерпілих не вимагав. У вчиненому кається.

Винність
підсудного у вчиненому повністю підтверджується матеріалами досудового та
судового слідства, в тому числі поясненнями:

·
потерпілого ОСОБА_2., який пояснив, що 22.06.2006 року
приблизно о 23-й годині він разом з ОСОБА_3 на таксі приїхали відпочивати у
кафе «Мілленіум». Вийшовши з таксі, ОСОБА_3 пішов у кафе, а він розраховувався
з водієм. Біля кафе на бордюрі стояло четверо невідомих йому осіб, серед яких
був підсудний. Хтось з цих чотирьох хлопців підійшов до нього і попросив 10
грн., на що він відповів, що грошей у нього немає. Сюди ж підійшов ОСОБА_3 і між
ними зав'язалася сварка. Двоє незнайомих відвели його, а двоє, одним з яких був
підсудний, - ОСОБА_3, і почали їх бити. Його збили з ніг і він упав на землю,
після чого його продовжували бити ногами по тілу, руками він закривав обличчя.
Він відчув, що в нього відчепили гаманець від пояса брюк. Коли він отямився, то
побачив, що зник його мобільний телефон. Також зник мобільний телефон ОСОБА_3,
а тих хлопців, які вчинили сварку, поблизу вже не було. Згодом мобільний
телефон йому було повернуто. Покарання підсудному просить обрати по закону;

потерпілого ОСОБА_3., який пояснив, що 22.06.2006 року
приблизно о 23.30 год. він
разом з ОСОБА_2 на таксі приїхали до кафе «Мілленіум». Біля кафе знаходилося
четверо хлопців, серед

3

яких був
підсудний, і одна дівчина. Він вийшов першим і пішов у напрямку кафе, а
ОСОБА_2розраховувався з таксистом. ОСОБА_2покликав його і сказав, що у нього
підсудний вимагає 10 грн. Коли він підійшов до ОСОБА_2, вся компанія, в тому
числі і підсудний вимагали гроші. Між ними почалася сварка, а потім бійка.
Підсудний наніс йому удар, від якого він упав, і йому лежачому наносили удари
підсудний та його товариші. Він чув, що з кишені його брюк витягай мобільний
телефон. Від ударів він втратив свідомість. Коли прийшов до тями, то вони з
ОСОБА_2 пішли в кафе, умилися та викликали міліцію. Згодом мобільний телефон
йому було повернуто. Покарання підсудному просить обрати на розсуд суду;

·
свідка ОСОБА_6., яка пояснила, що 22.06.2006 року у
вечірній час вона разом зі своїм співмешканцем - підсудним - та знайомим на
ім'я ОСОБА_7відпочивали в кафе «Мілленіум». Вийшовши з кафе, вона відійшла в
бік І розмовляла по телефону. Потім вона побачила бійку, в якій приймали участь
потерпілі, ОСОБА_4та ще декілька осіб. Скільки їх було точно, сказати не може.
Під час бійки всі висловлювалися нецензурно. Потім вони сіли в таксі і поїхали
додому. В машині підсудний показав її два мобільних телефони. Звідки в нього
взялися ці телефони, вона не питала. Потім він її сказав, що телефони підібрав
на землі. Через декілька днів підсудний віддав ці телефони працівникам міліції
і тоді вона зрозуміла, що телефони належали потерпілим;

·
свідка ОСОБА_8., який пояснив, що влітку 2006 року -
точної дати не пам'ятає - він відпочивав у кафе «Мілленіум». Коли вже стемніло,
він вийшов з кафе і побачив, що відбувається бійка, в якій брало участь багато
людей, в тому числі і ОСОБА_4. Крім підсудного, з тих людей, які приймали
участь у бійці, він нікого не знає. Особливої уваги цьому він не надав,
оскільки біля того кафе постійно відбуваються бійки. Бачив, що підсудний падав,
його били. Йому це було не цікаво, тому він довго там не затримувався і пішов
додому;

·
свідка ОСОБА_9., який пояснив, що влітку 2006 року він
працював таксистом. Якось увечері - дати не пам'ятає - він проїжджав біля кафе
«Мілленіум». Його зупинив чоловік. Він бачив, що біля кафе відбувається бійка.
Він не дуже звертав увагу на бійку, але вона тривала приблизно 10-15 хвилин.
Потім в його машину сів підсудний і ще троє осіб з ним. Він відвіз їх на залізничний
вокзал. Мобільних телефонів у цих людей він не бачив, вони ніякої розмови про
телефони не вели.

Пояснення підсудного, потерпілих, свідків про обставини,
місце та спосіб вчинення злочину, а також винність підсудного об'єктивно
підтверджуються:

4

- заявою потерпілого
ОСОБА_2. від 26.06.2006 року про

розбійний напад /а .с. 2/;

- аналогічною
заявою від 26.06.2006 року потерпілого

ОСОБА_3. /а. с. З/;

- протоколом
огляду від 26.06.2006 року, з якого вбачається,

що підсудний ОСОБА_4. добровільно видав мобільні телефони

«Нокіа 2600» та «Сіменс А-57», пояснивши при цьому, що
зазначені

телефони він забрав у хлопців 22.06.2006 року о 23.30 год. біля бару

«Мілленіум», що спростовує його пояснення в судовому
засіданні

про те, що мобільні телефони він знайшов на землі біля
бару

«Мілленіум» /а. с. 9/;

- актом №
269 від 29.06.2006 року судово-медичного

обстеження потерпілого ОСОБА_2., згідно з яким у
останнього

виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитися
від

побиття руками, ногами по голові, тулубу, кінцівкам /а.
с. 10/;

- розписками
потерпілих ОСОБА_2. та ОСОБА_3. від

04.07.2006 року про одержання ними мобільних телефонів,
які у них

були відібрані під час розбійного нападу 22.06.2006 року
/а. с. 19,

23/;

- актом №
270 від 02.08.2006 року судово-медичного

обстеження потерпілого ОСОБА_3., з якого вбачається, що у

нього виявлені легкі тілесні ушкодження, які потягли за
собою

короткочасний розлад здоров'я. Зазначені тілесні
ушкодження

утворилися від дії тупих предметів, не виключена
можливість їх

утворення від ударів рукою, ногою, при падінні та ударі
об тверду

поверхню /а. с. 46/;

· протоколом
від 02.08.2006 року огляду добровільно виданої підсудним сімкарти «Джине» до
мобільного телефону, яка, як пояснив підсудний, належить до одного з мобільних
телефонів, який він підібрав під час конфлікту біля кафе «Мілленіум» 22.06.2006
року /а. с. 47/;

· висновком
експерта № 179 від 02.08.2006 року, аналогічним акту № 270 судово-медичного
обстеження потерпілого ОСОБА_3 М.А. /а. с. 58/;

· висновком
експерта № 177 від 03.08.2006 року, аналогічним акту № 269 судово-медичного
обстеження потерпілого ОСОБА_2. /а. с. 59/;

· речовими
доказами /а. с. 65/.

Аналізуючи викладене, перевірені в судовому засіданні докази, суд вважає,
що пред'явлене підсудному ОСОБА_4. обвинувачення доведено в повному обсязі, і
його дії, які полягають у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному з
насильством, небезпечним для життя чи здоров'я особи, яка зазнала нападу, або з
погрозою застосування такого насильства /розбій/, вчинений за
попередньою змовою групою
осіб, органами

5

досудового слідства правильно
кваліфіковано за ст.
187 ч. 2 КК України.

Обставинами, які у відповідності до ст. 66 КК України
пом'якшують покарання підсудногоОСОБА_4, суд вважає каяття у вчиненому, те, що
він раніше не засуджувався, має на утриманні новонароджену дитину,
відшкодування потерпілим заподіяної шкоди

Обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують
покарання підсудногоОСОБА_4., судом не виявлено.

Обираючи покарання підсудному ОСОБА_4., суд враховує
викладене, його позитивні характеристики з місця проживання та роботи, думку
потерпілих.

Сукупність обставин, які пом'якшують покарання
підсудногоОСОБА_4.: раніше не засуджувався, наявність на утриманні малолітньої
дитини, відшкодування шкоди, каяття у вчиненому, дають суду підстави для
застосування ст. 69 КК України і обрання йому покарання нижче від найнижчої
межі, встановленої санкцією ст. 187 ч. 2 КК України. Разом з тим суд не вважає
можливим застосувати до підсудногоОСОБА_4. ст. 75 КК України та звільнити його
від покарання з випробуванням, оскільки він обвинувачується у вчиненні тяжкого
злочину.

В ході досудового слідства постановою Вознесенського міськрайонного суду
Миколаївської області від 21.07.2006 року відносноОСОБА_4. було обрано
запобіжний захід у вигляді застави в сумі 17000 /сімнадцять тисяч/ гривень, яку
внесено на депозитний рахунок Вознесенського МРВ УМВС України у Миколаївській
області заставодавцем ОСОБА_10.

Згідно з п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України
від 26.03.1999 року № 6 «Про практику застосування судами застави як
запобіжного засобу» з наступними змінами та доповненнями суд у відповідності до
ч. 7 ст. 154-1 КПК України при
постановлены вироку повинен прийняти рішення про повернення застави
заставодавцю.

Суд вправі звернути заставу, внесену підсудним, на виконання вироку в
частині відшкодування заподіяної злочином шкоди. Якщо ж заставодавцем були інші
особи, звернення застави на виконання вироку в частині майнових стягнень
можливе тільки за їх згодою. Судом встановлено, що заподіяна потерпілим діями
підсудного матеріальна шкода відшкодована, у зв'язку з чим застава в сумі 17000
грн. підлягає поверненню ОСОБА_10

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК
України, суд

ЗАСУДИВ:

6

ОСОБА_4 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 187 ч. 2 КК України, і з
застосуванням ст. 69 КК України обрати йому покарання у вигляді позбавлення
волі строком на 3 /три/ роки без конфіскації майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_4. залишити тримання
під вартою, строк відбування покарання обчислювати з 29.01.2007 року,
зарахувавши в цей строк тримання його під вартою в період з 18.07.2006 року по
21.07.2006 року та з 29.12.2006 року по 31.12.2006 року.

Речові докази: мобільний телефон «Сіменс А-57» та
сімкарту «Джине», передані потерпілому ОСОБА_3., та мобільний телефон «Нокіа
2600», переданий потерпшому ОСОБА_2., залишити їм як власникам.

Зобов'язати Вознесенський МРВ УМВС України у Миколаївській області
повернути заставодавцю ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 17000 /сімнадцять тисяч/
гривень, внесені нею на депозитний рахунок 21.07.2006 року по квитанції до
прибуткового касового ордеру № 10 як заставу.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через
Вознесенський міськрайонний суд засудженим - протягом 15-ти діб з моменту
вручення йому копії вироку, іншими учасниками процесу - протягом 15-ти діб з
моменту його проголошення.