АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/935/15 Справа № 176/33/15-к Головуючий у 1 й інстанції:суддя - ОСОБА_1 Доповідач:суддя апеляційного суду - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Новоукраїнка Кіровоградської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Кримінальне провадження розглянуто за участю: прокурора ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

В с т а н о в и л а:

Вироком суду обвинуваченого ОСОБА_6 визнано винним та йому призначено покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Згідно вироку суду, ОСОБА_11 , 21 жовтня 2014 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, знаходився, разом із знайомою ОСОБА_10 , за місцем свого проживання в кімнаті АДРЕСА_2 , де під час вживання спиртних напоїв, мiж ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виникла сварка, в ході якої ОСОБА_11 взяв з полиці ніж, та маючи умисел на заподіяння будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс їй один удар ножем у поперекову область спини, чим заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді непроникаючої в порожнину тіла колото-різаної рани шкіри i м`яких тканин правої половини поперекової області спини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , наніс ще один удар в область живота потерпілої, в результаті чого заподіяв останній тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани лівої половини передньої стінки черева по переднiй пiдпахвовiй лiнiї, яка проникає в черевну порожнину без поранення органів черевної порожнини, які згідно висновку експерта №102 вiд 08.11.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини, просять вирок суду змінити через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та звільнити від його відбування з випробуванням.

При цьому, в апеляційних скаргах приводять однакові по суті доводи і, вважають, що при призначенні покарання суд першої інстанції не взяв до уваги, що обвинувачений раніше не судимий, вину визнав, щиросердно розкаявся та примирився з потерпілою, не врахував стан здоров`я обвинуваченого, що він є інвалідом третьої групи, має на утриманні мати похилого віку, яка потребує його допомоги, а обвинувачений являється її єдиною дитиною і ці обставини, на думку сторони захисту, повинні бути визнані і враховані судом як такі, що пом`якшують покарання. Вважає, що суд необґрунтовано визнав стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого як обставину, що обтяжує покарання, оскільки згідно вироку суду обвинувачений вчинив злочин через 5 хвилин після початку вживання алкогольних напоїв, а протягом якого часу настав стан сп`яніння і його ступінь, не встановлювалось.

В судовому засіданні обвинувачений, його захисник та потерпіла підтримали апеляційні скарги, просили вирок суду в частині призначеного покарання змінити, призначити покарання нижче над найнижчої межі, встановленої санкцією статті та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням.

В судовому засіданні прокурор вважав подані апеляційні скарги не обґрунтованими, а вирок суду законним та вмотивованим і просив апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження та правова кваліфікація його дій ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, визнавались самим обвинуваченим в ході судового розгляду в суді першої інстанції у зв`язку з чим судовий розгляд був проведений в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, то апеляційний суд не входить в перевірку вказаних обставин.

Перевіряючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника щодо невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через свою суворість, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів погоджується з встановленими судом першої інстанції обставинами, які впливають на вид і розмір покарання, у тому числі й ті, на які обвинувачений і захисник посилаються в своїх апеляційних скаргах, та вважає, що суд належним чином врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який не працює, посередньо характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаявся у вчиненому, що суд відніс до обставини, що пом`якшує покарання. До обставин, що обтяжує покарання суд обґрунтовано відніс вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

При перевірці обґрунтованості виду і розміру покарання, колегія суддів враховує, що злочин вчинений обвинуваченим, відповідно до ст.ст. 12, 24 КК України, є умисним тяжким, направлений проти закріплених Конституцією України природних та не відчужених прав людини: життя та здоров`я особи і має підвищений рівень суспільної небезпеки, враховуючи кількість і локалізацію ударів, знаряддя злочину - ніж, наслідки які настали від протиправних дій обвинуваченого, і погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому покарання виключно у виді позбавлення волі, але, враховуючи щире каяття обвинуваченого, у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією статті.

Що стосується доводів обвинуваченого та його захисника, що суд першої інстанції не врахував стан здоров`я обвинуваченого, що він є інвалідом третьої групи та той факт, що він має матір похилого віку і її стан здоров`я, то колегія суддів враховує ці обставини при перевірці виду і розміру покарання і вважає, що призначене судом першої інстанції покарання є законним, справедливим, співрозмірним, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим так і іншими особами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника, що суд невмотивовано визнав вчинення обвинуваченим злочину в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів вважає їх надуманими, оскільки вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння є не тільки обставиною, що обтяжує покарання, а й в даному випадку, одна з фактичних обставин кримінального правопорушення, які повністю визнавались обвинуваченим і, відповідно до ч. 3 ст. 349 КК України, не можуть бути оскаржені в даному кримінальному провадженні. Крім того, стан алкогольного сп`яніння встановлений і підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме висновком медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 .

Перевіряючи доводи сторони захисту, що суд першої інстанції безпідставно не застосував положення ст.ст. 69 та 75 КК України, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, … обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
В ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено інших обставин, які б дозволяли прийти до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, а враховуючи тяжкість вчиненого злочину та кару, як одну з цілей покарання, таке звільнення від відбування покарання є безпідставним.

Крім того, підстав для призначення ОСОБА_6 покарання в розмірі, нижчому від найнижчої межі, передбаченої санкцією статті, не вбачається, оскільки таких обставин, що пом`якшують покарання та, відповідно до ст. 69 КК України, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, не встановлено.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, в розумінні ст.ст. 87, 412 КПК України, які були б підставою для визнання деяких доказів недопустимими або для змінити чи скасування вироку, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 , в його інтересах захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвалу може бути оскаржено і на неї може бути подана касаційна скарга у Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з дня вручення йому копії ухвали безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Судді:

___________________ _____________________ _____________________ ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4