Броварський міськрайонний суд Київської області
Справа №1007/4893/2012
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» червня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі:

головуючого: судді Пошкурлат О.М.,

при секретарі - Німчук О.В.,

за участю прокурора - Неділька С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1, який народився 11 квітня 1974 року в м. Полтава, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_1, розлученого, не працюючого, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не засудженого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

в с т а н о в и в :

підсудний ОСОБА_1 привласнив майно, що було ввірене та у великих розмірах, за наступних обставин.

Так, згідно трудового договору ОСОБА_1, працюючи супервайзером у приватного підприємця ОСОБА_2, згідно договору про повну матеріальну відповідальність від 25.09.2004, укладеного між ними, являвся матеріально відповідальною особою, і ніс, у звязку з цим повну матеріальну відповідальність за збереження, продаж (видачу), перевезення чи застосування у процесі виробництва переданих йому цінностей.

У період з 23 листопада по 18 грудня 2004 року ОСОБА_1, з метою привласнення майна ПП ОСОБА_2, згідно покладених на нього обовязків, отримав від ПП ОСОБА_3 (м. Полтава), грошові кошти в сумі 24 014,01 грн. за поставлені ПП ОСОБА_2 продуктів харчування, згідно накладних за №№ НУ-1000398, НБ-9996666, НБ-004249, відповідно від 23.11.2004, на суму 6694,06 грн., від 04.12.2004 7252,50 грн., від 15.12.2004 10067,45 грн., від ПП ОСОБА_4, (м. Кременчук), в сумі 4500 грн., згідно накладної №НБ-004250 від 18.12.2004, а всього на загальну суму в 28 514,01 грн.

Отримані кошти ОСОБА_1 до каси ПП Базильського не здав, а привласнив такі, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_2 матеріальних збитків на суму в 28 514,01 грн.

Як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1, винним себе, в предявленому йому обвинуваченні, визнав повністю та підтвердив суду обставини вчиненого ним злочину.

У скоєному щиро розкаявся, просить суд його суворо не карати.

Судом відповідно до вимог ч. 3 ст. 299 КПК України за згодою учасників процесу визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи. При цьому зясовано, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності їх позицій не має, а також розяснено, що у такому випадку вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

З огляду на викладене, дії ОСОБА_1, що виразилися у привласненні чужого майна, яке було йому ввірене, у великих розмірах, містять склад злочину, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України.

Про обставини скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України ОСОБА_1 послідовно, як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні дав покази, які узгоджуються між собою і сумніву у своїй достовірності не викликають.

За наведених обставин суд вважає, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 191 КК України, як привласнення чужого майна, яке йому було ввірене, у великих розмірах.

При призначенні покарання ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, особу підсудного та обставини, що помякшують й обтяжують його покарання.

Обставинами, що помякшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких особистих обставин, а також добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання щодо ОСОБА_1, як на досудовому слідств, так і в суді, не встановлено.

Призначаючи вид і міру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує також сукупність всіх обставин вчинення злочину, дані про особу підсудного, що за місцем проживання та реєстрації він характеризується посередньо (а.с. 185, 186), те, що він раніше не засуджений (а.с. 183), і не є особою небезпечною для суспільства, значних наслідків від скоєного не наступило, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 182, 184, 187), думку потерпілого, який просить суд не суворого покарання підсудному, а тому призначити такому покарання у виді позбавлення волі, з позбавлення права обіймати посади, повязані з матеріальною відповідальністю, зі звільненням від основного покарання та встановленням іспитового терміну, оскільки, таким чином, буде досягнута мета, передбачена ст. 50 КК України.

Саме таке покарання суд визнає як необхідне і достатнє для виправлення ОСОБА_1 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Судові витрати по справі підлягають відшкодуванню підсудним.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази, що проходять по справі та знаходяться в матеріалах кримінальної справи №1007/4893/2012 залишити в такій.

Постанову слідчого Броварського МВ про накладення арешту на майно ОСОБА_1 від 10.04.2012 скасувати.

Керуючись ст.ст. 299, 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (пять) років, з позбавленням його права займати посади, повязані з матеріальною відповідальністю, строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України від призначеного основного покарання ОСОБА_1 звільнити, встановивши іспитовий термін в 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 76 КПК України, після набрання вироком законної сили покласти на засудженого ОСОБА_1 наступні обовязки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції; повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання; періодично з»являтися для реєстрації в кримінально виконавчу інспекцію.

Міру запобіжного заходу засудженому до набрання вироком законної сили змінити з утримання під вартою в СІЗО м. Чернігова та Чернігівської області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання, звільнивши такого з-під варти в залі суду.

Зарахувати в строк відбутого покарання час перебування засудженого під вартою, а саме з 05 квітня 2012 до 26 червня 2012 року.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави в особі НДЕКЦ при ГУМВС України в Київській області 823,20 грн., як кошти затрачені на проведення почеркознавчої експертизи за № 213 від 12.04.2012.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Речові докази, що проходять по справі та знаходяться в матеріалах кримінальної справи №1007/4893/2012 залишити в такій.

Постанову слідчого Броварського МВ про накладення арешту на майно ОСОБА_1 від 10.04.2012 скасувати.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, у звязку із тим, що вони ніким не оспорювалися, - не може бути оскаржений учасниками судового розгляду, в іншій частині вирок суду першої інстанції може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий: суддя О.Пошкурлат