УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року
м. Донецьк

Колегія суддів судової палати з
кримінальних справ Апеляційного суду
Донецької області в складі:

головуючого судді
Круподері Д.О.

суддів Мозговенка
В.В., Яременка А.Ф.

за участю

секретаря: Ільяшенка С.О.

прокурора: Андреєвої Ж.М.

захисника: ОСОБА_1

обвинуваченого: ОСОБА_2

переглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі судових засідань
апеляційного суду Донецької області
кримінальне провадження, внесене в
ЄРДР за №0000150 від 29.11.2012 року за
обвинуваченням:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.
Донецька, громадянина України, з
середньою освітою, суб'єкта
підприємницької діяльності, інваліда
третьої групи, одруженого, раніше не
судимого, який зареєстрований та
проживає за адресою: АДРЕСА_1

у вчиненні злочинів, передбачених ч.1,
ч.2 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Куйбишевського районного суду
м. Донецька від 27 вересня 2013 року,
ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1, ч.2 ст. 190 КК
України з призначенням покарання за ч.1
ст. 190 КК України у вигляді 1 року
обмеження волі, за ч.2 ст. 190 КК України - 2
роки обмеження волі. Відповідно до ч.1
ст. 70 КК України остаточно призначено
покарання у вигляді 2 років обмеження
волі. На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_2 був звільнений від відбування
призначеного покарання з
випробувальним строком на 2 роки з
покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст.. 76 КК України.
Цивільний позов ОСОБА_3 був задоволений
частково та з ОСОБА_2 стягнуто 2000 грн.
моральної шкоди.

ОСОБА_2 визнано винним за те, що 20.11.2008
року він отримав свідоцтво № НОМЕР_1
про державну реєстрацію фізичної особи
- підприємця та печатку ПП «ОСОБА_2».
Після чого, ОСОБА_2 орендував
приміщення за адресою: АДРЕСА_2, де
почав здійснювати підприємницьку
діяльність з виробництва кухонних
меблів на замовлення, укладаючи з
населенням договори про надання
зазначених послуг. Починаючи з червня
2011 року, точна дата та час судом не
встановлені, у ОСОБА_2 виник умисел на
заволодіння чужими грошовими коштами
шляхом обману, реалізуючи який він під
виглядом прийому замовлень на
виробництво кухонних меблів укладав
договори і приймав від населення
грошові кошти в якості передоплати,
проте фактично ніяких дій для
виконання умов зазначених договорів не
вчиняв. Отримані шляхом обману грошові
кошти ОСОБА_2 привласнював,
розпоряджаючись ними на свій розсуд за
наступних обставин.

Так, 14.08.2011 року, точний час судом не
встановлено, ОСОБА_2, перебував за
адресою: АДРЕСА_2, де до нього
звернулась раніше незнайома йому
ОСОБА_4 з метою оформлення замовлення
на виготовлення меблів для кухні.
ОСОБА_2, діючи умисно, з метою
заволодіння грошовими коштами шляхом
обману, склав письмовий договір № 126
від 14.08.2011 року про надання ОСОБА_4
послуг з поставки, монтажу та установки
меблів для кухні. При цьому, не маючи
наміру виконати замовлення, ОСОБА_2,
продовжуючи свій злочинний намір,
отримав передоплату від ОСОБА_4 за
вказаним договором у розмірі 9950
гривень. Після чого, ОСОБА_2 умови
договору № 126 від 14.08.2011 року не виконав,
послуги з виготовлення меблів для
кухні ОСОБА_4 не надав, розпорядившись
її грошовими коштами на свій розсуд,
чим спричинив потерпілій матеріальний
збиток на загальну суму 9950 гривень.

Крім того, 21.11.2011 року, точний час судом
не встановлено, ОСОБА_2 перебував за
адресою: АДРЕСА_2, де до нього
звернулась раніше незнайома йому
ОСОБА_3 з метою оформлення замовлення
на виготовлення меблів для кухні.
ОСОБА_2, діючи умисно, повторно, з метою
заволодіння грошовими коштами шляхом
обману, склав письмовий договір № 98 від
21.11.2011 року про надання ОСОБА_3 послуг з
поставки, монтажу та установки меблів
для кухні. При цьому, не маючи наміру
виконати замовлення, ОСОБА_2,
продовжуючи свій злочинний умисел,
отримав передоплату від ОСОБА_3 за
вказаним договором у розмірі 7700
гривень. Після чого, ОСОБА_2 умови
договору №98 від 21.11.2011 року не виконав,
послуги з виготовлення меблів для
кухні ОСОБА_3 не надав, розпорядившись
її грошовими коштами на свій розсуд,
чим спричинив потерпілій матеріальний
збиток на загальну суму 7700 гривень.

Крім того, 23.02.2012 року, точний час судом
не встановлено, ОСОБА_2, перебував за
адресою: АДРЕСА_2, де до нього
звернулась раніше незнайому йому
ОСОБА_5 з метою оформлення замовлення
на виготовлення меблів для кухні.
ОСОБА_2 діючи умисно, повторно, з метою
заволодіння грошовими коштами шляхом
обману склав письмовій договір №22 від
23.02.2012 року про надання ОСОБА_5 не надав,
розпорядившись її грошовими коштами на
свій розсуд, чим спричинив потерпілій
матеріальний збиток на загальну суму
4690 гривень.

Крім того, 10.04.2012 року, точний час судом
не встановлено, ОСОБА_2 перебував за
адресою: АДРЕСА_2, де до нього звернувся
раніше не знайомий йому ОСОБА_6 з метою
оформлення замовлення на виготовлення
меблів для кухні. ОСОБА_2, діючи умисно,
повторно, з метою заволодіння
грошовими коштами шляхом обману, склав
письмовий договір без номеру про
надання ОСОБА_6 послуг з поставки,
монтажу та установки меблів для кухні.
При цьому, не маючи наміру виконати
замовлення, ОСОБА_2 продовжуючи свій
злочинний умисел, отримав передоплату
від ОСОБА_6 за вказаним договором у
розмірі 7000 гривень Після чого, ОСОБА_2
умови договору не виконав, послуги з
виготовлення меблів для кухні ОСОБА_6
не надав, розпорядившись його
грошовими коштами на свій розсуд, чим
спричинив потерпілому матеріальний
збиток на загальну суму 7 000 гривень.

На зазначений вирок обвинуваченим
ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу.

В своїй апеляційній скарзі
обвинувачений ОСОБА_2 просить вирок
суду першої інстанції від 27 вересня 2013
року скасувати, а його виправдати. В
обґрунтування своєї апеляції вказує на
те, що вирок суду є незаконним у зв'язку
з неправильним застосуванням судом
кримінального закону та
кримінально-процесуального закону,
невідповідністю висновків суду,
викладених у вироку, фактичним
обставинам справи. Вважає, що його дії
не містять складу злочину, він займався
підприємницькою діяльністю та між ним
та потерпілими склались
цивільно-правові відносини.

Заслухавши доповідача по справі,
обвинуваченого ОСОБА_2 який підтримав
доводи своєї апеляційної скарги, думку
прокурора, який вважає вирок законним
та обґрунтованим, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
вважає, що апеляційна скарга
задоволенню не підлягає з таких
підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, за які він
засуджений, при викладених обставинах,
підтверджені зібраними у
встановленому законом порядку
доказами, дослідженими в судовому
засіданні та наведеними у вироку.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину у
скоєнні інкримінованих правопорушень
не визнав та пояснив, що злочинів не
скоював, його дії не містять складу
злочинів, він займався підприємницькою
діяльністю та між ним та потерпілими
склались цивільно-правові відносини.
Натомість також пояснював, що у 2011 році
його матеріальне становище
погіршилось, змінились умови його
співпраці з виробниками, виникла
заборгованість за орендну плату, він
витратив гроші потерпілих на інші
потреби, а виконати їх замовлення він
мав намір у майбутньому.

Таким чином, суд першої інстанції
зробив правильний висновок
проаналізувавши пояснення ОСОБА_2 про
часткове підтвердження його вини в
інкримінованих злочинах, оскільки
заволодівши грошима потерпілих, ОСОБА_2
з самого початку не мав наміру
використовувати їх для виконання умов
договорів на поставку меблів, а
використав їх на власний розсуд.

Крім того, наявність умислу на
заволодіння грошима шляхом обману
підтверджуються послідовними,
стабільними та переконливими
показаннями потерпілих, свідків,
матеріалами справи, перевіреними в
судовому засіданні.

Так, потерпілі ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в судовому засіданні
підтвердили той факт, що ОСОБА_2 взявши
після підписання договору на
виготовлення меблів гроші, своєчасно
умови договору не виконав, а їм
пояснював, що на меблевій фабриці
переплутали замовлення, що меблева
фабрика затримує виготовлення деталей,
що йому невідомо, коли меблева фабрика
виконає замовлення.

Показання потерпілих є послідовними,
узгоджуються між собою, та
підтверджують наявність у ОСОБА_2
умислу на заволодіння грошима шляхом
обману.

Всім зібраним по справі доказам суд
першої інстанції дав належну оцінку,
зробив обґрунтований висновок про
винність ОСОБА_2 у злочинах, за які він
засуджений, правильно кваліфікував
його дії.

При призначенні покарання судом
враховані тяжкість вчиненого, особа
винного, що відповідає вимогам ст. 65 КК
України.

Доводи ОСОБА_2 щодо відсутності
заподіяння моральної шкоди колегія
суддів не може прийняти до уваги,
оскільки потерпіла ОСОБА_3 дійсно
постраждала від скоєного злочину, а суд
першої інстанції визначив розмір
моральної шкоди виходячи із принципів
розумності та справедливості.

З матеріалів справи встановлено, що ні
досудовим слідством, ні судом не
допущено істотних порушень вимог
кримінально-процесуального
законодавства, які є підставою для
скасування або зміни вироку.

На підставі викладеного, колегія
суддів

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу обвинуваченого
ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Вирок Куйбишевського районного суду м.
Донецька від 27 вересня 2013 року стосовно
ОСОБА_2 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції може
бути оскаржена в касаційному порядку
протягом трьох місяців з дня
проголошення, а засудженим, який
тримається під вартою, - в той самий
строк з дня вручення йому копії
судового рішення.

Колегія суддів