Справа № 161/1717/15-к
Провадження № 1-кп/161/166/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 17 лютого 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката: ОСОБА_5 ,

потерпілого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі в місті Луцьку, кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002492, від 25.09.2014 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, в порядку ст.89 КК України раніше несудимого, -

- за ч.1 ст.163; ч.1 ст.361 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Обвинувачений ОСОБА_4 , володіючи відповідними навичками роботи з електронно-обчислювальними машинами (далі ЕОМ) та спеціалізованим програмним забезпеченням, діючи умисно, посягаючи на право власності щодо комп`ютерної інформації, порядок використання ЕОМ та встановлене Конституцією України право на листування, шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЕОМ, не маючи законних підстав, отримав доступ до листування потерпілого ОСОБА_6 , чим порушив його Конституційне право на таємницю листування.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 , 13.09.2014 року, знаходячись у приміщенні комп`ютерного клубу БАЗУКА, будівля якого розташована за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, з метою незаконного отримання персональної інформації про логіни облікових записів користувачів і паролі доступу до них, створених на веб сайтах в мережі Інтернет, завантажив з веб - ресурсу, доменне ім`я www.mipko.ru, інсталяційний пакет спеціалізованої комп`ютерної програми Mipko personal monitoring, яка призначена для реєстрації кожного натиснення користувачем ПК на клавіші клавіатури.

Продовжуючи свої протиправні дії, обвинувачений ОСОБА_7 , інсталював завантажений пакет програми на жорсткий диск персонального комп`ютеру за №03, що використовується у вказаному комп`ютерному клубі БАЗУКА, встановив налаштування, щоб дана програма про кожне натиснення користувачем комп`ютеру на клавішу клавіатури, створювала відповідні файли, та автоматично надсилала їх до завідомо створеної ним поштової електронної скриньки, що за електронною адресою - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , незаконно отримав логіни облікових записів (адреси електронних поштових скриньок) ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 і паролі доступу до них, які 12.10.2009 року та 22.02.2013 року, відповідно, на підставі угоди із ТОВ Діджітал Венчєз, обрав собі під час реєстрації авторизований користувач - ОСОБА_6 , з метою використання функцій поштового серверу (комп`ютеру) даного товариства.

Обвинувачений ОСОБА_4 , реалізовуючи свої злочинні наміри, 15.09.2014 року, о 05 год. 27 хв., знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного втручання в роботу ЕОМ, користуючись персональним комп`ютером, с/н жорсткого диску WMART0848795, мережевим обладнанням [роутером марки ТР-Link] для доступу до мережі Інтернет з ІР адресою: НОМЕР_1 , телекомунікаційними послугами ПрАТ УКРТЕЛЕКОМ, незаконно використовуючи чужі реєстраційні дані, подолав системний захист, встановлений на поштовому сервері ТОВ Діджітал Венчєз, та видаючи себе за авторизованого користувача ОСОБА_6 , без його згоди та відома незаконно змінив пароль доступу до електронної поштової скриньки з електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Крім цього, він же, 15.09.2014 року, о 14 год. 07 хв., продовжуючи свої протиправні дії, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою незаконного втручання в роботу ЕОМ, користуючись персональним комп`ютером, с/н жорсткого диску WMART0848795, мережевим обладнанням [роутером марки ТР-Link] для доступу до мережі Інтернет з ІР адресою: НОМЕР_1 , телекомунікаційними послугами ПрАТ УКРТЕЛЕКОМ, незаконно використовуючи чужі реєстраційні дані, подолав системний захист, встановлений на поштовому сервері ТОВ Діджітал Венчєз, та видаючи себе за авторизованого користувача ОСОБА_6 , без його згоди та відома, незаконно змінив пароль доступу до електронної поштової скриньки з електронною адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Внаслідок таких протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 , процес зіставлення користувача [ ОСОБА_6 ] і наділених йому прав, який із використанням спеціалізованого програмного забезпечення автоматизовано здійснювався поштовим сервером, був змінений та реєстраційні дані авторизованого на законних підставах користувача визнавалися недійсними, що призвело до наслідків у вигляді блокування інформації потерпілого ОСОБА_6 , який мав право доступу до неї і витоку інформації, яку потерпілий не бажав розголошувати.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 , створюючи умови для вчинення подальших протиправних дій, отримав можливість змінювати режим роботи поштового серверу у свою користь та знайомитись із листуванням потерпілого ОСОБА_6 ..

Своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованому втручанню в роботу електронно-обчислювальної техніки (комп`ютера), що призвело до блокування та витоку інформації, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.361 КК України.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_4 , 15.09.2014 року, знаходячись за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , умисно, шляхом несанкціонованого втручання в роботу вузлового комп`ютера поштового сервісу ТОВ Діджітал Венчєз, без згоди власника, не маючи законних підстав, отримав доступ до листів, які зберігалися в електронній поштовій скриньці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та ознайомлювався із змістом листування потерпілого ОСОБА_6 , яке здійснювалось через комп`ютер. Отримавши у такий спосіб інформацію, яку адресат не бажав доводити до відома інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 , порушив гарантоване ст.31 Конституції України, право потерпілого на темницю листування.

Він же, цього ж дня, знаходячись за вказаним місцем свого проживання, умисно, шляхом несанкціонованого втручання в роботу вузлового комп`ютеру поштового сервісу ТОВ Діджітал Венчєз, без згоди власника, не маючи законних підстав, отримав доступ до листів, які зберігалися в електронній поштовій скриньці за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та ознайомлювався із змістом листування потерпілого ОСОБА_6 , яке здійснювалося через комп`ютер. Отримавши у такий спосіб інформацію, яку адресат не бажав доводити до відома інших осіб, обвинувачений ОСОБА_4 , порушив гарантоване ст.31 Конституції України, право потерпілого на таємницю листування.

Своїми умисними діями, які виразились у порушенні таємниці листування, що передається через комп`ютер, обвинувачений ОСОБА_4 , вчинив злочин, передбачений ч.1 ст.163 КК України.

Під час досудового розслідування, а саме 31.01.2015 року, між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , укладена угода про примирення.

Згідно з угодою, обвинувачений ОСОБА_4 , беззаперечно визнав себе винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.163 та ч.1 ст.361 КК України.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди, обвинуваченому ОСОБА_4 , буде призначено покарання:

- за ч.1 ст.163 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.361 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_4 , остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

Зважаючи, що обвинувачений ОСОБА_4 , в порядку ст.89 КК України, визнаний особою, що немає судимості, повністю визнав вину та усвідомив протиправність своїх дій, щиро розкаявся у вчиненому та вибачився перед потерпілим ОСОБА_6 , з яким повністю примирився, активно сприяв розкриттю злочинів, відсутні будь які обставини, які вказували б на схильність чи можливість вчинення у майбутньому ним інших кримінальних правопорушень, а також враховуючи, що на думку сторін, виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 , можливе без відбування покарання, пов`язаного з обмеженням волі, сторони обумовили звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 , від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього, передбачені ст.76 КК України обов`язки, а саме:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , не працює, інкриміновані йому злочини вчиняв за допомогою програмних та технічних засобів, які не є його власністю, а тому, до нього не може бути застосовано покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, та конфіскацію програмних та технічних засобів, за допомогою яких було вчинено несанкціоноване втручання, а тому угода, в цій частині, відповідає вимогам закону.

Крім того, суд виходить з наступного:

Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно з ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 , визнав себе винуватим, віднесені до категорій невеликої та середньої тяжкості, матеріальних збитків, цими злочинами не завдано.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 , цілком розуміє положення ч.5 ст. 474 КПК України, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України, зокрема, вимогам ст.ст. 75,76 КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 , погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 373, 374, 475 КПК України (в редакції 2012 р.), суд, -

З А С У Д И В :
Угоду про примирення між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_4 , від 31 січня 2015 року, у кримінальному провадженні, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002492, від 25.09.2014 року затвердити.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.163 та ч.1 ст.361 КК України, призначивши узгоджене покарання:

- за ч.1 ст.163 КК України, у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.361 КК України, у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, обвинуваченому ОСОБА_4 , остаточно призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього, згідно ст.76 КК України, обов`язки:

не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, навчання.

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по справі у сумі 786 (сімсот вісімдесят шість) гривень 24 (двадцять чотири) копійки.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: ОСОБА_1