У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів
Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду
України

у
складі:

головуючого
- судді

Cелівона О.Ф.,

суддів

Пошви
Б.М. і Шевченко Т.В.,

з
участю прокурора

Казнадзея В.В.,

розглянула в судовому засіданні 26
квітня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок колегії суддів
Судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області від 22
листопада 2006 року,

яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця м. Києва, раніше не судимого,

- засуджено за ч.
2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК України на 9 років позбавлення волі;

- за п. п. 4, 6, 9 ч. 2 ст. 115 КК
України на 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого

покарання більш суворим, остаточне
покаранням ОСОБА_2 призначено 14 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 року
народження, уродженця м. Києва, раніше судимого Деснянським районним судом м.
Києва 13.05.2003 року за ч. 2 ст. 142 КК України на 1 рік позбавлення волі;

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на 7 років позбавлення
волі.

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, уродженця м. Києва, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення
волі.

На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування
покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки з покладенням на нього
відповідних обов'язків.

Постановлено стягнути із засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь
потерпілої ОСОБА_4 100 000,00 грн. та по 5 000 грн. моральної шкоди відповідно.

Згідно
вироку ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано винними і засуджено за вчинення
злочинів, як визнав суд, за таких обставин.

24 лютого 2005 року
приблизно о 22-23 год. у дачному будинку АДРЕСА_1, ОСОБА_2, будучи в стані
алкогольного сп'яніння запропонував своїм знайомим ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_5
заволодіти транспортним засобом - автомобілем ВАЗ 2108, що знаходився поблизу
дачного масиву «Червона Калина».

По дорозі ОСОБА_5
добровільно відмовився від участі у вчиненні злочину і повернувся в дачний
будинок.

Вчиняючи
злочинні дії, направлені на заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_2 принесеною
сокирою розбив заднє скло автомобіля та відчинив двері, а ОСОБА_1 сів за кермо
і став його заводити. ОСОБА_3 та ОСОБА_2, сівши в автомобіль, спостерігали за
навколишньою обстановкою.

Коли до автомобіля підійшов його власник
ОСОБА_4, ОСОБА_2, бажаючи довести свій умисел до кінця, але виходячи за межі
попередньої домовленості з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на заволодіння автомобілем за
попередньою змовою групою осіб, вирішив учинити насильницькі дії щодо
потерпілого та умисно вбити його.

З цією метою ОСОБА_2 учинив напад на ОСОБА_4 і завдав йому декілька ударів
рукою в обличчя, від яких той упав на землю. Після цього ОСОБА_2 підійшов до
нього і продовжив завдавати удари руками й ногами по тулубу, а дерев'яною
палкою по голові, заподіявши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

ОСОБА_2, продовжуючи
свої дії на незаконне заволодіння транспортним засобом, завдав удари ОСОБА_6
руками та ногами в обличчя й по тулубу, насильно посадив його за кермо і
наказував завести автомобіль, однак той цього зробити не зміг.

Після цього ОСОБА_2 витяг ОСОБА_4 з автомобіля, повалив на сніг та, маючи
намір умисно вбити останнього з корисливих мотивів, з метою приховати вчинення
незаконного заволодіння його автомобілем ВАЗ-2108 д.н. НОМЕР_1 та полегшити
вчинення цього злочину, з особливою жорстокістю, завдав декілька ударів
металевою трубою ОСОБА_6 по голові, причиняючи тому особливі фізичні
страждання.

Після цього ОСОБА_2
принесеною сокирою завдав ще приблизно 4 удари по голові ОСОБА_6, що
відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, небезпечних для життя в
момент заподіяння, які завдавали потерпілому особливих страждань та внаслідок
яких настала його смерть.

ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 виконали усі можливі дії для заволодіння
автомобілем ОСОБА_4, однак не змогли довести свій злочинний намір до кінця з
причин, які не залежали від їх волі, а тому залишили місце злочину.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1, просить вирок змінити та пом'якшити призначене йому покарання, враховуючи
дані про його особу і роль у вчиненні злочину.

Вирок засудженими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора про залишення
касаційної скарги засудженого без задоволення та про необхідність виключення, в порядку ст. 395 КПК України, з
обвинувачення ОСОБА_2 кваліфікуючу ознаку - корисливий мотив, передбачену п. 6
ч. 2 ст. 115 КК України, а в решті
вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає,
що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок щодо
засудженого ОСОБА_2 змінити, виходячи з такого.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_2 у вчиненні замаху на незаконне заволодіння транспортним
засобом з будь-якою метою, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з
насильством, небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, а також у вчиненні
умисного вбивства з особливою жорстокістю, а також з метою приховати інший
злочин та полегшити його вчинення, відповідає фактичним обставинам справи і є
обґрунтованим.

Його дії органами досудового слідства
вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289, п. п. 4, 9 ч. 2 ст. 115 КК
України.

Дії засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які
виразилися у замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом з будь-якою
метою, за попереднього змовою групою осіб за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 289 КК
України кваліфіковано вірно.

Винуватість
засуджених у вчиненні інкримінованих злочинів, повністю підтверджується
дослідженими у суді доказами, зокрема, показаннями: засудженого ОСОБА_2 під час
досудового слідства про те, що він спільно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 намагались
заволодіти автомобілем ВАЗ - 2108. Він обухом сокири розбив заднє скло
автомобіля і вони проникли у салон, намагаючись завести автомобіль. Коли
підійшов потерпілий ОСОБА_4, то він завдав йому удари по голові та тулубу
руками й ногами, дерев'яною палицею і сокирою по голові. При цьому він
зрозумів, що вбив потерпілого (т. 1, а.с. 55, 80 - 88, т. 2, а.с. 108-112, т.
4, а.с. 105-107, 118, 119-125); ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які підтвердили наведені
ОСОБА_2 обставини (т. 1, а.с. 58-59, 63-69, т. 2, а.с. 130-132, т. 4, а.с.
68-70, т. 1, а.с. 71-75, т. 2 а.с.143-144, т. 4, а.с. 37-38, 61-62); потерпілої
ОСОБА_4 про те, що 24.02.2005 року її чоловіка було вбито на дачі біля с.
Власівка (т. 1, а.с. 141-142), судово-медичного експерта ОСОБА_7 про те, що
25.02.2005 він проводив розтин трупа ОСОБА_4 і вважає, що заподіяні йому
ушкодження були завдані з великою силою і особа, яка завдала ці удари це
розуміла. У момент спричинення пошкоджень до того, як потерпілий знепритомнів,
він відчував сильний біль та фізичні страждання; даними протоколу огляду
будинку від 26.02.2005. під час якого виявлено та вилучено в грубі печі
металеву трубу, обух сокири і дві зв'язки ключів (т. 1, а.с. 29).

Згідно даних висновку судово-медичної
експертизи № 60 від 7.03.2005 року смерть потерпілого ОСОБА_4 настала внаслідок
відкритої черепно-мозкової травми, яка проявилась рубленими ранами м'яких
тканин, кісток тім'яної-потиличної області голови та крововиливами під оболонки
і руйнацією тім'яно-потиличної долі головного мозку, що відносяться до
категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечних для життя у момент
спричинення (т. 1, а.с. 190-200).

У висновку судово-медичної криміналістичної експертизи № 113-мк від
28.04.05 року, зазначено, що тілесні ушкодження на потиличній частині голови
потерпілого могли утворитись унаслідок дії тупого предмету з обмеженою частиною
контактної поверхні і предмета з гострим ребром (т. 2, а.с. 44-51, 59-63).

Зазначені висновки експертиз об'єктивно підтверджують показання ОСОБА_2 про
обставини нападу на потерпілого ОСОБА_4 і завдання йому ударів дерев'яною палицею, металевою трубою, а також сокирою.

Згідно
висновку автотоварознавчої експертизи № 26 від 11.03.2005 року ринкова вартість
ВАЗ-2108 д.н.з. НОМЕР_1 становить 14 780,91 грн. (т. 2, а.с. 75).

За даними висновку психіатрічно-психологічно-наркологічної експертизи
ОСОБА_2 під час учинення злочину та в даний час психічними захворюваннями не
страждав, і не страждає. За своїм психічним станом примусових заходів медичного
характеру не потребує.

Разом з тим, кваліфікуючи дії ОСОБА_2 за п. 6 ч. 2 ст. 115
КК України суд не навів будь - яких доказів про корисливий мотив дій засудженого, у зв'язку з чим зазначена кваліфікуюча ознака
підлягає виключенню з його обвинувачення, в порядку ст. 395 КПК України, як
зайва.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм
кримінально-процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку,
не встановлено.

Призначене ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 покарання відповідає тяжкості
злочину та даним про особи засуджених і підстав для його пом'якшення, як про це
йдеться у касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1, колегія суддів не вбачає.

Керуючись
ст. ст. 394-396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України,

у х в а л и л а:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Вирок колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах апеляційного
суду Київської області
від 22 листопада 2006 року щодо засудженого ОСОБА_2 в
порядку ст. 395 КПК України змінити і виключити
з його обвинувачення кваліфікуючу ознаку, передбачену п. 6 ч. 2 ст. 115 КК
України.

У решті цей вирок щодо засуджених
ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 залишити без зміни.

Су д д і :

Селівон
О.Ф.
Пошва Б.М.
Шевченко Т.В.