Справа №
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

01 серпня 2007
року Канівського міськрайонного суду
Черкаської області В складі:

головуючого -
судді Штих К.М.

при секретарі -
Десятник О.А

з участю
прокурора - Степанець Б.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Каневі справу по
обвинуваченню:

· ОСОБА_1
ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уроженця та жителя с. Озерище Канівського району Черкаської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше
несудимого, - у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК
України;

· ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уроженця с
Гладківщина Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина
України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого в с Озерище
Канівського району Черкаської області, раніше судимого :

1)18.07.1996
року Золотоніським районним судом Черкаської області за ст.229-6 ч.1 КК України
до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання вироку на 2 роки,

2)13.01.1997
року Золотоніським районним судом Черкаської області за ст.229-6 ч.2 КК України
до Зроків 6 місяців позбавлення волі,

3)14.04.1999
року Золотоніським районним судом Черкаської області за ч.3 ст.140 КК України
до 4 років позбавлення волі,

- у вчинені злочину, передбаченого
ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України;

ВСТАНОВИВ:

Що
підсудні ОСОБА_2. та ОСОБА_1. 09.04.2007 року, близько 21 години, перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою між собою, умисно, з метою
таємного викрадення чужого майна, зайшли на охоронювану територію будівельного
майданчика бригади №9 Відокремленого підрозділу „Птахофабрика Миронівська „ ВАТ
„Миронівський хлібопродукт, що розташований в адміністративній зоні
Козарівської сільської ради, поряд із с.Синявка Канівського району Черкаської
області, та проник в сарай №11, що тимчасово використовувався як приміщення для
зберігання будівельних матеріалів, звідки намагався викрасти тридцять рулонів
утеплюючого матеріалу (ІЗОВЕР) вартістю 151,20 грн. за рулон на загальну суму
4536

грн., але свої злочинні дії не довів до кінця з
причин, які не залежали від його волі, оскільки був затриманий охороною ВП „Птахофабрика Миронівська".

В
судовому засіданні підсудний, ОСОБА_1., свою вину у вчиненні злочину
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що близько
року працював на будівництві ПФ „Миронівська „ неподалік від с.Синявка
Канівського району. Проживає тимчасово на квартирі в с.Степанці Канівського
району. Разом із ним в кімнаті проживав ОСОБА_2, працювали також разом.
09.04.2007 року він разом із ОСОБА_2. та ОСОБА_4 приїхали в с.Степанці, щоб
наступного дня йти на роботу. Сіли повечеряли та випили втрьох пляшку горілки.
Після цього пішли в бар, там ще посиділи трохи, випили по бокалу пива. Після
цього ОСОБА_2. із ОСОБА_4пішли назад на квартиру, а він залишився в барі. Коли
вийшов на вулицю покурити, до нього підійшов незнайомий чоловік, попросив
сірники, та вони стали розмовляти. В ході розмови він розповів, що працює на
будівництві птахофабрики, тоді чоловік запитав, чи є на будівництві утеплюючий
матеріал ІЗОВЕР. Коли він сказав, що є, його нещодавно привезли, чоловік
сказав, що хотів би купити 30 рулонів ІЗОВЕРу та запропонував, щоб він виніс
ІЗОВЕР з території будівництва. Чоловік сказав йому номер свого мобільного
телефону та вони домовилися, що коли він винесе ІЗОВЕР, то зателефонує до
нього. Чоловік пообіцяв заплатити за кожен рулон по 50 грн. Він був в стані
алкогольного сп'яніння, тому погодився та вирішив відразу ж піти та викрасти ІЗОВЕР.
Він пішов до квартири, де проживав, розбудив ОСОБА_2 та запропонував йому піти
на будівництво, розповів про свою розмову з незнайомим чоловіком та запевнив,
що з охороною ніяких проблем не буде. Про те, яким чином будуть ділити отримані
гроші, вони не домовлялися. Прийшовши на територію будівельного майданчика №9,
він зайшов через отвір для дверей в сарай №11, де зберігався ІЗОВЕР, ОСОБА_2.
залишився на вулиці. Він через вікно подав ОСОБА_2. 30 рулонів утеплюю чого
матеріалу. Після цього вийшов із сараю та вони разом стали носити ІЗОВЕР за
територію будівельного майданчика до лісопосадки .Коли вони перенесли 25
рулонів та несли останні 5 рулонів , побачили , що до них біжить охорона.
ОСОБА_2. втік, а він залишився на місці. У вчиненому щиро розкаюється та
просить суд суворо не карати.

В
судовому засіданні підсудний, ОСОБА_2., свою вину у вчиненні злочину
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, визнав повністю та пояснив, що близько
року працював на будівництві ПФ „Миронівська". Раніше працював на
будівельному майданчику в с.Ліпляве, а близько двох тижнів тому перейшли
працювати на будівництво, що знаходиться неподалік від с.Синявка Канівського
району. Проживає тимчасово на квартирі в с.Степанці. Разом із ним в кімнаті
проживав односельчанин ОСОБА_1, працювали також разом. 09.04.2007 року він
разом із ОСОБА_1 та ОСОБА_4 приїхали в с.Степанці, щоб наступного дня йти на
роботу. Сіли повечеряли та випили втрьох пляшку горілки . Після цього пішли в
бар, там ще посиділи трохи, випили по бокалу пива. Після цього він із
ОСОБА_4пішли назад на квартиру, а ОСОБА_1 залишився в барі. Повернувшись додому
близько 20 години, лягли спати. Близько 21- години, його розбудив ОСОБА_1 та
попросив допомогти йому. На його запитання, що саме, ОСОБА_1 відповів, що
розповість по-дорозі. Він одягнувся та разом із ОСОБА_1 пішли в сторону
с.Синявка, де знаходиться будівельний майданчик бригади №9, де вони працювали.
По-дорозі ОСОБА_1 розповів, що необхідно взяти ІЗОВЕР із будівельного
майданчика . Із охороною він домовився, також він домовився із тими, хто
придбає даний ІЗОВЕР. Але хто повинен був його купити та для чого, він не
розповідав. Він знав, що на території будівельного майданчика в одному із
недобудованих сараїв, зберігався ІЗОВЕР і зрозумів , що ОСОБА_1 хоче , щоб він
допоміг йому взяти даний ІЗОВЕР. Він повірив , що ОСОБА_1 домовився із охороною
, оскільки територія будівельного майданчика цілодобово охороняється . Вдень
охоронці ходять по території , а вночі в основному знаходяться в

одному із сараїв . Вони підійшли до сараю №11 , де зберігався
ІЗОВЕР , на території майданчика охорони не було . ОСОБА_1 зайшов до даного
сараю через отвір для дверей , оскільки в ньому вікна та двері ще не вставлені
та через отвір для вікна став подавати йому рулони ІЗОВЕРУ. ОСОБА_1 сказав , що
необхідно взяти 30 рулонів та подавав йому їх, а він складав рулони на землі
поряд із сараєм. Потім ОСОБА_1 вийшов до нього через двері і вони стали разом
носити рулони ІЗОВЕРУ до лісопосадки , що знаходиться за територією
будівельного майданчика. Клали по два рулони на плече , а один брали вільною
рукою вдвох. Коли несли останні п'ять рулонів , він побачив , що до них бігли
охоронці, відразу ж кинув ІЗОВЕР та став втікати . Йому вдалося втекти. Відразу
ж пішов назад на квартиру, переночував та наступного дня повернувся додому в
с.Озерище. Коли дізнався, що його розшукують працівники міліції, то сам
з'явився до Канівського МРВ та розповів про все, що сталося. У вчиненому щиро
розкаюється та просить суд суворо не карати.

В суду
немає сумнівів в правдивості показів підсудних, а тому суд, вважає за доцільне
обмежити обсяг доказів по справі допитом підсудних. При цьому підсудним
роз'яснено наслідки, передбачені ст. 299 КПК України щодо, обсягу досліджуваних
доказів по справі.

Оцінюючи
та аналізуючи детальні покази підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2. даними ними в
судовому засіданні, суд вважає, що пред'явлене підсудним обвинувачення
доказане.

Суд
кваліфікує дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2. за ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК
України як замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за
попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення, який
не було доведено до кінця з причин, що не залежали від їх волі.

До
обставин справи, що пом'якшують покарання підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2., суд
відносить їх щире каяття.

До
обставин, що обтяжують покарання підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2., суд відносить
те, що вони вчинили злочин в стані алкогольного сп'яніння.

З
урахуванням всіх обставин справи, що пом'якшують покарання підсудних ОСОБА_1 та
ОСОБА_2., суд вважає, що виправлення та перевиховання підсудних можливе без
ізоляції їх від суспільства, як це передбачено ст.75 КК Украіни, з
випробуванням та із застосуванням п.п.3, 4 ст. 76 КК України.

Міра запобіжного
заходу зміні не підлягає.

Судові витрати
по справі відсутні.

Речові докази
підлягають передачі власнику.

Цивільний позов
по справі не заявлено.

На підставі
наведеного та керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1та
ОСОБА_2 визнати винними у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185
КК України та призначити покарання за ч.3 ст.15, ч.3 ст. 185 КК України - по
три роки позбавлення волі кожному.

Згідно
ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 та ОСОБА_2. від відбування покарання з
випробуванням, встановивши їм іспитовий строк - один рік кожному.

У
відповідності із п.п.3, 4 ст. 76 КК України зобов'язати засуджених ОСОБА_1 та
ОСОБА_2. повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання чи роботи та періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально - виконавчої системи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу залишити попередню -підписку
про невиїзд, після чого відмінить.

Речові
докази по справі - тридцять рулонів утеплюючого матеріалу ІЗОВЕР, які
знаходяться на зберіганні у ОСОБА_3, передати
власнику.

На вирок
може бути подано апеляцію до Черкаського апеляційного суду через Канівський
міськрайонний суд протягом 15 діб з часу його проголошення учасниками процесу.