АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Єдиний унікальний номер справи: 667/5301/14-к
Справа № 11кп /791/590/15 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ч. 3 ст. 185 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2015 колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ;

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5

з участю прокурора - ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні кримінальне провадження № №0002210 за апеляційною скаргою ОСОБА_8 на вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.03.2015р. щодо:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)25.05.2005 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.1 ст.296 КК України на 2 роки позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 26.06.2007 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області за ч.3 ст. 296, ч.3 ст.186, ч.2 ст.185, із застосуванням ст.71 КК України визначено остаточне покарання 4 роки 2 місяці, звільнений 15.07.2011 року по відбуттю строку покарання; 3) 27.03.2012 року Комсомольським районним судом м.Херсона за ч.2 ст.185 КК України до обмеження волі строком 1 рік 6 місяців, звільнений 01.05.2013 року умовно достроково на 6 місяців,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ст.185 ч.3 КК України,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід обраний взяття під варту. Строк відбуття покарання рахувати з 23.03.2015 року. За вироком суду вирішено питання щодо речових доказів по справі.
Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за те, що він будучи раніше судимим за злочини проти власності, на шлях виправлення не став, і повторно, маючи не погашену та не зняту в установлений строк судимість, вчинив умисний крисливий злочин.

Так, ОСОБА_8 , 08.06.2014 року близько 01.00 години, знаходячись за адресою: АДРЕСА_3 , повторно, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, таємно шляхом вільного доступу через незачинені двері проник до приміщення кіоску, що розташований за адресою АДРЕСА_3 , звідки викрав грошові кошти у розмірі 1500 грн., які належать ФОП ОСОБА_9 , у зв`язку з чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі обвинувачений вважає вирок незаконним та таким, що підлягає зміні з пом`якшенням, оскільки він визнав свою вину, щиро розкаявся в скоєному та активно сприяв розкриттю злочину. А також вказує на те, що суд не врахував його стан здоров`я та те, що він має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження, та непрацюючу та вагітну дружину. Просить вирок змінити, призначити більш м`яке покарання, з урахуванням вимог ст.. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, висновок прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, а вироку без змін, думку обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги обвинуваченого, та в останньому слові обвинувачений просив, вирок змінити, призначити більш м`яке покарання, застосувавши ст.. 69 КК України, перевіривши матеріали провадження й обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, судове провадження в першій інстанції відбувалося, згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, що передбачає судовий розгляд обвинувального акту в судовому засіданні за спрощеним провадженням, оскільки обвинуваченим вина у вчиненому кримінальному правопорушенні була визнана повністю і фактичні обставини ніким не оспорювалися.

А ті обставини, на які обвинувачений вказує у своїй апеляційній скарзі, спростовуються матеріалами провадження, оскільки щире каяття у вчиненому та добровільне відшкодування завданих потерпілому збитків розцінені судом як пом`якшуючі обставини, тому підстав для застосування ст.. 69 КК України колегія суддів не вбачає.

Злочинні дії ОСОБА_8 за ч.3 ст. 185 КК України кваліфіковано правильно.

Вирішуючи питання про міру покарання ОСОБА_8 суд першої інстанції, згідно з вимогами ст.65 КК України, врахував як характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, так і дані, що характеризують особу, а також обтяжуючі і пом`якшуючі обставини. Крім цього, суд першої інстанції врахував суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, та в достатній мірі обґрунтував своє рішення про те, що обвинувачений характеризується задовільно, на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, тому його виправлення та перевиховання неможливо без ізоляції від суспільства.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну вироку щодо ОСОБА_8 у провадженні не встановлено, тому, колегія суддів вважає, що підстав для зміни вироку немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Комсомольського районного суду м.Херсона від 23.03.2015р. щодо ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набуває законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченому ОСОБА_8 , який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

Судді: (три підписи)

З оригіналом згідно)

Головуючий