ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2015 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження № 0002596 від 24.05.2014 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

обвинуваченого за ст. 185 ч. 1, ст. 15 ч. 2, 115 ч. 1 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2014 року близько 19 години ОСОБА_9 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись на кухні квартири АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин вирішив умисно вбити ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_9 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, приблизно о 19 годині взяв з полички сокиру та металевою частиною умисно наніс останній один удар в область голови, після чого ОСОБА_7 забігла в кімнату та впала на диван, а ОСОБА_9 не припиняючи свої злочинні дії, сів на неї зверху та сокирою наніс їй чисельну кількість ударів в область голови, тулубу та кінцівок. Проте ОСОБА_9 не довів свій умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі внаслідок активних дій ОСОБА_8 , яка повернулася до квартири, тобто вчинив незакінчений замах на вбивство потерпілої.

У ході незакінченого замаху на умисне вбивство ОСОБА_7 , ОСОБА_9 умисно заподіяв потерпілій тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, множинних рублених ран на волосистій частині голови (10 ран, без зазначення характеру країв, кутів, стінок ран, чіткої локалізації), пошкодження апоневрозу; рубленої рани передньо-зовнішньої поверхні правого плеча; рубленої рани задньо - зовнішньої поверхні лівого плеча, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; рубленої рани тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, які не є небезпечним для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я; поверхневої рани лівої надлопаткової ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились у незакінченому замаху на умисне вбивство, тобто незакінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині - ОСОБА_7 , ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ст. 115 ч. 1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що 23 травня повернувся зранку додому випивший та ліг відпочивати, з 12 до 14 був відсутній вдома, коли повернувся, дома була мати, знову ліг спати, потім його розбудив ОСОБА_12 , з яким він спілкувався, потім всі пішли і він також, повернувся додому, знову ліг відпочивати, прокинувся, над ним стояла мати з сокирою, яку він вихопив, замахнувся, що було далі не знає. Згадує лише, що мати була в кріслі, сестра говорила про міліцію, приносив рушник. Допускає, що міг причинити тілесні ушкодження матері, але не мав наміру вбити. Протягом 3-4 днів був у запої, у цей день у такому ж стані не був першим днем, а тому і не все пам`ятає.

Дослідивши надані сторонами докази суд вважає, що винуватість ОСОБА_9 у вчиненні злочину знайшла своє підтвердження.

Так потерпіла ОСОБА_7 вказала, що проживає в 2-кімнатній квартирі разом з дітьми синами ОСОБА_13 (обвинуваченим), ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , онукою. Вдень була дома, обвинувачений був випивший, спав у кімнаті. Все це відбувалося десь приблизно о 18 годині, коли в квартирі залишилися вдвох. Знаходилася на кухні, він підбіг кричав, що вб`є, бо спортила йому життя, почав наносити удари сокирою, яка лежала в кімнаті в тумбочці. Після нанесення декількох ударів пішла в кімнату, впала на диван, обвинувачений також прийшов за нею, сів на неї, наносив удари сокирою, вона закривалася руками, якби не донька, яка повернулася додому, він би вбив її. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Обвинувачений до цих подій ніколи не піднімав руки, хоча іноді і були конфлікти, так як при наявності грошей зловживав спиртним, буянив, скандалив.

Потерпіла ОСОБА_15 підтвердила, що 23 травня 2014 року вдень обвинувачений будучи у нетверезому стані спав. Вона на прохання матері пішла до магазину, в квартирі, окрім матері та обвинуваченого нікого не було, через невеликий проміжок часу повернулася додому, почула крик матері що ти робиш?, забігла в кімнату та побачила, що мати лежить на дивані, брат сидить на ній, однією рукою тримає за горло, а в іншій тримає сокиру, яку вона вихопила з його руки. На голові матері бачила кров, але які пошкодження не бачила. Потім викликали швидку та міліцію, мати знаходилася на лікуванні в лікарні певний час. Причину подій не знає, але зі слів матері відомо, що вона була на кухні і брат прийшов туди з сокирою, почав бити.

Свідок ОСОБА_16 також підтвердив, що обвинувачений, який є його рідним братом, зловживає спиртним, а тому виникають конфлікти. 23 травня 2014 року він не був присутній при подіях, дізнався зі слів сестри, що брат порубав матір. Приходив до матері у лікарню, бачив порізані руки.

Покази вказаних свідків та потерпілої щодо спричинення ушкоджень потерпілій в приміщенні квартири підтверджуються даними протоколу огляду місця події від 23.05.2014 р. (а.с. 119).Так, з протоколу огляду вбачається, що у приміщенні кухні були виявлені численні плями бурого кольору на підлозі, кухонному столі, що підтверджує показання потерпілої про нанесення їй ударів по голові сокирою в момент її знаходження на кухні та спростовує показання обвинуваченого про те, що його розбудила матір, яка тримала сокиру в руці.

При подальшому огляді приміщення квартири виявлено також сліди бурого кольору на кріслі, де, як показали потерпіла, обвинувачений, свідок ОСОБА_15 , сиділа після спричинення ушкоджень потерпіла.

На сокирі, яка лежала на підлозі коридору, також були виявлені сліди бурого кольору та залишки волосся.

Виявлені сліди бурого кольору на сокирі є слідами крові, що належать особі жіночої статі, можуть походити і від крові потерпілої ОСОБА_7 , про що вказано у висновку експерта № 139/ц (а.с. 72), а сліди в кухні та кімнаті також є слідами крові та можуть походити за рахунок крові потерпілої відповідно до висновку експерта № 796 (а.с. 69).

За висновком експерта № 1424 (а.с. 75) у ОСОБА_7 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно - мозкової травми, струсу головного мозку, множинних рублених ран на волосистій частині голови (10 ран, без зазначення характеру країв, кутів, стінок ран, чіткої локалізації), пошкодження апоневрозу; рубленої рани передньо-зовнішньої поверхні правого плеча; рубленої рани задньо - зовнішньої поверхні лівого плеча, відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я; рубленої рани тильної поверхні лівої кисті з пошкодженням сухожилків відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, яке не є небезпечними для життя але призвели до тривалого розладу здоров`я; поверхневої рани лівої надлопаткової ділянки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я.

Наявність рублених ран в області голови свідчить про те, що удари наносилися в життєво-важливий орган, неодноразово, що свідчить про наявність умислу на позбавлення життя, а тому суд вважає показання обвинуваченого про те, що він не хотів вбивати потерпілу, як на бажання уникнути відповідальності. При цьому стан сп`яніння обвинуваченого не є пом`якшуючою обставиною, яка могла б вплинути на вид та розмір покарання, так як відповідно до вимог ст. 67 КК України вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння є обтяжуючою обставиною. За висновком судово-психіатричної експертизи № 287-2014 щодо обвинуваченого (а.с. 63) він виявляє клінічні ознаки розладу особистості та поведінки, зумовлені вживанням алкогольних напоїв, хоча зміни зі сторони психіки у нього не досягають ступеню психічного захворювання, лежать в межах патології характеру та не позбавляють його здатності на даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд вважає, що показання обвинуваченого та свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 щодо психічного стану здоров`я потерпілої, тобто порушень психіки, що виявляється у неадекватній поведінці та можливості спровокувати якісь події, є безпідставними, оскільки суду не надано доказів на підтвердження факту перебування потерпілої на обліку в психіатричному медичному закладі, проведенні лікування, наявності групи інвалідності, та можливості вчинення нею такої поведінки.

Органом досудового розслідування було вказано, що обвинуваченим вчинено закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині,але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_7 було своєчасно надано медичну допомогу.

Проте з такою кваліфікацією погодитися неможливо. Посягання на життя потерпілої було припинено внаслідокактивних дійМорочківської О., яка повернулася до квартири, щодо припинення завдання ударів з боку обвинуваченого потерпілій, а тому суд вважає, що в діях останнього має місце незакінчений замах на вбивство потерпілої, так як він з причин, які не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, у зв`язку з чим кваліфікує його дії не за ч. 2, а за ч. 3 ст. 15 КК України, як незакінчений замах на вчинення злочину.

Органом досудового розслідування ОСОБА_9 обвинувачується також і в тому, що 15 лютого 2014 року перебував по місцю свого проживання в квартирі АДРЕСА_2 . В цей же день у ОСОБА_9 виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, яке належить сестрі останнього ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки Клон-Айфон С-4. Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_9 , скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, підійшов до серванту, який розташований в одній з кімнат зазначеної вище квартири та таємно викрав чуже майно, що належить ОСОБА_8 , а саме мобільний телефон марки Клон-Айфон С-4, вартістю 600 грн., та викраденим розпорядився на свій власний розсуд, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Такі умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна, що належить ОСОБА_8 , кваліфіковані за ч. 1 ст.185 КК України.

На підтвердження інкримінованих дій сторона обвинувачення посилається лише на показання потерпілої щодо викрадення телефону.

ОСОБА_9 зазначає, що дійсно у його сестри був вказаний телефон, але заперечує його викрадення.

Потерпіла ОСОБА_15 вказує, що телефон знаходився в кімнаті на зарядці, лише наступного дня вона виявила його відсутність, не заперечує, що в цей час у квартирі окрім членів родини були і інші особи.

Як вказав свідок ОСОБА_19 в квартирі в той час, коли пропав телефон, перебували і інші особи, окрім мешканців квартири, щодо пропажі телефону дізнався від потерпілої.

Оскільки обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях, а достовірних доказів, які б підтвердили причетність обвинуваченого до викрадення телефону не надано, суд вважає, що обвинувачений підлягає виправданню за ст. 185 ч. 1 КК України у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні цього злочину.

Обираючи обвинуваченому вид та міру покарання суд враховує ступінь тяжкості злочину, його особу та обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність. Злочин, вчинений обвинуваченим, відноситься до категорії тяжких, обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Пом`якшуючих обставин не встановлено.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений характеризується з позитивної сторони, раніше не перебував на обліку, як особа, що схильна до вчинення правопорушень, не перебуває на обліку за станом здоров`я, працює, хоча і неофіційно.

Цивільний позов прокурора, пов`язаний з проведенням лікування потерпілої у медичному закладі КУ ЦМЛ № 2м. Житомира з 23.05.2014 року по 11.06.2014 року у зв`язку з спричиненням їй тілесних ушкоджень, підлягає до задоволення в повному розмірі в сумі 4627 грн. 67 коп..

Речові докази сокира,марлеві тампони та волосся підлягають знищенню, одяг обвинуваченого підлягає поверненню власнику.

Арешт на майно обвинуваченого не накладався.Процесуальні витрати по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 15 ч. 3, ст. 115 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі.
ОСОБА_5 за ст. 185 ч. 1 КК України у зв`язку з недоведеністювиправдати.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишити попередній у- тримання під вартою.

Строк відбуття покарання рахувати з 10 квітня 2015 року.

Зарахувати в строк відбуття покарання час знаходження під вартою з 3.07.2014 р..

Цивільний позов прокурора задовольнити повністю. Стягнути з засудженого на користь Департаменту бюджету та фінансів Житомирської міської ради 4627 грн. 67 коп. витрат на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_7 в КУ ЦМЛ № 2м. Житомира з 23.05.2014 року по 11.06.2014 року.

Речові докази сокира,марлеві тампони та волосся знищити, одяг ОСОБА_20 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з дня проголошення, засудженим протягом того ж строку з часу отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Головуючий ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3