Справа № 196/1040/13-к
№ провадження 1-кп/196/7/2015
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2015 року смт. Царичанка Дніпропетровської області

Царичанський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , старшого прокурора прокуратури Царичанського району Дніпропетровської області ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 , його представника - адвоката ОСОБА_7 , провівши в залі суду в смт. Царичанка Дніпропетровської області відкритий розгляд кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000017 від 20.11.2012 року стосовно ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Новопідкряж Царичанського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, не працюючого, маючого статус учасника бойових дій в Афганістані, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого), який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2012 року близько 13.00 години ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні літньої кухні домоволодіння, належного останньому та розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої.

Під час вживання спиртного поміж ОСОБА_6 і ОСОБА_4 виникла сварка із приводу неодноразового нарікання ОСОБА_6 останньому на те, що він є поганим господарем, не допомагає вдома своїй дружині, в своєму житті нічого особистого не досяг, чим умисно принижував ОСОБА_4 перед присутнім ОСОБА_8 .

Почувши вказаний інцидент, ОСОБА_9 , з метою уникнення конфлікту за зазначених обставин, попрохала ОСОБА_6 покинути належне їй домоволодіння, на що громадянин ОСОБА_6 беззаперечно погодився та пішов у невідомому напрямку.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з метою продовжити вживати спиртне пішли до помешкання останнього, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де близько 14 год. 40 хв. до вказаного домоволодіння зайшов ОСОБА_6 , який, помітивши ОСОБА_4 , знову продовжив ображати його нецензурною лайкою та, схопивши за верхній одяг, намагався нанести останньому тілесні ушкодження. Вказані події помітив син ОСОБА_8 - неповнолітній ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який втрутився в їхню розмову, щоб інцидент не переріс в обопільну бійку й заспокоїв ОСОБА_6 .

В цей час до вказаного будинку прийшла ОСОБА_9 та, побачивши агресивно налаштованого ОСОБА_6 , попрохала свого чоловіка, з метою уникнення конфлікту, піти з помешкання сім`ї Десятериків. ОСОБА_4 розуміючи, що ОСОБА_6 налаштований його побити, усвідомлюючи, що останній від нього більш фізично розвинутий і дійсно може спричинити йому тілесні ушкодження, побоюючись за своє життя і здоров`я, попрямував додому.

Перебуваючи вдома та не дочекавшись дружини, близько 16 год. 40 хв., ОСОБА_4 з метою налякати ОСОБА_6 та дати змогу дружині повернутися додому, дістав із сейфа належну йому мисливську рушницю марки «ІЖ-18» 16-го калібру, склав її, взяв 2 патрони заряджених шротом № 6 та попрямував до домоволодіння ОСОБА_8 , в якому, як він гадав, ОСОБА_6 насильно утримує його дружину - ОСОБА_9 .

Знаходячись близько 17 год. 10 хв. біля будинка ОСОБА_8 , погукав дружину та, не дочекавшись відповіді, здійснив постріл у повітря.

З будинку вийшов ОСОБА_8 , який запропонував ОСОБА_4 залишити подвір`я, оскільки ОСОБА_6 налаштований агресивно та бажає побити його.

В цей час з будинку вибіг ОСОБА_6 , який з погрозами та нецензурною лайкою почав рухатися на ОСОБА_4 .

Останній, маючи на меті налякати та зупинити ОСОБА_6 загрозою спричинення тілесних ушкоджень, демонстративно зарядив мисливську рушницю патроном та умисно здійснив постріл в область його ніг, влучивши в гомілку лівої ноги, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді вогнепального поранення.

Потерпілий ОСОБА_6 був доставлений до Царичанської ЦРЛ з діагнозом вогнепального поранення кінцівки ноги. Своєчасно була надана кваліфікована медична допомога.

Повідомлення по підозру в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.1 КК України, ОСОБА_4 було здійснене 26.06.2013 року в межах кримінального провадження за №0000017 від 20.11.2012 року.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_4 себе винним у пред`явленому обвинуваченні не визнав, але не заперечував давати показання. Пред`явлений до нього цивільний позов ОСОБА_6 про стягнення завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 200000,00 грн. не визнав.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим у спричиненні ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень пострілом з рушниці у ліву ногу патроном, зарядженим шротом у зв`язку з необережним поводженням зі зброєю. Пояснив суду, що вчинив таке, захищаючись від суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, а на курок рушниці натиснув оступившись, коли відступав від нападника. Вказав на те, що якби у такий спосіб ОСОБА_6 не було зупинено, то в суді, ймовірно, потерпілим був би сам ОСОБА_4 , так як ОСОБА_6 в селі славився фізичною силою та був вже випадок, коли одним ударом той зламав чоловікові щелепи. Але до суду справа так і недійшла через примирення.

Допитаний в якості обвинуваченого ОСОБА_4 показав, що 13.11.2012 року ще близько 9 години прийшов до ОСОБА_8 у його помешкання з молодим домашнім вином, щоб зняти пробу. Далі з ним на мотоблоці з причепом поїхали по селу збирати молоко, так як займався селянським молочним промислом. Коли прибули до помешкання ОСОБА_11 , то стали забирати банки з молоком. У той час вийшов ОСОБА_6 , який був уже на підпитку. Коли від`їхали від ОСОБА_11 , то ОСОБА_6 присів на причеп, проїхавши небагато, та встав і пішов десь пішки.

Коли з ОСОБА_8 прибув до свого помешкання, то до нього в двір прийшов ОСОБА_6 , який приніс літрову пляшку самогону. Оскільки незручно було відмовляти гостю, то запросив до літньої кухні та з погребу дістав трилітрову банку консервованих томатів. Коли випили по чарці, то прийшла його дружина ОСОБА_9 , яка взялася приготувати їм закуску. Це було біля 13 години.

В ході вживання спиртного між ним та ОСОБА_6 розпочалася сварка з приводу того, що останній почав навчати його жити, ображав нецензурною лайкою, таким чином принижуючи його. Почалося з того , що ОСОБА_6 побачив синець у дружини.

У сварку втрутилася його дружина ОСОБА_9 та попрохала ОСОБА_6 не втручатися в їх життя, але останній на її зауваження ніяким чином не відреагував. Потім вона попросила ОСОБА_6 покинути їхнє помешкання та йти додому, що останній і зробив, але забув забрати з собою свою куртку.

Через деякий час, точно не пам`ятає, він разом з ОСОБА_8 пішли до помешкання останнього, де вони вже не випивали, оскільки спиртного у них не було, а просто сиділи і розмовляли. До них заходила ОСОБА_9 , яка перед цим провідувала його матір, яка є сліпою та фактично не пересувається самостійно, потребуючи нагляду.

Близько 14 год. 40 хв. до них прийшов ОСОБА_6 , який сів за стіл та одразу почав знову його ображати та намагався вдарити, але його вчасно встигли відтягти дружина та син ОСОБА_8 - ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які в той час зайшли до будинку і стали свідками їх сварки.

Згодом знову зайшла його дружина та, почувши сварку, сказала йому, щоб йшов додому, на що він погодився і вийшов з будинку. Але, за ним вийшов ОСОБА_6 і кричав йому вслід, щоб він повернувся, вихвалявся, що йому обов`язково прийдеться повернутися, так як там залишилася його дружина, але він не відреагував на його крики.

Перебуваючи вдома, та зваживши на те, що пройшло більше 20-25 хвилин, зрозумів, що йому потрібно повернутися, щоб забрати дружину. Але, також усвідомлював й те, що коли повернеться, то до нього знову буде придиратися ОСОБА_6 , який є молодшим і фізично здоровішим за нього. Тому для захисту свого та своєї дружини життя й здоров`я, дістав із сейфа свою мисливську рушницю марки "ІЖ-18" 16-го калібру, склав її та взяв з собою 2 патрони.

Прийшовши до будинку ОСОБА_8 , він спочатку погукав дружину, але вона не вийшла. Тоді зарядив рушницю та здійснив один постріл у повітря. Після чого вийшов ОСОБА_8 та сказав, що ОСОБА_6 агресивний та намагається вийти до нього на подвір`я, щоб розібратися і тому він, послухавши господаря двору та щоб уникнути конфлікту почав виходити з домоволодіння. Почув як голосно відкрилися двері і побачив, що той час вибіг з будинку ОСОБА_6 та почав рухатися в праву сторону понад будинком, а потім, зрівнявшись з ОСОБА_4 , почав рухатися прямо на нього. Тому він, боячись за своє життя, дістав другий патрон та зарядив рушницю. Тримав її в правій руці дулом в землю. Проте, ОСОБА_6 продовжував рухатися на нього і в цей час він випадково нажав на спусковий гачок і здійснив постріл, після чого ОСОБА_6 по інерції в падінні звалив його і вони разом впали на землю. Потім він помітив рвану рану та кров на нозі у ОСОБА_6 . Щиро розкаюється у скоєному. Умислу на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень не мав. Все сталося з необережності.

Пояснив суду про те, що якби було в нього ще хоча б 30 секунд, то він був би вже за ворітьми подвір`я та пострілу б не сталося. Витягуючи з кармана патрон та заряджаючи свою рушницю, сподівався на те, що ОСОБА_6 злякається озброєної людини і припинить свою агресію. Але цього не сталося.

Пояснив, що постійно намагався примиритися з потерпілим. Так, на третій день після того, що сталося, знайшов його в лікарні №8 в місті Дніпродзержиньк і передав йому 10000,00 гривень на лікування. А на «зелену неділю» 2013 року возив йому додому 30000,00 гривень, які назбирали сім`єю, й обіцяв допомагати в майбутньому. Але потерпілий на таке не погодився.

Показання обвинуваченого є достовірними, узгоджуються з матеріалами справи та належними й допустимими доказами, дослідженими під час судового розгляду, однак не відповідає їм в частині самооцінки його психічного ставлення до вчинених дій та їх наслідків.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 , своєї вини в інкримінованому злочині не визнав, суд вважає, що його вина в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_6 , доведена в ході судового розгляду та підтверджується такими доказами.

Даними, які містяться у висновку судово-медичної експертизи №Е 60 від 25.03.2013 року, згідно якої у ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження в вигляді шротового вогнепального поранення лівої гомілки, відкритого перелому кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків, які могли бути завдані від пострілу із рушниці в ліву ногу патроном, зарядженим шротом. Такі ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя (а.с. 77-79).

Показаннями експерта ОСОБА_14 , який пояснив, що рана була приблизно 25Х14 см., був великий дефект шкіри, а лікування проводилося відкритим методом, бо зашити не було як. Була пошкоджена передня частина гомілки, з чого випливає, що людина в момент пострілу була повернута передом (обличчям) до рушниці і це було підтверджено при проведенні слідчих експериментів. Відстань між ногою і рушницею була біля 2 метрів. Пояснив, що в науково-методичній літературі зазначається, що коли стріляти шротом на відстані 2 метрів, то буде один отвір шириною 2-3 см. У цьому випадку був значний дефект шкіри з великим розміром рани, з чого випливає, що постріл був здійснений на відстані до 2 метрів і при цьому нога була дещо зігнута. Можливості рикошету дробин не допускає, так як 20 дробин було вилучено з ноги. Пояснив, що не може бути, щоб така кількість дробин зрикошетили.

Даними, які містяться в протоколі огляду місця події від 13.11.2015 року, а саме подвір`я біля житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , де виявлено місця з речовиною бурого кольору та дробі, а також виявлено лист із дерева, на якому малася речовина темного бурого кольору, 3 дробини (а.с. 68-71).

Даними, які містяться в висновку експерта №44/07-255 від 18.12.2012 року, відповідно до якого рушниця, яка була вилучена 13.11.2012 року за адресою: АДРЕСА_1 , у гр.. ОСОБА_4 , є вогнепальною зброєю, а саме рушниця є одноствольною мисливською рушницею моделі ІЖ-К 16 калібру промислового виробництва з заводським номером « НОМЕР_1 », і вона є придатною для стрільби (а.с.74-75).

Даними протоколу слідчого експерименту від 29 травня 2013 року, який проводився на території місця події за участі ОСОБА_6 та проведенням відеозапису процесуальної дії, які підтверджують те, що мала місце штовханина між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 без бійки на ґрунті взаємних образ, а коли ОСОБА_4 був на подвір`ї з рушницею, то ОСОБА_6 утримували жінки, а до озброєної людини той вийшов, будучи впевненим, що ОСОБА_4 ніколи не зробить пострілу (а.с.90-93).

Даними протоколу слідчого експерименту від 29 травня 2013 року, який проводився на території місця події за участі ОСОБА_4 та проведенням відеозапису процесуальної дії, які підтверджують існування конфлікту на підставі необґрунтованих претензій, виникнення штовханини між ОСОБА_6 і ОСОБА_4 та застосування мисливської зброї ОСОБА_4 з метою захисту (а.с. 94-97).

Даними протоколу слідчого експерименту від 29 травня 2013 року, який проводився на території місця події за участі ОСОБА_12 та проведенням відеозапису процесуальної дії, які підтверджують виникнення сварки з ініціативи ОСОБА_15 та висловлення претензій до ОСОБА_4 , як до колишнього міліціонера та «афганця», а коли ОСОБА_4 був на подвір`ї з рушницею, то ОСОБА_6 утримували ОСОБА_16 та ОСОБА_9 , якого просили заспокоїтися (а.с. 101-104).

Показаннями потерпілого ОСОБА_6 , який повідомив, що коли вийшов на подвір`я з будинку, то був за п`ять метрів до ОСОБА_4 , а коли той стріляв у нього, то до нього залишалося 2 метри, але як тримав той рушницю, він не бачив. Підтвердив, що разом випивали алкогольні напої та був конфлікт. Те, що ОСОБА_4 брав зброю в руки, було не вперше, але він не думав, що той може щось зробити. Пояснив, що ОСОБА_4 на нього образився, так як від нього почув правду про себе.

Показаннями ОСОБА_9 , як повідомила, що 13.11.2012 року, коли повернулася від сусідки, якій допомагала доїти корову, то застала в літній кухні свого помешкання ОСОБА_17 , ОСОБА_6 та свого чоловіка ОСОБА_4 , який грав на гітарі. Всі випивали горілку. Коли готувала закуску, то ОСОБА_6 почав придиратися до неї, бо під оком був синець, а згодом пригрозив чоловікові, що він би його задавив. Коли ОСОБА_6 попросила піти з їхнього двору, той зробив це, але забув свою куртку. Хотіла його наздогнати, але той вже пішов до ОСОБА_18 . Чоловік та ОСОБА_17 пішли додому останнього. Коли поверталася від своєї свекрухи, то ОСОБА_19 проводив зі свого двору ОСОБА_6 , який запитав про місцезнаходження її чоловіка. На це вона нічого не відповіла, але запропонувала забрати куртку. Коли забрав свій одяг, ОСОБА_6 пішов шукати ОСОБА_4 до ОСОБА_17 . При цьому, погано про її чоловіка відзивався та висловлював погрози. Коли вона навідалася до Десятериків, то ОСОБА_16 розповіла, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 ледве не побилися і її син розбороняв їх. Щоб не було нічого злого попросила чоловіка піти додому. Коли той виходив з двору, ОСОБА_6 кричав, що тому прийдеться повернутися. Минув певний час і вона почула у дворі Десятериків постріл рушниці. ОСОБА_6 рвався на подвір`я, а вона з господаркою стримували його фізично. Коли ОСОБА_16 перестала його тримати і вийшла до іншої кімнати, ОСОБА_6 її відштовхнув в куток веранди. Чула, що той кричав, що зараз всім щось зробить. Все відбулося миттєво. Сама бачила, як ОСОБА_4 лежав на спині, а на ньому був ОСОБА_6 . Потім підбігла до чоловіка, схватила рушницю і побігла в сторону огороду. Чоловік кричав, щоб викликали швидку.

Показаннями ОСОБА_20 , яка повідомила, що коли смеркало, то до них з чоловіком - ОСОБА_21 , завітав п`яний ОСОБА_6 , який з півгодини полежав, з чоловіком випили 2-3 «рюмки» самогону, після чого чоловік провів гостя за межі двору.

Показаннями ОСОБА_16 , яка повідомила, що 13.11.2012 року до її помешкання по АДРЕСА_1 , прийшов п`яний ОСОБА_6 , якого не запрошували, але й не виганяли. Той поводився за столом агресивно по відношенню до ОСОБА_4 , словесно ображаючи та принижуючи, що могло призвести до бійки. Їх розбороняли її чоловік ОСОБА_17 та неповнолітній син ОСОБА_13 . Після того, як завітала до них дружина ОСОБА_4 ОСОБА_9 , вона відправила свого чоловіка додому, щоб не було біди. А коли ОСОБА_4 прийшов з рушницею, то ОСОБА_6 відразу рвався розібратися і вона разом з ОСОБА_9 його тримали. ОСОБА_6 погрожував використати його рушницю проти нього самого. Пострілів не чула, але пораненому ОСОБА_6 намагалася надати допомогу.

Показаннями ОСОБА_17 , який повідомив, що не пам`ятає, чи був конфлікт з ОСОБА_6 в літній кухні ОСОБА_4 , бо почувався п`яним. Але пам`ятає, що після того, як побував у ОСОБА_22 , разом ОСОБА_4 пішли до нього додому, де випивали ще з його дружиною за столом. Згодом прийшов ОСОБА_6 , і коли ОСОБА_4 почав розповідати про ОСОБА_23 , то ОСОБА_6 почав кричати, що того там не було. Повідомив, що заступився за ОСОБА_4 , бо особисто бачив нагороди. Потім була тяганина між ними у час, коли син ОСОБА_13 повернувся зі школи, бо той їх розбороняв. Коли прийшла ОСОБА_9 , то її чоловік пішов. Першого пострілу він не чув. Коли ОСОБА_4 побачив з рушницею в дворі, та той стояв напрти дверей та запитав про місцезнаходження його дружини. Повідомив йому, що та допомагає господарці прибирати зі столу. ОСОБА_4 не був агресивним і сказав, що піде до своєї матері. Коли проводив його за двір, із будинку вискочив ОСОБА_6 і кричав, що запхне кудись рушницю. Про те, як ОСОБА_4 заряджав рушницю і момент самого пострілу він не пам`ятає. Бачив, як ОСОБА_4 лежав на спині, а ОСОБА_6 лежав поряд. Коли ОСОБА_6 проходив лікування, то до нього були телефонні дзвінки від ОСОБА_6 , який розпитував про те, як усе було. Але йому нічого не розказував, бо й сам пам`ятав мало.

Допитаний неповнолітній свідок ОСОБА_10 повідомив таке. Коли повернувся зі школи, то вдома застав застілля, за яким розгорнулася спірка між ОСОБА_4 і ОСОБА_6 , який і був ініціатором конфлікту. Йому особисто прийшлось втручатися, щоб розборонити та заспокоїти їх. Спочатку ОСОБА_4 відправився додому, але згодом повернувся з мисливською рушницею. Його батько і він вийшли з ним поговорити. Батько вже виводив ОСОБА_4 з двору, коли вибіг з будинку ОСОБА_6 , щось кричав. Після пострілу ОСОБА_24 . Нор повалився на ОСОБА_4 . Особисто повідомив дружині ОСОБА_6 про те, що сталося, яка й викликала швидку допомогу. Підтвердив те, що на території двору лунало два постріли.

Дослідивши обставини заподіяння обвинуваченим тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, суд прийшов до висновку про те, що в ОСОБА_4 могло виникнути реальне припущення про посягання на його здоров`я та недоторканість зі сторони ОСОБА_6 , а тому він мав право в обстановці, що склалася, захистити себе як від протиправного, суспільно небезпечного і реального посягання. Але, враховуючи, що ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_6 шкоду, яка явно перевищує межі допустимого в умовах існуючого реального посягання: пострілом рушниці з близької відстані в ногу, чим спричинив ушкодження, яке є небезпечним для життя, хоча це й не викликалося необхідністю, слід його дії розцінювати як перевищення меж необхідної оборони.

При тому, що згідно ст. 36 ч.2 КК України кожна особа має право на необхідну оборону незалежно від можливості уникнути суспільно небезпечного посягання або звернутися за допомогою до інших осіб або органів влади, суд переконаний у необхідності врахування невідповідності використаного ОСОБА_4 знаряддя захисту тому характеру небезпеки, що загрожувала йому, а також перебування ОСОБА_6 і ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, що спотворювало їх оцінку глибини конфлікту, а також обстановки захисту особою, що захищалася.

Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести відповідальність не за умисне тяжке тілесне ушкодження за обтяжуючих обставин, яке передбачене ст. 121 ч.1 КК України, як були кваліфіковані його дії в стадії досудового розслідування та відповідно до Обвинувального акта, затвердженого прокурором 26 листопада 2014 року в межах даного кримінального провадження, а за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене в разі перевищення меж необхідної оборони, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КК України. При цьому суд керується приписами ст. 36 ч.3 КК України, згідно яких перевищення меж необхідної оборони тягне кримінальну відповідальність лише у випадках, спеціально передбачених у статтях 118 і 124 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 337 ч.3 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Виконуючи завдання кримінального провадження, які передбачені ст. 2 КПК України, а також забезпечуючи судовий розгляд з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був засуджений, суд прийшов до висновку, що кваліфікація протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 1 КК України, не є вірною, а пред`явлене йому обвинувачення не було доведено.

Суд критично оцінює покази ОСОБА_6 , надані в судовому засіданні про те, що ОСОБА_25 , прибувши на подвір`я помешкання Десятериків з мисливською рушницею виявляв наміри розправитися з ним та поцілити йому у нижню частину живота, а також про те, що, сам ОСОБА_6 вийшовши з житлового будинку, виявляв наміри захистити тих, хто перебував у будинку. Також оцінює критично й свідчення ОСОБА_6 стосовно того, що він намагався відстрибнути в бік, щоб той не поцілив йому у низ живота. Такі покази суперечать дослідженим під час судового розгляду доказам та повністю ними спростовуються, як то висновками проведеної експертизи, поясненнями та висновками експерта, даними, що були зібрані під час проведення слідчих експериментів, а також були повідомлені в судовому засіданні свідками.

Суд, також, прийшов до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , про визнання недопустимими в якості доказів результатів допитів ОСОБА_4 як свідка, що проводилися під час досудового розслідування, слід відмовити у зв`язку з тим, що такі процесуальні джерела доказів суду не надавались і в судовому засіданні не досліджувались. В іншій частині заявленого клопотання слід відмовити через недоведеність заявлених вимог.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно ст.ст. 12, 124 КК України віднесено до категорії злочинів невеликої тяжко, та позитивну характеристику особи ОСОБА_4 за місцем проживання, що не був судимий, на обліку у лікаря-психіатра, лікаря-нарколога, та лікарів: невропатолога, хірурга, терапевта, дерматолога, отоларинголога, окуліста, травматолога, - не перебуває (а.с. 85-89.).

На підставі викладеного суд, враховуючи всі обставини справи, у тому числі, що вчинення щодо ОСОБА_6 злочину спровоковано його ж діями, вважає за необхідне призначити підсудному ОСОБА_4 , покарання відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з метою перевиховання та виправлення підсудного, попередження вчинення ним нових злочинів в межах санкції статті 124 КК України у виді двох років обмеження волі. Також судом береться до уваги те, що ОСОБА_4 під час розгляду справи дотримувався правил, які стосуються обвинуваченого по справі: з`являвся на всі судові засідання, стосовно його особи не обирався запобіжний захід, відповідних клопотань від уповноважених на те осіб до суду не надходило.

Суд прийшов до висновку про можливість виправлення засудженого ОСОБА_4 без відбування покарання, а тому слід його звільнити від відбування покарання з випробуванням відповідно до 75 КК України, якщо протягом 2 років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки судом згідно ст. 76 КК України.

Суд прийшов до переконання, що цивільний позов ОСОБА_6 , пред`явлений по справі в частині відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 200000,00 грн. з урахуванням того факту, що вчинення щодо ОСОБА_6 злочину спровоковано його ж діями, слід задовольнити частково. Тому підлягає стягненню з ОСОБА_4 на користь позивача 30000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. При цьому суд виходив з того, що ОСОБА_4 фактично було визнано вказаний розмір моральної шкоди, пропонуючи неодноразово позивачеві в якості примирення. Таке підтверджено і під час судового розгляду, а тому не підлягає доказуванню. Суд враховує, що ОСОБА_4 з власної ініціативи відшкодовано позивачеві витрати на лікування в суді 10000,00 грн., що ОСОБА_6 визнано в судовому засіданні.

Стягнення більшого розміру відшкодування моральної шкоди позивачем не доведено, належних і допустимих доказів в цій частині суду не представлено, а тому суд прийшов до переконання, що в іншій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, які зберігаються у камері зберігання речових доказів Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, а саме: 3 дробини; один листок з дерева на якому виявлено речовину темно-бурого кольору; 2 паперових коробка з гільзами, пластикова пляшка з дробом, дві пластикові банки з дробом, дві залізні банки з дробом, три залізні банки з речовиною схожою на порох- підлягають знищенню.

Речові докази, а саме: чохол до рушниці, патронаж в якому знаходиться 10 патронів до мисливської рушниці, рушниця марки «ІЖ-18» К-16 № НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні в сейфі для зберігання зброї та боєприпасів Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області підлягають знищенню.

Вирішуючи питання про відшкодування процесуальних витрат стосовно проведених в межах кримінального провадження судових експертиз суд приходить до висновку, що їх відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України та ч. 2 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу" необхідно віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 337, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ст. 124 ч. 1 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 30000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок на відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позовних вимог відмовити за недоведеністю.

Речові докази, а саме: 3 дробини; один листок з дерева на якому виявлено речовину темно-бурого кольору; 2 паперових коробка з гільзами, пластикова пляшка з дробом, дві пластикові банки з дробом, дві залізні банки з дробом, три залізні банки з речовиною, схожою на порох, які знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області, - знищити.

Речові докази, а саме: чохол до рушниці, патронаж в якому знаходиться 10 патронів до мисливської рушниці, рушниця марки «ІЖ-18» К-16 № НОМЕР_2 , які знаходяться на зберіганні в сейфі для зберігання зброї та боєприпасів Царичанського РВ ГУМВС України в Дніпропетровській області знищити.

Документи, які були надані учасниками процесу під час судового розгляду, залишити при справі.

Процесуальні витрати стосовно проведених в межах кримінального провадження судових експертиз відповідно до ч.2 ст. 122 КПК України та ч. 2 ст. 15 Закону України "Про судову експертизу" необхідно віднести на рахунок коштів Державного бюджету України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокуророві.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а у разі її подання - вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Царичанського районного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_26