Апеляційний суд міста Києва

У Х В А Л А
Іменем України

16 липня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0001795 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ізмаїл Одеської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и л а:

Згідно з вироком Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України та засуджено до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі статей 104, 75-78 КК України суд звільнив ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік та поклав на нього обов`язки, передбачені законом.

Судом ОСОБА_6 визнано винним у тому, що 23.02.2015 року о 18 годині, під час перебування у приміщенні магазину «Пул енд беа», розташованого в ТРЦ «Дрім Таун» за адресою: м. Київ, проспект Оболонський, 1Б, в нього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме чоловічої курточки, що належить ТОВ «Пул енд беа Україна».

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , таємно, шляхом вільного доступу, умисно, з корисливих мотивів, за для власного збагачення, взяв з полиці в приміщенні магазину чоловічу курточку, артикул № 5713/523/401 вартістю 1475 гривень 18 копійок без урахування ПДВ, зайшов до примірочної магазину, де впевнившись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, одягнув її на себе поверх якої одягнув свою власну курточку, в якій прийшов до магазину.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 , будучи одягненим у чоловічу курточку, що належить ТОВ «Пул енд беа», за яку він не розрахувався, вийшов за межі магазину внаслідок чого спрацювала магнітна рамка сигналізації, і останній був зупинений працівником охорони, у зв`язку з чим, не зміг довести свої злочинні дії до кінця, з причин, ще не залежали від його волі.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити; призначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт вісімдесяти годин та на підставі ст. 105 КК України звільнити його від призначеного судом покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітнього ОСОБА_6 , до досягнення ним вісімнадцятирічного віку, під нагляд матері ОСОБА_8 ; в іншій частині вирок залишити без змін.

В обґрунтування поданої скарги захисник, не оспорюючи фактичних обставин скоєного кримінального правопорушення, доведеності вини ОСОБА_6 та кваліфікації його дій, посилається на те, що вирок суду підлягає зміні через невідповідність призначеного судом покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Зокрема, вказуючи на невідповідність призначеного судом покарання, захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, визнав свою вину та щиро розкаявся, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, будучи неповнолітнім вперше вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, є студентом 2 курсу Коледжу морського і річкового флоту Київської державної академії водного транспорту імені гетьмана Петра Конашевича-Сагайдачного, за місцем проживання характеризується позитивно, цивільного позову по справі не заявлено.

У зв`язку з цим, як зазначає далі захисник, прокурор, який брав участь у справі просив суд призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді мінімального штрафу та застосувати до нього ст. 105 КК України, звільнивши його від призначеного покарання і з цією позицією державного обвинувача погодилися всі учасники процесу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив її залишити без задоволення, а вирок суду без змін; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які, в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.
Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_6 , не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.
Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він його відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів середньої тяжкості, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, у лікаря психіатра чи нарколога на обліку не перебуває, за місцем мешкання характеризується задовільно.
Крім цього, у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнав обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого: визнання вини, щире каяття у скоєному та вчинення злочину неповнолітнім, а також врахував відсутність обставин, які б його обтяжували.
З урахуванням обставин справи, даних про особу ОСОБА_6 , ступеню тяжкості злочину, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, з призначенням покарання у вигляді позбавлення волі, але зі звільненням його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.ст. 75, 104 КК України.
При цьому суд зазначив у вироку, що призначення покарання у вигляді штрафу не буде відповідати характеру вчиненого злочину та особі обвинуваченого, оскільки він є неповнолітнім, офіційно не працює та не має самостійного заробітку або іншого доходу, які б давали можливість сплатити штраф.
Тобто, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував всі ті обставини, які повинні бути ним враховані при вирішенні цього питання, у тому числі ті пом`якшуючі покарання обставини, на які посилається у своїй скарзі захисник.
Таким чином, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, призначене ОСОБА_6 покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості та служити підставою для зміни вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до ст. 50 КК України.
Більш того, до досягнення обвинуваченим вісімнадцятирічного віку залишилось менше місяця, а тому колегія суддів не вбачає достатніх підстав для звільнення ОСОБА_6 від покарання із застосуванням до нього примусових заходів виховного характеру, які передбачені ст. 105 КК України.
За таких обставин, оскільки апеляційна скарга захисника не містить у собі достатніх підстав для зміни вироку суду та звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст. 105 КК України, колегія суддів вважає необхідним вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду м. Києва, -

у х в а л и л а:

Вирок Оболонського районного суду м. Києва від 30 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: _____________ _____________ _____________
( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Справа № 11-кп/796/1145/2015

Категорія: ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_9

Доповідач - суддя ОСОБА_1