Справа №1-22 2007р.
ВИРОК

Іменем України

26 лютого 2007
року.

Камінь-Каширський районний суд
Волинської області

в складі толовуючого-голови суду Гордійчука В.М.

при секретарі Віліщук Н.Ф..

з участю прокурора Фоміна І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Камені-Каширськоьму справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, українця, громадянина України, уродженця
ІНФОРМАЦІЯ_2 жителя АДРЕСА_1, освіта середня, одруженого, одна дитина на
утриманні , раніше не судимого, займається підприємницькою діяльністю, в
злочинах передбачених ст.191 ч.2 ст.366 ч.1
КК України,

встановив:

ОСОБА_1 будучи приватним підприємцем, являючись
службовою особою і виконуючи організаційно-розпорядчі повноваження протягом
березня-вересня 2006 року в порушення п.7 Порядку надання роботодавцю дотації
на створення додаткових робочих місць для працевлаштування безробітних, затверджених наказом Міністерства
праці та соціальної політики України від 10 січня 2001 року №1 діючи із
корисливих мотивів привласнив перераховані з Камінь-Каширського районного
центру зайнятості населення компенсаційні витрати в сумі 3034 гривні 77 коп. на
працевлаштування ОСОБА_2 як продавця магазину згідно договору НОМЕР_1.

Крім того, підсудний ОСОБА_1 вніс в облікові документи за
відомо неправдиві відомості про актично відпрацьований час ОСОБА_2 як продавця,
підробив відомості про нараховану і виплачену заробітну плату за лютий-серпень
2006 року, які подав до районного центру зайнятості,на підстави яких отримав дотацію на покриття витрат по заробітній платі в
сумі 3034 гривні 77 коп. чим вчинив службове підроблення.

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
показав,що дійсно було укладено договір між ним та центром зайнятості на
працевлаштування ОСОБА_2 продавцем в магазин.

Оскільки вона по своїх ділових
якостях не змогла виконувати цю роботу, її було влаштовано помічником повара,
потім вона поїхала на сезонні роботи до Росії.

Він же оформляв документи, що вона
працювала продавцем, а у відомості про отримання заробітної плати він
розписувався за ОСОБА_2 ,а їй

2

виплачувала гроші дружина по 250 гривнів.

Отримані
гроші від центру зайнятості він повернув повністю.

Винуватість підсудного доведена приєднаними до справи
договором НОМЕР_1 за яким підсудний зобов'язувався працевлаштувати на строк не
менше 2 років безробітну ОСОБА_2 на посаду продавця.

Із проголошених в судовому засіданні показань потерпілої
ОСОБА_2 (а.с.82-83) випливає ,що вона на посаді продавця не працювала, а
працювала помічником повараД отримувала гроші без відомості ,а в період з 19
травня по 19 липня 2006 року взагалі була на сезонних роботах в Російській
Федерації.

У пред'явлених їй відомостях про
отримання зарплати підписи про отримання не її і вона таких сум грошей не
отримувала.

Із додатку до договору від 21 лютого
2006 вбачається, що за лютий -серпень 2006 року по відомостях нараховано та
виплачено ОСОБА_2 підприємцем ОСОБА_1 3034 грн.77 коп.

Ці кошти
підсудний отримав згідно платіжних доручень (а.с.53-60).

На підставі
повного і об"єктивно проведеного дослідження зібраних по справі доказів встановленого
підсудний як службова особа виконуючи організаційно-розпорядчі функції
привласнив державні кошти виділені для виплати для створення додаткового
робочого місця на його підприємстві в сумі 3034 грн.77 коп.а тому дії органами
досудового слідства в цій частині вірно кваліфіковані за ст.191 ч.2 КК України.

Для приховання привласнення підсудний
ОСОБА_1 вчинив службові підроблення в офіційних документах які подав до
Камінь-Каширського центру зайнятості,а тому дії вірно кваліфіковані за ст.366 ч.1 КК України.

Разом з тим органами досудового
слідства помилково кваліфіковані дії ОСОБА_1 за ч.2 ст.191 КК України ще за
ознаками розтрати та зловживання службовим становищем, а тому ці кваліфікуючі
ознаки суд з обвинувачення виключає.

Обираючи міру покарання підсудному
суд враховує суспільну небезпечність вчинених злочинів, які пов"язані з
розкраданням державних коштів.

Обставину,що пом"якшує
відповідальність суд враховує те, що завдані збитки добровільно відшкодовані
державі.

Як особа ОСОБА_1 вперше притягується
до кримінальної відповідальності, утримує і виховує сина який хворіє, розкаявся
у вчиненому.

Із врахуванням всіх обставин справи,
тяжкості злочинів та особи винного, суд вважає, що виправлення підсудного
можливе без відбування покарання у виді обмеження волі, а тому суд знаходить
підстави для звільнення ОСОБА_1. від відбування покарання з випробуванням.

Поряд з цим із врахуванням способу
розкрадання з використанням службового становища суд застосовує додаткове
покарання у виді заборони займатися діяльністю по працевлаштуванню на його
підприємстві безробітних за рахунок
державного бюджету та
з обслуговуванням

2

державних коштів в його підприємницькій діяльності.

Керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд,

засудив:

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочинів передбачених
ст. 191 ч.2 ст.366 ч.1 КК України та призначити покарання:

-за 191 ч.2 КК
України у виді обмеження волі строком на 2(два) роки із забороною
займатися діяльністю по працевлаштуванню безробітних за рахунок
державних коштів та використання коштів із державного бюджету в його
підприємницької діяльності строком на 2(два) роки.;

-за ст.366 ч.1 КК України у виді обмеження волі строком
на 1(один) рік із забороною займатися в
своїй підприємницькій діяльності з використанням державних
коштів строком на 1 (один) рік.

На підставі
ст.70 КК України остаточно визначити покарання за сукупністю
злочинів шляхом їх часткового складання у виді обмеження волі строком на
2(два) роки із забороною займатися в своїй підприємницькій діяльності
працевлаштуванням безробітних за рахунок державних коштів та використанням
коштів з державного бюджету строком на 2(два) роки.

Відповідно до ст.ст.75,76 КК
України звільнити ОСОБА_1. від відбування покарання у виді обмеження волі якщо він
протягом 2(двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього
обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органів
кримінально- виконавчої системи та повідомляти ці органи про зміну місця проживання і роботи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Волинської області протягом 15 діб з дня проголошення вироку
шляхом подачі апеляцій до Камінь-Каширського районного суду.