В И Р О К
іменем України
27 січня 2015 року Личаківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

та представника потерпілого ОСОБА_6

в м. Львові

у відкритому судовому засіданні

розглянувши кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.08.2014 року за №0000578 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця: м. Львів, громадянина України, українця, з середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи, не одруженого, раніше судимого, останній раз вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року за ч.3 ст.185, ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.263, 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22.12.2010 року на підставі ст.82 КК України замінено не відбуту частину покарання 1 рік 4 місяці 4 дні більш м`яким у виді виправних робіт з відрахуванням від заробітку в доход держави 20%; покарання відбув; зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,- за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:
обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів, 19.08.2014 року, приблизно о 21.05 год., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в крайній лівій смузі вулиці Пасічної в напрямку вул. Личаківської у м. Львові, за перехрестям з вул. Китайською, порушив чинні вимоги Розділу 1 п.1.5, п.1.10 в частині значення термінів «небезпека для руху» та пішохідний перехід», Розділу 2 п.2.1 п.п. «а», п.2.3 п.п. «б» та «д», п.2.9 п.п. «а», Розділу 12 п.12.3, п.12.9 п.п. «б», Розділу 18 п.18.1 та п.18.4, дорожнього знаку 3.29 «обмеження максимальної швидкості 40 км/год» Розділу 33 ПДР України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміну, не маючи при собі посвідчення водія, перевищуючи встановлену максимально допустиму швидкість на вказаній ділянці дороги 40 км/год., своїми діями створив загрозу безпеці руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки для пропуску пішохода, у наслідок чого здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , чим завдав їй перелом кісток склепіння черепа та основи черепа (лобної та правої скроневої), забій головного мозку середньої важкості, епідуральну гематому справа, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, перелом лівої ключиці, садна зовнішньої поверхні лівої гомілки, задньої поверхні правого передпліччя, зовнішньої поверхні правої гомілки, правої лобно-скроневої ділянки голови, які в сукупності відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння. Таким чином вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 286 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений вину у скоєному визнав повністю, суду показав, що 19.08.2014 року ввечері на автомобілі ВАЗ-21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить його товаришу, і керував він вказаним автомобілем з його дозволу, він рухався по вул. Пасічна в м. Львові в напрямку вул. Личаківська. Посвідчененя водія з собою не мав, оскільки таке було вилучене у нього в 2013 році за скоєння іншої дорожньо-транспортної пригоди. На перехресті з вул. Китайська, в правий ряд виїхав автомобіль Субару, і він відповідно рухався у лівому ряді із швидкістю біля 40 км/год. При цьому він знав, що в цій ділянці дороги розташований нерегульований пішохідний перехід. Однак, коли водій автомобіля Субару призупинився перед цим переходом, він на дорожню обстановку не відреагував, продовжив рух, і почав гальмувати лише коли побачив перед собою на пішохідному переході дівчину. Застосувавши екстрене гальмування, йому не вдалося уникнути наїзду на пішохода правою частиною автомобіля після чого виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку. Після ДТП він зупинив автомобіль, оглянув потерпілу та в стороні чекав приїзду працівників ДАІ та карети швидкої допомоги, оскільки зібралися люди та почали йому погрожувати. Ствердив, що за час перебування на лікування потерпілої, в межах 4 500 грн. відшкодував витрати на її лікування. Разом з тим заперечив факт керування транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння. У скоєному розкаявся.

Крім показів обвинуваченого, його винуватість у скоєному злочині доведена наступними доказами.

Показами неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , яка суду показала, що 19.08.2014 року біля 21.00 год. вона одягла спортивний одяг та по вул. Пасічній в м. Львові йшла в напрямку парку «Погулянка» з метою займатися спортом. Про події, що мали місце в подальшому вона нічого не пам`ятає, так як внаслідок наїзду на неї автомобіля втратила пам`ять. Прийшла до тями наступного дня в лікарні і дізналася, що були збита автомобілем на пішохідному переході. В наслідок цього їй було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, понад п`ять тижнів вона перебувала на стаціонарному лікуванні, продовжує лікуватися і по даний час. Її стан здоров`я на даний повністю не відновився, потребує тривалого лікування, школу не відвідує.

Показами законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , яка суду показала, що 19.08.2014 року ввечері вона поверталася до дому по вул. Пасічна в м. Львові і бачила два пошкоджених автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також в той же час, в карету швидкої допомоги підносили дівчинку, яку збили на пішохідному переході. На той момент вона не впізнала свою дочку, однак неподалік від свого будинку вона зустріла свою товаришку, яка стала питати за дочку та повідомила, що напевно саме її збив автомобіль. Вона повернулася на місце дорожньо-транспортної пригоди, однак карети швидкої медичної допомоги уже не було, а тому вона поїхала у 8-у міську клінічну лікарню, де відшукала дочку у травматологічному відділенні. Дочці зробили операцію, виявили гематому головного мозку, і вона перебувала на стаціонарному лікуванні з 20.08.2014 року по 24.09.2014 року у зв`язку із отриманням тяжких тілесних ушкоджень. На даний час стан здоров`я дочки задовільний, вона потребує тривалого лікування, а тому цивільний позов підтримує повністю. Підтвердила, що дійсно обвинувачений надав частину коштів на лікування дочки, але в порівнянні з потребами це є не значна частина.

Показами свідка ОСОБА_9 , який суду показав, що 19.08.2014 року біля 21.00 год. він керуючи транспортним засобом Рено Кенго, д.н.з. НОМЕР_2 та рухаючись по вул. Пасічна в м. Львові в напрямку до вул. Зелена, зупинив автомобіль перед нерегульованим пішохідним переходом для того, щоб пропустити пішоходів. Крім нього в автомобілі знаходився пасажир ОСОБА_10 . В цей момент він відчув удар в передню частину свого автомобіля автомобілем під керуванням обвинуваченого, що рухався у зустрічному напрямку. Вийшовши з автомобіля він побачив дівчину, яка лежала неподалік від пішохідного переходу, після чого він викликав працівників ДАІ. На місці події він бачив водія, який скоїв наїзд на дівчинку, він хвилювався, був в шоці.

Аналогічними показами свідка ОСОБА_10 , який був пасажиром автомобіля Рено Кенго, д.н.з. НОМЕР_2 та підтвердив обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 19.08.2014 року о 21.05 год.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що 19.08.2014 року ввечері, він перебував на зупинці по вул. Пасічна в м. Львові і почув скрип гальмівної системи автомобіля. Коли обернувся, побачив, що автомобіль ВАЗ-21081, білого кольору, яким керував його знайомий ОСОБА_4 , на пішохідному переході збив дівчинку і вдарився в інше авто. Ствердив, що коли дівчинка переходила по пішохідному переходу, автомобіль, який рухався правіше призупинився і пропустив її, а обвинувачений на своєму автомобілі поїхав вперед і здійснив наїзд на неї.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.08.2014 року схеми та фото таблиці до нього (а.с.77-87) вбачається, що дорожньо-транспортна приголда 19.08.2014 року о 21.05 год. відбулася за участю двох автомобілів марки ВАЗ-21081, реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Рено», реєстраційний номер НОМЕР_2 . При цьому на момент огляд автомобіль ВАЗ 21081 знаходився зупинений на смузі зустрічного руху в місці зіткнення з іншим автомобілем на відстані 2,5 м поза пішохідним переходом.

Згідно висновку авто технічної експертизи від 19.09.2014 року №1/781 (а.с.126-129) вбачається, що на момент огляду робоча гальмівна система досліджуваного автомобіля «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було. На момент огляду система рульового управління досліджуваного автомобіля «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані та могла виконувати функції, передбачені конструкцією. Яких-небудь несправностей системи виявлено не було.

У відповідності до висновку судово-автотехнічної експертизи від 17.09.2014 року №3430 (а.с.139-143) вбачається, що при заданих вихідних даних безпосередньо перед початком екстреного гальмування швидкість руху автомобіля ВАЗ 21081 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_4 складала величину не менш як 48…50 км/год. У заданій дорожній ситуації водій ОСОБА_4 повинен був, з технічної точки зору, керуватися вимогами п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід»), 2.3 (підпунктів «б» та «д»); 12.3; 12.9 (підпункт «б») 18.1. та 18.4 ПДР України, у відповідності до яких вказаний водій повинен був бути уважним, керувати автомобілем ВАЗ 2108 із швидкістю не більше 40 км/год., а із моменту виходу пішохода на нерегульований пішохідний перехід та зменшення швидкості перед нерегульованим пішохідним переходом попутного автомобіля, який рухався у правій крайній смузі, своєчасно застосувати гальмування (як спосіб зупинки у межах найкоротшої, з можливих, віддалі).

При заданих вихідних даних водій ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути скоєння наїзду га пішохода ОСОБА_7 шляхом своєчасного застосування гальмування. При цьому, при своєчасному реагуванні на вихід пішохода на нерегульований пішохідний перехід необхідності у застосуванні екстреного гальмування не було, для уникнення наїзду достатньо було застосувати гальмування і меншої ефективності, але достатньої для зупинки автомобіля ВАЗ - 2108 до нерегульованого пішохідного переходу.

Дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п. 1.5; 1.10 (в частині значення термінів «небезпека для руху»; «пішохідний перехід» ); 2.3 (підпунктів «б» та «д» ); 12.3; 12.9 (підпункт «б»); 18.1. та 18.4 ПДР України, а також вимогами заборонного дорожнього знаку 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 40 км/год.» розділу 33 Дорожні знаки (Додаток 1) ПДР України.

При заданих вихідних даних причиною настання даної ДТП, з технічної точки зору, є несвоєчасне реагування водія ОСОБА_4 на вихід пішохода на нерегульований пішохідний перехід.

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 19.08.2014 року №355/14 (а.с.136-137) у ОСОБА_7 виявлено ушкодження: перелом кісток склепіння та основи черепа (лобної та правої скроневої), забій головного мозку середньої важкості, епідуральна гематома справа, закритий перелом обох кісток лівої гомілки, перелом лівої ключиці, садна зовнішньої поверхні лівої гомілки, задньої поверхні правого передпліччя, зовнішньої поверхні правої гомілки, правої лобно-скроневої ділянки голови, які утворилися від контакту з тупими твердими предметами незадовго до поступлення в лікарню 19.08.2014 року, могли бути спричинені під час ДТП авто наїзду легкового автомобіля зліва з первинним ударом о зовнішню поверхню лівої гомілки та наступним падінням на ліве плече, відкидання тіла та падіння на праву половину голови та тулуба, відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Згідно висновку медичного огляду (а.с.98) вбачається, що після ДТП 19.08.2014 року о 22.45 год. у обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено стан наркотичного сп`яніння, зокрема в його крові виявлено залишки наркотичних засобів амфетаміну 338,94 кг/мл та марихуани понад 300 кг/мл.

Таким чином винуватість обвинуваченого у скоєному є доведена повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки він 19.08.2014 року, приблизно о 21.05 год., керуючи транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ-21081», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив чинні вимоги ПДР України, які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки, відповідним чином не відреагував на її зміну, не маючи при собі посвідчення водія, перевищуючи встановлену максимально допустиму швидкість на вказаній ділянці дороги 40 км/год., своїми діями створив загрозу безпеці руху, при наближенні до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки для пропуску пішохода, у наслідок чого здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_7 , чим завдав їй тяжкі тілесні ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

Пом`якшуючою обставиною покарання обвинуваченого є щире каяття та сприяння у швидкому розкритті злочину.

Обираючи покарання обвинуваченому, суд враховує, що він посередньо характеризується, є інвалідом третьої групи, частково надавав кошти на лікування потерпілої, щиро розкаюється у скоєному, разом з тим раніше судимий, скоїв тяжкий злочин внаслідок якого неповнолітня особа отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких на даний час повністю не одужала та потребує тривалого лікування, заподіяну злочином шкоду не відшкодував, скоїв злочин в стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

А тому суд приходить до висновку про те, що виправленню та перевихованню обвинуваченого буде сприяти покарання у виді реального позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі, а не інше більш м`яке покарання. Крім цього до обвинуваченого слід застосувати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні слід задоволити частково. Слід стягнути з цивільного відповідача ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», у відповідності до ст.ст. 22, 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на користь цивільного позивача матеріальну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я потерпілої в розмірі 7595 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 379 грн. 76 коп., оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля, який є джерелом підвищеної небезпеки і яким заподіяно потерпілій ушкодження, застрахована у цивільного відповідача згідно полісу №АС776827.

Крім цього, слід частково задоволити цивільний позов до обвинуваченого та стягнути з нього в користь потерпілої моральну шкоду в розмірі 70000 грн. При цьому суд погоджується із доводами цивільного позивача про те, що внаслідок скоєного злочину та отримання тяжких тілесних ушкоджень, вона перенесла фізичний біль та страждання, і що внаслідок цього істотно змінився її спосіб життя. Разом з тим, суд вважає, що розмір моральної шкоди 150000 грн., який просить стягнути позивач, визначена без врахування глибини душевних страждань та засад розумності, виваженості і справедливості. Тому саме враховуючи ці обставини, суд вважає, що розмір моральної шкоди 70000 грн. відповідатиме саме цим засадам.

Також слід стягнути з обвинуваченого в користь Державного бюджету України вартість проведених експертиз.

Керуючись ст.ст.370, 373, 374 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Обрати покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 286 КК України у виді 4 років позбавлення волі з відбуттям покарання у кримінально-виконавчій установі та позбавленням права керування транспортними засобами терміном на 3 роки.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з часу затримання та взяття під варту.

До вступу вироку в законну силу обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і такого взяти під варту з залу суду.

Цивільний позов по кримінальному провадженні задоволити частково.

Стягнути з цивільного відповідача Відкритого акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріальну шкоду заподіяну ушкодженням здоров`я в розмірі 7595 грн. 17 коп. та моральну шкоду в розмірі 379 грн. 76 коп., а всього в розмірі 7974 грн. 93 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну шкоду в розмірі 70000 грн. 00 коп.

Стягнути із ОСОБА_4 , персональний ідентифікаційний номер НОМЕР_3 в користь Державного бюджету України процесуальні витрати витрати пов`язані із залученням експертів в розмірі 2890 грн. 29 коп.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга в порядку та строки визначені ст.395 КК України, протягом 30 днів з дня їх проголошення до апеляційного суду через суд, який ухвалив рішення.

Суддя: ОСОБА_1