Справа № 11-269/ 2008 року Головуючий в 1-й
Категорія ст. 115 ч. 1
КК України Доповідач Суслов М.І.
У Х В А Л А

І М ' Я М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2008 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Хмельницької області в складі:

Головуючого - судді
Шершуна В.В., суддів
Суслова М.І., Козачка С.В., з участю прокурора Войтюка М.П.,

захисника ОСОБА_14,

розглянула у відкритому судовому засіданні в
місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1 та в
його інтересах адвоката ОСОБА_14 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від
7 лютого 2008 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця та мешканця
АДРЕСА_1, поляка, громадянина Молдови, з
середньою освітою, одруженого, має на
утримані одну неповнолітню дитину, не працюючого, раніше судимого:

- 11.07.1996
року Хмельницьким міським судом за ст..ст. 141 ч.2, 229-6 ч.2, 42 КК на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією
майна;

- 30.09.2000 р.
Хмельницьким міським судом за ст.. 229-6 ч.2 КК України на 2 роки позбавлення
волі;

- 11.03.2005
року Хмельницьким міськрайонним судом за ст.. 309 ч.2 КК України на 2 роки 6
місяців позбавлення волі, звільнений 16.07.2007 року по відбуттю строку
покарання,

засуджено - за
ст. 115 ч.1 КК України на 7 років позбавлення волі.

Він
перебуває під вартою.

Строк
покарання постановлено рахувати з 7 лютого 2008 року, зарахувавши в цей строк
час утримання його під вартою з 22 серпня 2007 по 6 лютого 2008 року включно.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ УМВСУ в Хмельницькій області - 847 грн. 34
коп. за проведення експертиз.

Долю
речових доказів вирішено згідно ст. 81 КПК України.

За
вироком суду ОСОБА_1 засуджено за те, що він 21 липня 2007 року, в період з 14
до 14.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння на березі ставка
„Дубово-2” біля вул.. Раскової в м. Хмельницькому, на ґрунті раптово виниклих неприязних
стосунків, вирвав з рук ОСОБА_2 невідомий предмет, схожий на ніж та умисно
наніс ним останньому удари в область грудної клітини, спричинивши тяжкі тілесні
ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, від яких потерпілий помер на місці події.

В своїх
апеляціях засуджений та в його інтересах захисник просять вирок суду змінити,
перекваліфікувавши скоєне на ст.. 118 КК України. При цьому вони посилаються на
його необґрунтованість і помилковість, наголошуючи, що вбивати
потерпілого засуджений не хотів,
саме неправомірна поведінка ОСОБА_2 стала причиною сварки, яка переросла в
бійку, під час якої засуджений в станні сильного душевного хвилювання, з метою
захисту свого життя спричинив тілесні ушкодження потерпілому. Зазначають, що
потерпілий був особою з підвищеною суспільною небезпекою, в повсякденному житті завжди при собі носив
ніж, який неодноразово використовував для нанесення тілесних ушкоджень.

Просять
врахувати, що ОСОБА_1 щиро розкаюється у вчиненому та активно сприяв розкриттю
злочину.

Заслухавши
доповідь судді апеляційного суду,
пояснення засудженого та в його інтересах захисника на підтримку доводів апеляції, міркування
прокурора про законність та обґрунтованість вироку, перевіривши та вивчивши матеріали
справи, колегія суддів судової палати

з н а х
о д и т ь :

апеляції засудженого та в його
інтересах захисника як такі, що задоволенню не підлягають.

Вина
ОСОБА_1 у вчиненому злочині при викладених у вироку обставинах доведена
зібраними по справі та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так,
в суді засуджений вину визнав частково і
показав, що дійсно у вказаний в обвинуваченні
день, час і місці розпивав із своїми знайомими спиртні напої. Пізніше,
повертаючись з придбаною горілкою, побачив ОСОБА_2, який сидів окремо від
компанії та тримав в руках ніж.
Підійшовши до нього, зрозумів, що останній хоче нанести ушкодження
учасникам компанії. Намагаючись його втихомирити, помітив, що потерпілий
замахнувся на нього ножем. Передбачаючи намагання того ударити його ножем, з
метою самозахисту вирвав з рук останнього ніж і з необережності наніс ним ОСОБА_2 два удари в область грудей,
при цьому умислу на позбавлення життя останнього не мав.

Однак
частковість його визнавальних показів спростовується його ж показами на попередньому слідстві, показами свідків
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 даних в суді, ОСОБА_8. ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_13
даних на досудовому слідстві, які перепровірялися в судовому засіданні, і з
пояснень яких вбачаються обставини виникнення сварки між засудженим і
потерпілим та спричинення останньому умисного ножового поранення.

Об'єктивно
вина ОСОБА_1 підтверджується протоколами огляду місця події з фото-таблицями до
нього, відтворення обстановки і обставин події, висновком судово-медичної
експертиз, згідно якої у потерпілого ОСОБА_2 були виявлені тілесні ушкодження у
вигляді рани шкіри бокової поверхні грудної клітини зліва по передній
підпаховій лінії в проекції сьомого ребра, проникаючої рани в ділянці шостого
міжребіря по передній під пахвинній лінії, рани нижньої долі лівої легені, які
відносяться до категорії тяжких, що були небезпечні для життя в момент
заподіяння та перебувають в прямому причинному зв'язку з настанням смерті
потерпілого та ран шкіри передньої поверхні грудної клітини в проекції середини
лівої ключиці, які відносяться до легких, що спричинили короткочасний розлад
здоров'я, а також іншими матеріалами кримінальної справи.

Місцевий
суд всім доказам дав належну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про
доведеність вини засудженого у вчиненому злочині, вірно кваліфікувавши його дії
за ст. 115 ч. 1 КК України.

Твердження
апелянтів про перебування засудженого в стані необхідної оборони під час
спричинення тілесних ушкоджень потерпілому не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні та спростовуються сукупністю досліджених в суді доказів, які
узгоджуються з поясненнями свідків-очевидців конфлікту, не відповідають
фактичним обставинам по справі, є намаганням останнього уникнути
відповідальності і не можуть бути задоволені.

Міра
покарання винному обрана згідно вимог ст. ст. 50 і 65 КК України з врахуванням
ступені тяжкості вчиненого злочину, його особистості та конкретних обставин по
справі.

При
обранні покарання суд врахував всі обставини, що пом'якшують його, в тому числі
і ті, на які посилається засуджений.

Підстав
для зміни вироку і пом'якшення покарання
немає.

Разом
з тим, колегія суддів вважає за необхідне виключити з вступної частини вироку
посилання місцевого суду на судимості ОСОБА_1 Хмельницьким міським судом від 6
грудня 1982 і 21 квітня 1986 років, оскільки вони у відповідності з вимогами
ст. 51 КК України ( в ред. 1960 року) погашені.

З
врахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 362, 365, 366 КПК України, колегія
суддів судової палати, -

у х в а
л и л а :

вирок Хмельницького міськрайонного
суду від 7 лютого 2008 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію
засудженого та в його інтересах захисника - без задоволення.

Виключити
з вступної частини вироку посилання місцевого суду на судимості ОСОБА_1 від 6
грудня 1982 і 21 квітня 1986 років.

Головуючий-суддя

Судді: