Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_8.,
суддів ОСОБА_9, ОСОБА_10.,
секретаря судового засідання ОСОБА_11.,
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 17 лютого 2015 року касаційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000339 на ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року.

Вироком Межівського районного суду Дніпропетровської області від 3 листопада 2014 року

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця смт. Межове, Межівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього певних обов'язків.

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця с. Слов'янка, Межівського району, Дніпропетровської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 76, 104 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням на нього певних обов'язків.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року вирок місцевого залишено без змін.

Кримінальне провадження розглянуто за участю:

прокурора ОСОБА_12.,

У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції у зв'язку із істотним порушенням вимог процесуального закону. При цьому, не оскаржуючи фактичні обставини кримінального провадження, доведеність вини засуджених та призначене їм покарання, вважає, що ухвалюючи вирок, місцевий суд помилково не вирішив питання щодо процесуальних витрат.

За вироком суду, неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнано винуватими у тому, що вони 24 липня 2014 року приблизно о 22.00 годині, незаконно заволоділи автомобілем НОМЕР_1, який знаходився на ділянці місцевості біля присадибної ділянки домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, яким згідно довіреності серії ВРА № 944027 від 23 вересня 2010 року уповноважено користуватися та розпоряджатись ОСОБА_7, спричинивши останньому матеріальний збиток на суму 14217,50 гривень.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думку прокурора, який не підтримав касаційну скаргу, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Як встановлено ч. 1, 2 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених у частині першій цієї статті підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Оскаржувана ухвала апеляційного суду не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Як зазначено в ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Таким чином, питання щодо усунення недоліків, допущених у вироку при вирішенні питання про визначення розміру та розподілу судових витрат, прокурор має право вирішити за відповідним клопотанням (поданням) в порядку виконання вироку.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть за собою безумовне скасування постановлених щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5, судових рішень, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 433, 434, 436 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8. ОСОБА_9 ОСОБА_10