Справа № 314/846/15-к
Провадження № 1-в/314/231/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області у складі :
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю: прокурора ОСОБА_3 ,
представника колонії ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 ,
розглянувши у дистанційному судовому засіданні матеріали за поданням начальника Кам`янської виправної колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101) про умовно-дострокове звільнення засудженого:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: місто Красноперекопськ, АР Крим, громадянина України, освіта повна середня, неодруженого, до засудження працював слюсарем, невійськовозобов`язаного, має на утриманні малолітнього сина 2009 року народження, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .

Раніше судимого:

1)12.06.2002 року Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки.

2) 25.06.2004 року Красноперекопським міськрайонним судом АР Крим за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, до 4 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.11.2005 року умовно достроково на невідбутий строк, що складає 1 рік 7 місяців 6 днів.

По даній справі засуджений: 11.07.2012 року вироком Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Початок строку: 16.04.2012 року, кінець строку: 16.04.2016 року,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області від начальника Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) надійшло подання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання в Кам`янській виправній колонії УДПтСУ в Запорізькій області (№ 101), згідно з вироком Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 11.07.2012 року відповідно до якого його визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

В судовому засіданні представник адміністрації дане клопотання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_6 05.11.2012 року прибув до установи, станом на 16.12.2014 року відбув 2/3 частини строку покарання, за період відбування покарання характеризується задовільно, дотримується норм, які визначають порядок відбування та розпорядок дня установи. Має два заохочення та чотири стягнення, які погашені у встановленому законом порядку. У взаємодії з іншими засудженими не конфліктний, дружні стосунки підтримує з засудженими позитивної спрямованості, на критику в свою адресу реагує адекватно, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, активної участі в організації виховних заходів та самодіяльних організаціях колонії не приймає, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Правова просвіта». Засуджений працевлаштований в житловій зоні колонії днювальним відділення, до праці відноситься сумлінно, надану роботу виконує вчасно. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт з благоустрою установи ставиться задовільно з особистою завзятістю. Адміністрація просить суд звільнити засудженого від відбування покарання умовно-достроково, так як вважає, що він довів своє виправлення.

Засуджений ОСОБА_6 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки, запевнив про недопущення ним порушень закону в майбутньому, та просив суд задовольнити клопотання адміністрації колонії про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на строк який залишився.

Прокурор подання підтримав і вважає, що його належить задовольнити, оскільки засуджений довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-достроковому звільненню від відбування покарання підлягають особи, які сумлінною поведінкою та ставленням до праці довели своє виправлення та відбули частину покарання, призначеного залежно від тяжкості вчиненого ними злочину.
Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого та доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. При цьому суд має ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши представника адміністрації установи, підтримавшого дане клопотання, засудженого, який просить суд застосувати до нього заохочувальну норму, передбачену ст. 81 КК України, думку прокурора про відсутність з його боку заперечень, щодо задоволення клопотання, вважає подання адміністрації обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, так як згідно поданих та перевірених в судовому засіданні доказів слідує, що засуджений довів своє виправлення, і заслуговує на звільнення його від відбуття покарання, на строк який залишився, умовно достроково.
Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -
ПОСТАНОВИВ :
Подання начальника Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№101) про умовно дострокове звільнення - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно достроково від подальшого відбування покарання, призначеного йому за вироком Красноперекопського міськрайонного суду АР Крим від 11.07.2012 року, на невідбутий строк, що складає 1 рік 9 днів.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

07.04.2015