Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Лагнюка М.М.,

суддів Тельнікової
І.Г., Франтовської Т.І.,

за участю прокурора Сорокіної О.А.,

розглянула у судовому засіданні у м.
Києві 14 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційними скаргами
засудженого ОСОБА_1 та прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, на вирок
Малиновського районного суду м. Одеси
від 12 червня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
17 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вироком Малиновського районного суду
м. Одеси від 12 червня 2013 року засуджені:

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, раніше
неодноразово судимий, останній раз
вироком Суворовського районного суду
м. Одеси від 16 травня 2006 року за ч. 2 ст. 185
КК України до 1 року обмеження волі,

На підставі ст. 70 КК України, шляхом
часткового складання призначених
покарань, ОСОБА_1 остаточно визначено
покарання 4 роки 8 місяців позбавлення
волі;

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянин України, в силу ст. 88 КК
України такий, що не має судимості,

засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК
України на 4 роки позбавлення волі.

Вирішені питання про
речові докази, судові витрати та
цивільний позов у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської
області від 17 грудня 2013 року вирок
залишено без зміни.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1 визнаний
винним у тому, що він 8.05.2009 року
приблизно о 14 годині, перебуваючи в
селі Корсунці Комінтернівського
району Одеської області у
невстановленої слідством особи
незаконно придбав особливо
небезпечний наркотичний засіб, обіг
якого заборонено - опій ацетильований,
який містився в презервативі, перевіз в
м. Одесу і став зберігати при собі для
власного вживання без мети збуту.

В цей же день, приблизно о 20 годині, по
вул. Запорізькій, 19 в м. Одесі, побачивши
співробітників правоохоронних
органів, ОСОБА_1 розірвав зазначений
презерватив і намагався позбутися
наркотичного засобу, проте був
затриманий і при особистому огляді у
нього були виявлено та вилучено два
фрагменти тканини одягу, які були
просякнуті залишками особливо
небезпечного наркотичного засобу, обіг
якого заборонено - опію ацетильованого,
маса якого по сухому залишку склала 0,162
г.

Крім того, 16.02.2012 року приблизно о 17
годині 30 хвилин, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, діючи
за попередньою змовою, у під'їзді
будинку АДРЕСА_1, підійшли до ОСОБА_3,
застосували насильство, яке не є
небезпечним для життя і здоров'я
потерпілого, яке виразилося в
нанесенні множинних ударів руками в
область голови і тіла, від чого ОСОБА_3
впав, а ОСОБА_2 шляхом ривка зірвав з
плеча потерпілого сумку з картками
поповнення рахунків мобільного зв'язку
на загальну суму 38100 грн. Відкрито
заволодівши майном потерпілого,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 намагалися втекти з
місця вчинення злочину, однак довести
свій злочинний умисел до кінця вони не
змогли з причин, що не залежали від їх
волі, оскільки ОСОБА_2, у якого
знаходилося викрадене майно, був
затриманий потерпілим шляхом
переслідування та застосування
травматичної зброї.

У касаційній скарзі прокурор ставить
питання про скасування постановлених
судових рішень та направлення справи
на новий судовий розгляд, посилаючись
на істотні порушення
кримінально-процесуального закону.
Наголошує, що в суді першої інстанції
засудженому ОСОБА_2 не було надано
слово в судових дебатах, чим порушено
його право на захист.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1
ставить питання про скасування
постановлених судових рішень та
направлення справи на додаткове
розслідування через істотні порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, які допущені під
час досудового та судового слідства.
Вважає, що висновки суду не
відповідають фактичним обставинам
справи, а зібраним у справі дана
неналежна упереджена оцінка, порушено
право на захист. Наголошує, що за
епізодом обвинувачення за ч. 1 ст. 309 КК
України суд порушив правила
підсудності, а також він добровільно
пройшов курс лікування, однак суд,
всупереч закону, не звільнив його від
кримінальної відповідальності.
Зазначає, що суд не взяв до уваги
докази, які його виправдовують ч. 2 ст. 186
КК України та не дав їм оцінки,
повідомляє, що у зв'язку з ігноруванням
судом його клопотань, заяв та скарг на
дії слідчого та прокурора заявив
клопотання про звукозапис судового
засідання. Вказує, що засудженому
ОСОБА_2 не надано слово в судових
дебатах.

Заслухавши доповідь судді, думку
прокурора, який підтримав касаційну
скаргу прокурора та частково підтримав
скаргу засудженого, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг колегія суддів
вважає, що касаційна скарга прокурора
підлягає задоволенню, а касаційна
скарга засудженого ОСОБА_1 частковому
задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 318 КПК України
по закінченні судового слідства суд
переходить до судових дебатів. Дебати
полягають у промовах прокурора,
потерпілого і його представника,
цивільного позивача, цивільного
відповідача або їх представників,
захисника, підсудного.

Проте, ці вимоги закону під час
розгляду справи судом виконані не були.

Як убачається з протоколу судового
засідання (а. с. 133-136 том № 3) у судових
дебатах виступили з промовами
прокурор, захисники ОСОБА_4 та ОСОБА_5,
підсудний ОСОБА_1, після чого йде
репліка захисника ОСОБА_5, далі слово
було надано «підсудному ОСОБА_6», який
не є підсудним у даній кримінальній
справі, після чого виступив потерпілий
ОСОБА_3 Далі суд оголосив судові дебати
закінченими і оголосив перерву у
справі.

Даних про те, що ОСОБА_2 надавалось
слово для промови в судових дебатах
протокол судового засідання не
містить. Неможливо це перевірити і
шляхом прослуховування диску
звукозапису судового засідання,
оскільки такий в матеріалах справи
відсутній.

Разом з тим, суд задовольнив письмове
клопотання підсудного ОСОБА_1 про
здійснення звукозапису процесу (т. 3, а.
с. 61, 105).

На порушення вимог
кримінально-процесуального закону
звертав увагу прокурор у своїй
апеляції (а. с. 176-178 том № 3), однак суд, у
порушення вимог закону, необґрунтовано
визнав дану апеляцію зауваженнями на
протокол судового засідання,
пославшись на допущену в ньому
неточність та посвідчив правильність
зауважень на протокол судового
засідання і постановив вважати
правильним замість прізвища та
ініціалів ОСОБА_6 вказати прізвище та
ініціали ОСОБА_2 (а. с. 183 том № 3).

Викликають сумнів і постанови суду від
1 листопада 2013 року про відмову у
відновленні строку прокурору на
апеляцію і одночасний розгляд цієї
апеляції, як зауважень на протокол
судового засідання, за межами
процесуальних строків.

Відповідно до п. 13 ст. 370 КПК України,
порушення права підсудного виступити
в судових дебатах є істотним
порушенням вимог
кримінально-процесуального закону та
підставою для скасування вироку суду.

Допущені місцевим судом порушення
вимог закону залишились поза увагою
суду апеляційної інстанції.

За таких обставин вирок суду та ухвала
апеляційної інстанції підлягають
скасуванню а справа - направленню на
новий судовий розгляд, під час якого
необхідно постановити судове рішення з
дотриманням усіх вимог кримінального
та кримінально-процесуального
законодавства.

При новому розгляді справи мають бути
перевірені й інші доводи касаційної
скарги засудженого ОСОБА_1

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 394-396 КПК України 1960 року п. п. 11, 15
розділу XI «Перехідні положення»
Кримінального процесуального кодексу
України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом
апеляційної інстанції, задовольнити, а
касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1
задовольнити частково.

Вирок Малиновського районного суду м.
Одеси від 12 червня 2013 року та ухвалу
Апеляційного суду Одеської області від
17 грудня 2013 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2
скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

Судді:

М.М.Лагнюк І.Г.Тельнікова
Т.І.Франтовська