провадження № 1-кп/200/210/2015 справа № 200/1076/15-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2015 року лютого десятого дня Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, одноособово, під головуванням судді ОСОБА_1 ,

за секретаря ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровськ у залі суду в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 1 2015 04 , кримінальну справу за висунутим обвинуваченням проти:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи без громадянства, народженого у с. Лахколамбі Суояровського району Республіки Карелія Російської Федерації, росіянина за національністю, з професійно-технічною освітою, не одруженого, не працевлаштованого, який мешкає без реєстрації у АДРЕСА_1 , з огляду на ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні злочину за ч. 1 ст. 263 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30 грудня 2014 року у м. Дніпропетровську на смітнику поблизу магазину «АТБ», що на вулиці Маршала Малиновського, 36, ОСОБА_4 умисно підібрав знайдений запал типу УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат типу Ф-1, виготовлений промисловим способом, чим без передбаченого законом дозволу придбав придатний для виробництва вибуху предмет, і з того часу з особистих мотивів умисно носив цей предмет у лівій внутрішній кишені одягнутої на нього куртки, пересуваючись вулицями міста, що присікла міліція п`ятого січня 2015 року близько 21 години 20 хвилин на вулиці Карла Лібкнехта, 87, під час його особистого огляду.

В судовому засіданні прокурор надав укладену з підсудним угоду про визнання винуватості за ч. 1 ст. 263 КК України. За змістом цієї угоди, що відповідає приписам ст. 472 КПК України, підсудний беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину за встановлених вище обставин відповідно до формулювання обвинувачення, висунутого в обвинувальному акті, та погодився на призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, у виді позбавлення волі строком на три роки зі звільненням від відбування покарання відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України з випробуванням. Угода містить домовленості про обов`язки співпраці обвинуваченого з правоохоронними органами з розкриття подібних злочинів. Суд не вбачає в угоді взятих на себе обвинуваченим зобов`язань, які він, очевидно, не мав би можливості виконати.

Сторони обвинувачення і захисту скріпили своїми підписами угоду 10 лютого 2015 року в приміщенні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, підтверджуючи свою обізнаність з обмеженнями в праві оскарження вироку внаслідок укладення цієї угоди та затвердження її судом, що передбачені ст.ст. 394, 424 КПК України. Підсудний письмово відмовився від свого права на допит свідків обвинувачення, від права на виклик свідків і подання доказів, що могли б свідчити на його користь, а також від права вимагати від прокурора доведення під час судового розгляду кожної обставини кримінального правопорушення, поставленого йому за вину, про що власноруч розписався в цій угоді. Як вбачається з угоди, її сторони на свій розсуд вільно розпорядилися лише своїми правами, що відповідає принципу диспозитивності за ч. 1 ст. 26 КПК України, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність порушень прав, свобод чи інтересів сторін кримінального провадження або інших третіх осіб, яких умови цієї угоди не стосуються.

Підсудний в судовому засіданні пояснив суду, що угоду він уклав добровільно без впливу будь-якої обставини, необумовленої в угоді. Стверджував, що скарги на органи досудового розслідування та прокурора під час кримінального провадження не подавав і нині таких не має. Клопотань про виклик для допиту осіб з приводу жорстокого чи нелюдського поводження, тощо, яке б порушило його свободу від самовикриття, не заявив. Відповідно, суд переконався у судовому засіданні в добровільності укладення угоди за відсутності, поза всяким сумнівом, обґрунтованих підстав стверджувати про протилежне.

Як вбачається з долучених до кримінальної справи за клопотанням прокурора документів, фактичні дані особистого огляду 05.01.2015 під протокол (т. 1 а.с. 8-9) вказують на носіння пійманим «на гарячому» ОСОБА_4 в лівій внутрішній кишені одягненої на ньому куртки предмета, який у підсумку описаного вибухово-технічного дослідження за висновками експерта № 70/26-3 від 12.01.2015 (т. 1 а.с. 23-25) відноситься до категорії бойових припасів, будучи запалом типу УЗРГМ-2 до ручних осколкових гранат типу Ф-1 промислового виготовлення, що придатний для виробництва вибуху. Крім того, за відсутності будь-яких документів, що посвідчують особу, на встановлення особи обвинуваченого як ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вказує його упізнання співмешканкою ОСОБА_5 під протокол від 20.01.2015 (т. 1 а.с. 16-19).

Суд, оцінивши джерела добутих відомостей про предмет злочину і про обстановку його виявлення, за стійким внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному та всебічному дослідженні в судовому засіданні в сукупності обставин, визнаних учасниками судового провадження істинними, дійшов висновку про достатність належних і допустимих доказів для встановлення фактичних підстав для визнання ОСОБА_4 винуватості у скоєному, яке згідно з ст. 18 і ч. 2 ст. 95 КПК України не викликає сумнівів у свободі самовикриття.

Умисні дії ОСОБА_4 , що виразилися у незаконному придбанні та носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу, правильно сторонами угоди кваліфіковані тяжким злочином за ч. 1 ст. 263 КК України, яким шкоди завдано лише суспільним інтересам, і щодо якого допускається укладення угоди згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України.

Вивченням особи обвинуваченого з`ясовано, що ОСОБА_4 своїми щирими показаннями активно сприяв проведенню кримінального провадження стосовно нього та швидкому розслідуванню всіх обставин вчиненого ним злочину, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Таким чином, прокурор при укладенні угоди та при узгодженні покарання врахував характер і тяжкість обвинувачення та інші обставини на загальних засадах призначення покарання за ст.ст. 1, 65 КК України, як того вимагає ст. 470 КПК України, чим визначається відповідність умов угоди інтересам суспільства, в тому числі, у невідворотності справедливого покарання та забезпечення швидшого судового провадження. Так само, узгоджені вид і міра покарання відповідно до застереження ч. 2 ст. 75 КК України допускають обумовлення в угоді звільнення від відбування покарання з випробуванням, а домовленості сторін угоди з цього приводу, маючи фактичне підґрунтя, відповідають суспільним інтересам ресоціалізації засуджених за допомогою, виключно, суспільно корисної праці, соціально-виховної роботи і громадського впливу.

Суд, перевіривши законність угоди, за стійким внутрішнім переконанням вважає за можливе її затвердити з ухваленням цього вироку, оскільки в судовому засіданні не встановлені обставини, які б тому перешкоджали відповідно до ст. 474 КПК України.

Розв`язуючи питання про вид і міру покарання одночасно із затвердженням угоди про визнання винуватості, суд, керуючись правосвідомістю, з урахуванням ступеня тяжкості злочину та відомостей про особу винного в силу ч. 5 ст. 65 КК України знаходить за необхідне призначити покарання, узгоджене сторонами угоди. На виконання ч. 3 ст. 75 КК України суду належить визначити тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на обвинуваченого.

Процесуальні витрати згідно з ст. 124 КПК України покладаються на обвинуваченого. З метою запобігання процесуальним ризикам для забезпечення належної поведінки обвинуваченого відповідно до ст. 177 КПК України доцільно продовжити згідно з ч. 6 ст. 194 цього Кодексу застосовувати до нього запобіжний захід, обраний за ст. 181 КПК України під час досудового розслідування, що відповідно до ст. 132 КПК України має визнаватися виправданим

Керуючись ст.ст. 368, 475 КПК України,
ЗАСУДИВ:
Затвердити укладену прокурором 10 лютого 2015 року угоду з ОСОБА_4 про визнання винуватості за ч. 1 ст. 263 КК України під страхом скасування цього вироку протягом десяти років давності притягнення до кримінальної відповідальності з призначенням судового розгляду в загальному порядку на випадок невиконання умов угоди.

ОСОБА_4 визнати винуватим за пред`явленим обвинуваченням у вчинені передбаченого за ч. 1 ст. 263 КК України незаконного поводження з бойовими припасами з призначенням узгодженого покарання у виді трьох років позбавлення волі, від відбування якого згідно з ст. 75 КК України звільнити під умовою, що він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язок згідно з п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речові докази:

пошкоджені ричаг та кільце в спец пакеті № 1515415, що залишились після знищення запалу та були передані до камери зберігання речових доказів Бабушкінського РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області за квитанцією № 000518, знищити.

протоколи допитів свідків та інші документи про зафіксовані процесуальні дії, зберігати у кримінальній справі.

З віднесенням на рахунок обвинуваченого процесуальних витрат стягнути з ОСОБА_4 на користь держави на розрахунковий рахунок 0004, відкритий УДКС в Бабушкінському районі м. Дніпропетровська () в ГУДКС України у Дніпропетровській області (МФО 805012), 1229 гривень 80 копійок з призначенням платежу: «за послуги НДЕКЦ, висновок експерта № 70/26-3 від 12.01.2015».

ОСОБА_4 продовжити до набрання вироком законної сили заборону під домашнім арештом залишати будинок в Садовому товаристві «Петрівка», 86, на жилому масиві «Ігрень» у м. Дніпропетровську на час та з виконанням обов`язків в обсязі, визначених слідчим суддею, залишивши запобіжний захід без змін.

Вирок з підстав порушення порядку розгляду угоди і призначення неузгодженого покарання підлягає оскарженню до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська апеляційної скарги протягом 30 днів, починаючи з наступного після його проголошення дня. Копію вироку вручити підсудному та прокурору негайно.
Головуючий