В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 274/6279/14-к
Провадження № 1-кп/0274/102/15
21.05.2015 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бердичева кримінальне провадження № 274/6279/14-к по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичів Житомирської області, українеця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого Шкірзавод ТОВ "Велес",зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:
за ч. 1 ст. 402, ч.3 ст. 407 КК України,
за участю :
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5
В С Т А Н О В И В :
19 березня 2014 року рядового запасу ОСОБА_3 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 на підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» №303/2014 від 17 березня 2014 року та в той же день було направлено для проходження військової служби до військової частини -польова пошта НОМЕР_1 .
19 березня 2014 року наказом командира військової частини - польова пошта В№ № 59 рядового ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - полова пошта НОМЕР_1 та призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки військової частини - польова пошта НОМЕР_1 .
15 серпня 2014 року наказом командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 № 2 рядового ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки, та, відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Відповідно до ст.ст.17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ОСОБА_3 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися вимог Конституції України, законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України.
Відповідно до вимог ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог військових статутів, умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників до підлеглих без приниження їх особистої гідності, та зобов`язує додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, наказів командирів.
Однак, рядовий ОСОБА_3 під час проходження військової служби в Збройних Силах України за призовом під час мобілізації, на особливий період, вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно відкрито відмовився виконувати наказ начальника та самовільно залишив військову частину без поважних причин з метою ухилення від військової служби строком понад один місяць.
Так, 24 вересня 2014 року, перебуваючи на території військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , виконуючим обов`язки командира дивізіону військової частини - польова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_6 було доведено до особового складу вказаного дивізіону, в тому числі ОСОБА_3 , письмовий наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_3 про відправку 24 вересня 2014 року військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, в тому числі ОСОБА_3 , до військової частини НОМЕР_4 (місце дислокації - АДРЕСА_3 ) для формування позаштатної інженерно-будівельної роти.
Однак, 24 вересня 2014 року військовослужбовець другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки військової частини -польова пошта НОМЕР_2 рядовий ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. 19, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 16, 30, 35, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не зважаючи на можливий факт настання дисциплінарної та кримінальної відповідальності за невиконання наказу, грубо порушуючи порядок проходження військової служби у відкритій та категоричній формі відмовився виконати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_5 , повідомивши про відмову їхати 24 вересня 2014 року до військової частини НОМЕР_4 (місце дислокації - АДРЕСА_3 ).
Крім того, 24 вересня 2014 року о 16 год. 30 хв. рядовий ОСОБА_3 , перебуваючи на території військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , в порушення ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою ухилитися від військової служби, знаючи про те, що він повинен проходити військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та самовільно залишив, без поважних причин, місце несення військової служби, після чого продовжив час на власний розсуд.
Разом з тим, 29 жовтня 2014 року рядовий ОСОБА_3 повернувся до розташування військової частини - польова пошта НОМЕР_2 та продовжив виконувати обов`язки з несення військової служби.
В судовому засіданні обвинувачений вину у вчиненні злочину визнав повіністю та показав, що 19 березня 2014 року він був мобілізований військоматом та проходив службу у військовій частині за адресою АДРЕСА_2 . Йому як військовослужбовцю під час служби були доведені вимоги статутів, він попереджався про кримінальну відповідальність за вчинення військових злочинів. Напередодні 24 вересня 2014 року він загубив свої документи, в тому числі військовий квиток та мобільний телефон. 24 вересня, в обідню пору командир зачитав наказ про його переведення у військову частину АДРЕСА_3 . Від"зд мав відбутися до п"ятої години цього ж дня. Враховуючи обставини які склалися, те, що через втрату документів та мобільного телефону він не міг повідомити дружину про свій від"їзд, вирішив не їхати в розташування іншої військової частини, а поїхати до дому. Про залишення військової частини командування не повідомив. Дома пробув до 29.10.2014 року і знову повернувся у військову частину, де продовжував службу до часу демобілізації. За перод знаходження дома з військової частини його ніхто не шукав. У вчиненому рпозкаюється.
Вина обвинуваченого у вчиненні злочину стверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 проходить військову службу в військовій частині польова пошта НОМЕР_2 . У вересні 2014 року він тимчасово виконував обов"язки командира батареї. 24 вересня 2014 року ОСОБА_3 самовільно залишив територію військової частини. В цей день окремі військовослужбовці, у тому числі ОСОБА_3 мали вибувати у відрядження у військову частину м.Новоград-Волинський. Вказаний наказ доводився перед строєм. ОСОБА_3 був присутній. Після цього обвинувачений залишив частину, не повідомивши його про це. Про те, що ОСОБА_3 втратив паспорт і військовий квиток, він знав, але командування не повідомляв, так як розраховував, що документи знайдуться. Після залишення ОСОБА_3 військової частини, він зв"язувався з ним через іншого військовослужбовця, який йому телефонував і повідомляв про необхідність з"явитися на службу протягом 10 днів. Інших заходів він не вчиняв. Про відсутність ОСОБА_3 на службі він повідомив командування в той же день.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що є командиром в/ч польова пошта НОМЕР_2 . 24.09.2014 року начальник штабу в його присутності зачитав наказ перед військовослужбовцями, серед яких був присутній ОСОБА_3 , про вибуття їх у відрядження у військову частину А НОМЕР_6 АДРЕСА_3 для формування інженерно-будівельної роти. Був наданий час зібрати речі. ОСОБА_3 не виконав наказ, залишив військову частину. повернувся через місяць. Свідок охарактеризував обвинуваченого з негативної сторони, як особу, що не виконує накази командирів, вживає спиртні напої.
Згідно витягу з наказу командира вйськової частини - польова пошта В НОМЕР_7 від 15.08.2014 року № 2 військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізаці, на особливий період солдата ОСОБА_3 , радіотелефоніста відділення управління другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки дівізіону артилерійської розвідки військової частини - польова пошта НОМЕР_1 - призначено на посаду радіотелефоніста відділення управління другого радіолокаційного взводу батареї радіолокаційної розвідки військової частини - польова пошта НОМЕР_2 , ВОС - 423641 А, зараховано до списків особового складу частини, на всі види забезпечення. Вважати його таким, що з 15.08.2014 року справи та посаду прийняв і приступив до виконння службових обов"язків ( а.п.15).
24.09.2014 року командиром військової частини польова пошта НОМЕР_2 видано наказ № 32, згідно якого військовослужбовців військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, у тому числі солдата ОСОБА_3 , направити у відрядження у військову частину НОМЕР_4 АДРЕСА_3 для формування позаштатної інженерно-будівльної роти (а.п.20).
Відповідно до повідомлення командира військової частини польова пошта НОМЕР_2 на ім"я військового прокурора Житомирського гарнізону від 25.09.2014 року, військовослужбовці військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період дивізіону артилерійської розвідки, в тому числі солдат ОСОБА_3 відмовились виконувати наказ командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 від 24.09.2014 року № 32 з метою вибуття у відрядження до в/ч НОМЕР_4 АДРЕСА_3 ( а.п.14).
Про відмову обвинуваченого виконати наказ №32 від 24.09.2014 року стверджується витягом з наказу командира військової частини - польова пошта НОМЕР_2 ( по стройовій частині № 33 від 25.09.2014 року ( а.п.21).
Про відсутність військовослужбовця ОСОБА_3 на службі у військові частині - польова пошта В 1419 року свідчить запис в книзі обліку тимчасово відсутнього та тимчасово прибулого до частини особового складу військової частини - польова пошта В НОМЕР_7 , з якого вбачається, що останній був відсутній з 24.09.2014 року по 30.10.2014 року ( а.п.16, 17) та довідка ТВО командира батареї РЛР ОСОБА_7 про відсутність на службі без поважних причин військовослужбовця в/ч п.п.В1419 солдата ОСОБА_3 ( а.п.27).
Згідно рапорта ТВО командира батареї ОСОБА_7 від 24.09.2014 року, військовослужбовець, призваний під час мобілізації на особливий період батареї радіолокаційної розвідки солдат ОСОБА_3 24.09.2014 року о 16 год.30 хв. самовільно залишив межі військової частини. На телефонні дзвінки не відповідав ( а.п.19).
Згідно листа ознайомлення військовослужбовця військової частини - польова пошта В НОМЕР_8 з кримінальною відповідальністю за військові злочини, ОСОБА_3 був під підпис повідомлений про зазначене ( а.п.26).
Оцінюючи докази в їх сукупності, суд знаходить вину ОСОБА_3 в непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника доведеною та кваліфікує його дії за ст. 402 ч.1 КК України.
Дії ОСОБА_3 , що вразилися в самовільному залишенні військової частини без поважних причин тривалістю понад один місяць, суд кваліфікує за ст. 407 ч.3 КК України.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що помякшують та обтяжують покарання обвинуваченому.
Суд враховує, що відповідно до ст.12 КК України вчиненні ОСОБА_3 злочини відноситься до злочинів середньої тяжкості, ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину у вчиненні злочину визнав повністю, за місцем прожодження військової служби характеризується негативно, за місцем проживання та роботи позитивно.
Обставинами, що відповідно до ст.66 ч.1 п.1 КК України помякшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд не встановив.
На підставі наведеного, суд вважає можливим призначити покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі.
В той же час, враховуючи обставини справи, особу винного, наявність на його утриманні двох неповнолітніх дітей, тяжкість злочину, те, що після вчинення злочину ОСОБА_3 повернувся в розташування військової частини та продовжував проходити військову службу до часу демобілізації, суд приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.
На думку суду саме призначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.
Керуючись ст. ст. 369- 371, 373, 374 КПК України , суд -
У Х В А Л И В :
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ст.402 ч.1, 407 ч.3 КК України, призначивши покарання:
- за ст.402 ч.1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ст.407 ч.3 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст.75, ст.76 ч.1 п.3 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 рік 6 місяців не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обовязки: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_3 не обирати.
Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Головуючий: