Ухвала іменем україни
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5

при секретарі судового засідання ОСОБА_6.,

за участю прокурора ОСОБА_7.,

засудженого в режимі відеоконференції ОСОБА_1,

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 30 квітня 2015 року матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року щодо нього.

Вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця с. Козилівка Корюківського району Чернігівської області, проживаючого в АДРЕСА_1, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Семенівського районного суду Чернігівської області від 14 квітня 2010 року за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 355, ч. 1 ст. 70 КК України на 4 роки позбавлення волі, звільненого з місць позбавлення волі 05 листопада 2013 року по відбуттю строку,

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі.

Цим же вироком вирішено питання речових доказів, процесуальних витрат та цивільні позови у справі.

Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

За обставин встановлених судом та детально описаних у вироку, ОСОБА_1 01 травня 2014 року о 23 годині в АДРЕСА_2, умисно повторно проникнувши до приміщення магазину НОМЕР_1, таємно викрав належне ОСОБА_2 майно на загальну суму 3251,69 грн. та належне Холминському споживчому товариству майно на загальну суму 1158,32 грн.

Він же, 25 травня 2014 року близько 23 години в АДРЕСА_2, умисно повторно проникнувши до приміщення магазину НОМЕР_1, таємно викрав належне ОСОБА_2 майно на загальну суму 2021,90 грн. та належне Холминському споживчому товариству майно на загальну суму 362,20 грн.

Крім того, 28 червня 2014 року близько 23 години в АДРЕСА_2, ОСОБА_1 умисно повторно проникнувши до приміщення магазину НОМЕР_1, таємно викрав належне ОСОБА_2 майно на загальну суму 3081,93 грн. та належне Холминському споживчому товариству майно на загальну суму 2333 грн.

Крім того, він же, 18 серпня 2014 року близько 01 години в смт. Холми, на вул. Гагаріна, 5, умисно повторно проникнувши до приміщення магазину ТВК «Рідний Край», таємно викрав належне ДП «Холминське лісове господарство» майно на загальну суму 5001, 59 грн.

У касаційній скарзі, за її змістом, засуджений просить змінити постановлені відносно нього судові рішення в частині призначеного покарання, застосувавши ст. 69 КК України. Посилаючись на визнання вини, щире каяття, відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні дружини та її дітей, ОСОБА_1 вважає, що у суду є достатньо підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією кримінального закону, за яким його засуджено.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого на підтримання касаційних вимог, думку прокурора, яка вважала, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, доведеність цього обвинувачення та кваліфікація діянь за ч. 3 ст. 185 КК України в касаційній скарзі не оспорюються.

Щодо доводів касаційної скарги засудженого про суворість, на його думку, призначеного йому покарання, то відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд при виборі покарання зобов'язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене ОСОБА_1 є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Воно відповідає загальним засадам призначення покарання, визначеним ст. 65 КК України.

Судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_1 злочину, дані про його особу, який в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення крадіжок, однак належних висновків не зробив та знову скоїв ряд умисних злочинів, його посередню характеристику, визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів та обставиною, яка обтяжує покарання визнав рецидив злочинів. Колегія суддів вважає, що переконливих доводів про необхідність призначення ОСОБА_1 менш суворого покарання у касаційній скарзі не наведено в зв'язку з чим вважати його занадто суворим підстав не вбачається, як і не вбачається підстав для застосування ст. 69 КК України.

Колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_1 покарання, наближене до мінімальної межі санкції кримінального закону, за яким його засуджено, відповідає своїй меті, є справедливим, необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для скасування або зміни оскаржуваних судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433 - 436 КПК, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Вирок Корюківського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 20 листопада 2014 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а касаційну скаргу засудженого без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_4