АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/367/15 Справа № 204/9435/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.02.2015 м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року, якою засудженому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с.Далеке Близнюківського району Харківської області, громадянина України, зареєстрований та проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1)19.03.2012 року Тернівським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.1, 309 ч.1, 309 ч.2, 70, 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; 2)11.10.2013 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2,289 ч.2,70,71 КК України до 5 років 3 місяців позбавлення волі без конфіскації майна; 3)12.05.2014 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст.ст.185 ч.2, 185 ч.3,70,71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі; 4)вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2014 року за ст. ст. 185 ч. 2, 70 ч. 4 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

відмовлено у задоволенні заяви про застосування Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_6 (приймає участь в режтмі відеоконференції).

В апеляції на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про застосування ст.6 Закону України Про амністію у 2014 році №1185-VII від 08 квітня 2014 року, ОСОБА_6 просить застосувати до нього амністію і скоротити наполовину невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі.

Вимоги апеляційної скарги мотивує тим, що йому безпідставно відмовлено в застосуванні Закону України Про амністію у 2014 році. Вказує на те, що він не має двох і більше судимостей за вчинення тяжких та/або особливо тяжких злочинів, а засуджений за сукупністю вироків. Крім того, зазначає, що згідно із ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком, а в його випадку з дня арешту для виконання цього вироку, оскільки він не був ознайомленим із розпорядженням про виконання вироку.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви про застосування амністії, взяв до уваги той факт, що засуджений ОСОБА_6 має дві незняті та непогашені в установленому законом порядку судимості за вчинення умисних тяжких злочинів, що, відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році та ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні є перешкодою для застосування амністії.

Заслухавши доповідь судді, доводи засудженого ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав, що ухвала суду є законною і обґрунтованою та просив апеляцію залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін, частково дослідивши матеріали особової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо незаконності та безпідставності прийнятого місцевим судом рішення про відмову в застосуванні щодо нього амністії колегія суддів вважає необґрунтованими.

Положеннями ст. 6 Закону України Про амністію у 2014 році передбачено скоротити наполовину невідбуту частину покарання засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Разом з тим відповідно до вимог ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року амністія не застосовується до осіб, зазначених у ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні.

Вказана норма закону, до якої відсилає Закон України Про амністію у 2014 році забороняє застосовувати амністію до осіб, які мають дві і більше судимості за вчинення умисних тяжких та/або особливо тяжких злочинів, крім випадків індивідуальної амністії.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення та досліджених в суді апеляційної інстанції матеріалів особової справи засудженого убачається, що ОСОБА_6 має дві судимості за вчинення тяжких злочинів, а саме: 11 жовтня 2013 року, зокрема, за умисний тяжкий злочин за ч. 2 ст. 289 КК України та 12 травня 2014 року, в тому числі за умисний тяжкий злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, судимості за які незняті та непогашені в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги засудженого щодо вчинення ним злочинів, за які він був засуджений вироком від 12.05.2014 року, до виконання вироку від 11.10.2013 року, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.88 КК України особа визнається такою, що має судимість, з дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості.

За положеннями п. в ч. 1 ст. 4 Закону України Про застосування амністії в Україні правове значення для застосування амністії до особи має сам факт наявності судимості , а не факт початку обчислення строку відбування покарання.

Посилання засудженого на те, що покарання призначено за правилами ст. 71 КК України, а саме за сукупністю вироків , не є підставою вважати, що ОСОБА_6 має лише одну непогашену судимість, а тому воно є необгрунтованим.

Таким чином, за наявності у засудженого ОСОБА_6 двох судимостей за вчинення умисних тяжких злочинів, суд першої інстанції обґрунтовано та відповідно до вимог Закону відмовив йому в задоволенні заяви про застосування амністії.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні заяви про застосування Закону України Про амністію у 2014 році від 08 квітня 2014 року щодо ОСОБА_6 - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня її проголошення,а засудженим у той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду.

Судді Апеляційного суду
Дніпропетровської області:
_____________ _________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4