справа № 562/3040/14-к
В И Р О К
іменем У К Р А Ї Н И
13.02.2015 року.

Здолбунівський районний суд Рівненської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Здолбунові Рівненської області кримінальне провадження №0000710 про обвинувачення

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Будераж Здолбунівського району Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України

в с т а н о в и в:
У період з 01 липня 2014 року по 12 липня 2014 року ОСОБА_3 за попередньою змовою з особою, матеріали кримінального провадження відносно якої виділені в окреме провадження у зв`язку з її розшуком, з корисливих мотивів, керуючись єдиним умислом на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу з неогородженої території ПП «Кошинський», що знаходиться в с.Гурби Здолбунівського району Рівненської області, таємно викрав чуже майно, а саме: 45 мішків деревного вугілля, чим спричинив потерпілому шкоду на загальну суму 9000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненій крадіжці чужого майна за ч.2 ст.185 КК України визнав повністю та пояснив, що в липні 2014 року він разом із ОСОБА_5 працював у приватного підприємця ОСОБА_6 , де займалися виготовленням та фасуванням у мішки деревного вугілля. Одного разу ОСОБА_5 запропонував йому продати деревне вугілля стороннім людям без відому Кошинського, а виручені гроші поділити. У зв`язку з цим протягом липня 2014 року вони тричі відвантажили незнайомим йому особам, з якими домовлявся та отримував від них гроші ОСОБА_5 , мішки з вугіллям загальною кількістю 45 мішків вагою близько 25кг. У вчиненому щиро кається.

Представник потерпілого у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справ без його участі.

У зв`язку з тим, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України вважає за можливе визнати дослідження доказів щодо цих обставин недоцільним, і проти цього вони не заперечують. При цьому суд переконався у тому, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, які б підлягали б доказуванню і ними не заперечуються, та сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у скоєному злочині доведена повністю.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує, що злочин, в якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України є середньої тяжкості, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, раніше не судимий.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не виявлено.

Таку сукупність обставин суд вважає підставою для застосування відносно обвинуваченого ст.75 КК України з покладенням на нього певних обов`язків, оскільки, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, суд вважає, що його виправлення можливе без відбування покарання, але в умовах постійного контролю за його поведінкою з боку органів кримінально-виконавчої інспекції.

При визначенні тривалості іспитового строку суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, виду і строку призначеного основного покарання, обставин, що характеризують обвинуваченого, середовище, в якому він перебуває.

Цивільний позов представником потерпілого не заявлявся.

Судові витрати у справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.368 - 371, 374 - 376, 395 КПК України, суд

з а с у д и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 /двох/ років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 /один/ року не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Зобов`язати ОСОБА_3 відповідно до п.п.2, 3, 4 ч.1 ст.76 КК України не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи чи навчання, періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя