АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/661/15 Справа № 203/909/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справапеляційного суду Дніпропетровськоїобласті у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргамизахисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та самого засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року, стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе, Дніпропетровської області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якою задоволеноподанняКіровського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області та направлено ОСОБА_7 для відбування покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року, з застосуванням ст..ст.75, 76 КК України, -

За участю:

прокурора: ОСОБА_8 ,
представника КВІ ОСОБА_9 ,
захисника: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджений до чотирьох років позбавлення волі.Згідно ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на три роки та згідно з п.п. 3, 4 ст.76 КК України на нього було покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Суд, задовольняючи подання кримінально-виконавчої інспекції Кіровського району м. Дніпропетровська про скасування звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного вказаним вироком покарання вказав, що засуджений порушував умови та порядок відбування іспитового строку, не мав бажання ставати на шлях виправлення, допустив одну неявку на реєстрацію без поважної причини, в період іспитового строку притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 178 ч.1 КУпАП, змінив місце проживання, не повідомивши КВІ.

В апеляціях:

ОСОБА_10 вважає ухвалу незаконною. На його думку, ОСОБА_7 лише 1 раз02.10.2014 рокуне з`явився на реєстрацію до інспектора КВІ, а 35 разів своєчасно з`являвся на реєстрацію, жодних нарікань від сусідів на нього не поступало, за місцем проживання характеризується позитивно. Посилається, що згідно матеріалів провадження ОСОБА_7 був притягнутий до адміністративної відповідальності 15.10.2014 року лише одноразово, за вживання пива. Вважає, ОСОБА_11 не змінював юридичного місця проживання вготелі «Свердловськ» по АДРЕСА_2 , а лише перейшов з 27.09.2014 року з кім. № 626 в сусідню кімнату № 617, що на його думку не можна рахувати зміною місця проживання, тому засуджений і не попереджаворгани КВІ про переселення в іншу кімнату.Далі захисник вказує, що в матеріалах справи є свідченняІсмаіловаФарізи та ОСОБА_12 від 04.12.2014 року, які підтверджували факт проживання засудженого в кімнаті АДРЕСА_3 , та характеризували останнього з позитивного боку.

Просить ухвалу скасувати, та винести нову ухвалу, якоювідмовити в задоволенні поданняКіровського міжрайонного відділу кримінально-виконавчої інспекції УДПтСУ у Дніпропетровській області про направлення ОСОБА_7 для відбуття покарання.

Засуджений ОСОБА_7 також вважає ухвалу незаконною, приводить по суті аналогічні доводи. На його думку, суд прийшов до невірних висновків, що він не став на шлях виправлення, остільки систематично зявлявся на реєстрацію, крім 1 разу, що не є систематичним порушенням, юридичну адресу місця мешкання він не змінював, з вересня 2014 року до кінця січня 2015 року він постійно проживав в кімн. АДРЕСА_3 вказаного готелю з ОСОБА_13 , працевлаштувався, не переховувався від інспекторів КВІ, характеризувався позитивно.

Просить ухвалу суду скасувати, та винести ухвалу якою відмовити в задоволенні подання КВІ.

Вислухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляцій захисника і засудженого та вважав ухвалу суду обґрунтованою, думку захисника та засудженого, які просили задовольнити апеляційні скарги; думку представника ОСОБА_14 ,який прохав ухвалу залишити без змін, а апеляції без задоволення, проаналізувавши доводи викладені в апеляційних скаргах, та в судовому засіданні, порівнявши їх з матеріалами, що знаходяться у справі, дослідивши відповідні матеріали, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає залишенню без змін, а апеляції захисника та засудженого не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 07 квітня 2014 року ОСОБА_7 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та засуджений до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України він був звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 роки та на підставі п. п. 3, 4 ст.76 КК України на нього було покладено обов`язки: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи, навчання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Про наслідки невиконання вимог п. п. 3, 4 ст.76 КК України ОСОБА_15 був попереджений належним чином. Вказане неоспорюється в апеляційних скаргах.

Районним судом правильно встановлено, що ОСОБА_7 в період випробувального терміну притягувався до адміністративної відповідальності: 15.10.2014 р. за ч.1 ст. 178КУпАП за вживання спиртних напоїв( пива) в громадському місці. Викладене підтверджено як самим засудженим так і відповідним протоколом про адміністративне правопорушення. При цьому колегія суддів вважає, що даний факт свідчить про неналежну поведінку ОСОБА_7 в період іспитового терміну.

Районним судом також правильно встановлено, що 02.10.2014 року ОСОБА_7 не прибув на реєстрацію до кримінально-виконавчої інспекції, а про причину неявки КВІ не повідомив. Доводи ОСОБА_7 про те, що у вказаний день він своєчасно не прибув на реєстрацію із-за поважної причини, остільки при виконанні робіт по утепленню полістиролом багатоповерхівки, із-за відмови в роботі підйомного механізму, він не зміг своєчасно спуститись на землю, колегія суддів вважає необґрунтованими, так як будь-яких підтверджуючих данихз вказаного приводу, засудженим надано не було.

Колегією суддів також перевірено доводи засудженого та захисту, щодо неправильності висновків суду стосовно зміни місця проживання ОСОБА_7 , без повідомлення про це інспектора КВІ.

Як убачається знаявних матеріалів та відповіді генерального директора ТОВ «ДОМІНІОН» (що знаходиться за адресою вул.Свердлова, буд.6 кв.121, м.Дніпропетровськ, 49101), ОСОБА_7 27.09.2014 року був виселений з кімнати №626 за порушення правил проживання, а саме із-за того, що внаслідок пошкодження електробойлера в сан.вузлі кім. №626 де він мешкав, відбулося протікання води на нижчі поверхи, в результаті чого були спричинені значні матеріальні збитки. Крім цього, підставою виселення ОСОБА_7 з кімнати №626 сталиантисанітарійні умови в ній, знаходження електричних нагрівальних приладів, домашньої тварини, що заборонено.

Ствердження ОСОБА_7 , що після цього, він за погодженням зі своїм приятелем громадянином ОСОБА_16 став в період з 27.09.2014 року по 27.01.2015 року проживати в його кімнаті №617, які підтверджені показами засудженого та ОСОБА_17 , не можуть слугувати виправданням для правомірності його проживання в даному готелі, остільки засудженим не надано довідки про заключення договору з адміністрацією готелю у вказаній кімнаті, не надано квитанцій про сплату коштів за проживання в кімнаті і фактично у вказаній кімнаті він проживав нелегально. Як вбачається з пояснень ОСОБА_7 він став проживати в кімн. АДРЕСА_3 даного готелю, але не повідомляв ні адміністрацію готелю, ні інспекцію КВІ, а заявив про зміну місця проживання інспектору КВІ лише в лютому 2015 року. Думка захисту та засудженого, що самовільне проживання ОСОБА_7 у іншій кімнаті за вказаних вище обставин, не є зміною місця проживання - є помилковою, та свідчить про небажання останнього належним чином виконувати покладені на нього обов`язки стосовно необхідності своєчасного повідомлення КВІ про зміну місця мешкання. Більш того, про намір не повідомляти про дійсне місце проживання ОСОБА_7 , на думку колегії суддів свідчить і той факт, що при складанні 15.10.2014 р. вищезазначеного протоколу про адміністративне правопорушення, ОСОБА_7 повідомив працівникам міліції про зовсім інше місце свого мешкання: про гуртожиток по АДРЕСА_4 , хоча на той час він там, за поясненнями самого ж засудженого, не мешкав, а мешкав у вказаній кімнаті № 617.

Отже колегія суддів вважає правильними висновки суду, що ОСОБА_7 порушив покладені на нього обов`язки стосовно необхідності повідомлення КВІ про зміну місця його проживання, а доводи апелянтів знаходить безпідставними.

За таких обставин, районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання КВІ та вірно скасував звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного за вказаним вище вироком покарання, остільки засуджений порушував умови та порядок відбування іспитового строку, не мав бажання ставати на шлях виправлення.

Доводи апеляційних скаргзахисника ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про те, що йогопозитивно характеризують ОСОБА_18 , на думку колегіїсуддів, не можуть самі по собі,враховуючи вищенаведені факти,свідчити про бажання засудженого дійсно стати на шлях виправлення.

По справі не встановлено будь-яких істотних порушень кримінально-процесуального закону, які могли б привести до скасування, чи зміни ухвали суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги захисника ОСОБА_19 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та самого засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалені рішення судів першої та апеляційної інстанції може бути подано касаційну скаргу до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженому, що утримається під вартою, в той же строк з дня отримання копії ухвали апеляційного суду

Судді:
_____________ ____________ __________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4