АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

Іменем України

24 квітня 2007
року апеляційний суд Житомирської області

в складі:

головуючого - судді Романова О.В.,

суддів: Фоміна
Ю.В. та

Широкопояса
Ю.В., з участю: прокурора Селюченко
І.І.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції
на постанову Богунського районного суду м. Житомира від 5 лютого 2007 року, -

Встановив:

Цією постановою
на підставі ст. ст. 22,
64, 273, 281 КПК України кримінальну справу про обвинуваченню ОСОБА_1
за ст. 185 ч. З КК
України направлено прокурору Богунського району м. Житомира для організації
додаткового розслідування.

В постанові
зазначено, що на досудовому слідстві ОСОБА_1 обвинувачувався в тому, що він 1 квітня 2004 року біля 3 години ночі за
попередньою змовою з ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проникли в гараж АДРЕСА_1
звідки вчинили крадіжку чужого майна.

Дослідивши
матеріали кримінальної справи суд вважає, що дану справу слід повернути для
проведення додаткового розслідування з мотивів неповноти досудового слідства.

Дана кримінальна
справа надійшла для розгляду до Богунського районного суду м. Житомира 10 червня 2004 року.

На досудовому слідстві
слідчим СВ Житомирського MB УМВС обвинуваченому ОСОБА_1 була обрана міра запобіжного
заходу -підписка
про невиїзд.

Справа № 11-265/2007 Головуючий у
суді 1-ї інстанції:
Іонніков В.М. Категорія: ст. 185
ч.3 КК України
Суддя-доповідач: Фомін Ю.В.

2

ОСОБА_1 ні
разу не з'являвся і до цього часу не з'являється до суду без
поважних причин.

За клопотанням
прокурора постановою Богунського районного суду м. Житомира від 22 липня 2005 року йому була
змінена міра запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту та
оголошено його розшук, провадження по справі судом було зупинено. В той же день
вказана постанова суду була направлена для виконання в Житомирський MB
УМВС.

Як пояснив в
судовому засіданні представник ВКР Житомирського MB УМВС,
ОСОБА_1 фактично ніколи не проживав за адресою, вказаною ним слідчому СВ
Житомирського MB УМВС :
АДРЕСА_1 Така ж
адреса місця проживання обвинуваченого ОСОБА_1 була вказана слідчим в
обвинувальному висновку.

Представник ВКР
Житомирського MB УМВС в суді пояснив, що можливо ОСОБА_1 проживає на
території Республіки Білорусь. Проте на даний час немає ніяких відомостей про
точне місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_1, а тому встановити, затримати та
доставити його до суду вони не спроможні.

Згідно
матеріалів кримінальної справи фактично розшук ОСОБА_1 ВКР працівниками
Житомирського MB не проводився на протязі двох з половиною років, що
сприяє тяганині та перешкоджає суду розглянути дану кримінальну справу в
повному обсязі.

Обвинувачені
ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 22 липня 2004 року засуджені
за скоєний разом з ОСОБА_1 злочин.

На даний час
ОСОБА_1 продовжує ухилятись від явки до суду, перешкоджаючи розгляду справи в
суді. Місце знаходження його до цього часу не встановлено.

Таким чином
органи внутрішніх справ на протязі більше двох з половиною років не встановили
місце знаходження обвинуваченого ОСОБА_1

Оскільки участь
обвинуваченого в судовому засіданні є обов'язковою, то неявка ОСОБА_1 в судове
засідання є перешкодою для розгляду справи по обвинуваченню його за ст. 185 ч. 3 КК України
по суті.

Досудове
слідство визнається неповним, якщо під час його провадження, всупереч вимогам
ст. ст. 22 і 64 КПК України, не
були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого. ( Постанова № 3 Пленуму
Верховного Суду України "
Про практику застосування судами України законодавства, що регулює
повернення кримінальних справ на додаткове розслідування ").

Для встановлення
місця знаходження обвинуваченого ОСОБА_1 необхідно проведення слідчих дій,
інших процесуальних дій спрямованих на збирання нових доказів, характеризуючих
його

3

матеріалів, встановлення місця проживання обвинуваченого,
проведення оперативно - розшукових
дій в такому обсязі, виконання яких неможливо з додержанням специфіки
процесуальної форми судового розгляду.

Крім того
контроль за проведенням оперативно -розшукових
дій відносно обвинуваченого ОСОБА_1 повинна здійснювати прокуратура, згідно
Закону України „Про прокуратуру", а не суд, який законом не уповноважений
на такі дії.

Як свідчить
судова практика, яка склалась в Богунському районному суді м. Житомира, тільки
після направлення судом кримінальних справ для проведення додаткового
розслідування працівники ВКР УМВС України активізують свою роботу по розшуку
підсудних, а працівники прокуратури Житомирської області дійсно контролюють
розшукові дії працівників міліції. В результаті таких спільних дій
обвинувачених знаходять в короткі строки.

При додатковому
розслідуванні органу досудового слідства необхідно вжити всіх необхідних,
передбачених законом заходів для встановлення місця знаходження обвинуваченого
ОСОБА_1, з
достатньою повнотою вивчити його особу, вирішити питання про кваліфікацію його
дій у відповідності з вимогами КК України та про подальше направлення
кримінальної справи до суду.

В апеляції
прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, просить
постанову щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд,
посилаючись на те, що відповідно до ст. 281
КПК України та п. 6 постанови
Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005
року № 2 " Про
практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення
кримінальних справ на додаткове розслідування" повернення справи на
додаткове розслідування можливе лише з мотивів неповноти або неправильності
досудового слідства, коли ця неповнота або неправильність не може бути усунута
в судовому засіданні, тобто перелік підстав для повернення справи на додаткове
розслідування є вичерпним. Тому посилання суду на те, що підсудний після
направлення справи до суду зник і місце перебування його невідоме не може бути
визнане, як неповнота або неправильність досудового слідства і тому кримінальна
справа з наведених судом підстав не може бути повернута на додаткове
розслідування.

Заслухавши
доповідача, висновок прокурора, який підтримав апеляцію, обговоривши її доводи,
вивчивши справу, апеляційний суд вважає, що апеляція задоволенню не підлягає.

4

Апеляційний
суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що органом
досудового слідства не встановлено місце фактичного проживання обвинуваченого
ОСОБА_1, а тому
досудове слідство слід визнати неповним, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 22 та 64 КПК України не
були з'ясовані з достатньою повнотою дані про особу обвинуваченого, а суд, з
врахуванням специфіки процесуальної форми судового розгляду, позбавлений
можливості усунути вказану неповноту.

Крім цього, на
думку апеляційного суду, з врахуванням того, що ОСОБА_1 обвинувачується у
вчиненні в квітні 2004 року
таємного викрадення чужого майна, за попередньою змовою групою осіб, поєднаного
з проникненням в приміщення, на загальну суму 63 гривні, та положень Законів України " Про податок з
доходів фізичних осіб "
і від 2 червня 2005 року № 2635 - ІУ, яким змінена
редакція ст. 51 КУпАП,
рекомендацій постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 травня 2004 року № 9 " Про деякі
питання адміністративного та кримінального законодавства у зв'язку з набранням
чинності Закону України від 22
травня 2003 року " Про податок з
доходів фізичних осіб ",
органу досудового слідства слід розглянути питання про закриття вказаної
кримінальної справи.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК
України, апеляційний суд,-

Ухвалив:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, залишити
без задоволення.

Постанову
Богунського районного суду м. Житомира від 5 лютого 2007
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни.