Провадження № 11-кп/792/27/15
Справа № 676/6568/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія:ч.2 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року,

у с т а н о в и л а :
Цим вироком ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, неодружений, не працює, судимий Кам`янець-Подільським міськрайонним судом:
- 26 квітня 2006 року за ч.1 ст.186 КК України на 2 роки позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
- 30 листопада 2007 року за ч.2 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 1 500 грн.;
- 08 серпня 2007 року за ч.2 ст.186, ч.1 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.190, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України на 5 років позбавлення волі;

- 27 червня 2013 року за ч.1 ст.395 КК України на 4 місяці арешту;
- 22 серпня 2014 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186, ч.2 ст.190 КК України на 4 роки позбавлення волі;
визнаний винним за ч.2 ст.186 КК України з призначенням покарання у виді 4 років позбавлення волі.
На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання, призначеного вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 22 серпня 2014 року, визначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Судом вирішено питання про речові докази.

За вироком суду, близько 15-ї години 45 хвилин 30 липня 2014 року у приміщенні супермаркету „Вопак по вул. Червоноармійській, 42 у м. Кам`янці-Подільському, який є підпорядкованим структурним підрозділом ТзОВ „ПАККО Холдинг, ОСОБА_8 , діючи з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, повторно, умисно, відкрито викрав з полиці прилавку пляшку горілки марки „Хлібний дар вартістю 39 грн. 90 коп., чим завдав ТзОВ „ПАККО Холдинг матеріальних збитків на вказану суму.

Крім того, 30 липня 2014 року близько 17-ї години 10 хвилин ОСОБА_8 у приміщенні того ж магазину повторно, умисно, з метою таємного викрадення майна взяв з полиці прилавка пляшку горілки марки „Хлібний дар вартістю 39 грн. 90 коп., заховав собі за пояс штанів і попрямував до виходу з приміщення супермаркету, не оплативши її вартість. При виході з нього він був зупинений працівниками охорони супермаркету ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які звернулися до нього з вимогою повернути викрадене, однак ОСОБА_8 відмовився та намагався вирватись від них. Після прибуття працівника міліції ОСОБА_8 , усвідомлюючи факт викриття його злочинних дій по викраденню майна, з метою отримання можливості розпоряджатись викраденим, утік з місця вчинення злочину. Таким чином, він повторно, відкрито викрав пляшку горілки, завдавши ТзОВ „ПАККО Холдинг матеріальних збитків у розмірі 39 грн. 90 коп.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просив вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч.2 ст.186 КК України на ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання в межах санкції цієї статті.

Посилався на неправильне застосування кримінального закону та закону про кримінальну відповідальність

Стверджував, що грабежу не вчиняв. Уважав, що судом неправильно оцінені докази, які, на його думку, свідчать про те, що його умисел був спрямований саме на таємне викрадення майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду та залишення його без зміни, захисника ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає задоволенню.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються сукупністю зібраних та детально викладених у вироку доказів та є обґрунтованими.

Обвинувачений ОСОБА_8 вину у викраденні двох пляшок горілки з магазину „Вопак визнав, однак не погодився з кваліфікацією його дій за ч.2 ст.186 КК України.
Стверджував, що першого разу він узяв з прилавку пляшку горілки та сховав її за пояс штанів, будучи переконаним, що цього ніхто не бачив. Через кілька годин він знову повернувся до магазину і викрав пляшку горілки, однак біля виходу його наздогнали охоронці та попросили повернути викрадене. Після приїзду працівника міліції він відволік його увагу та втік.
Проте, вина ОСОБА_8 у відкритому викраденні майна, вчиненому повторно, підтверджена сукупністю доказів, яким судом дана належна оцінка.
Так, представник потерпілої особи ОСОБА_9 показав, що 30 липня 2014 року перебував на роботі в супермаркеті „Вопак і знаходився за монітором, на якому транслюється відео з камер спостережень. Він бачив, як обвинувачений ОСОБА_8 узяв пляшку горілки з прилавку, сховав її за пояс і показав знак „тихо чоловіку, який перебував у цьому ж відділенні, після чого вийшов з магазину. Він повідомив про цей факт охоронця ОСОБА_10 , однак той не встиг наздогнати обвинуваченого. Через декілька годин обвинувачений так само викрав пляшку горілки та направився до виходу. Оскільки на моніторі він одразу впізнав крадія, то разом із охоронцем ОСОБА_10 на виході з магазину затримали обвинуваченого. Йому запропонували повернути викрадене, однак він відмовився, після чого було викликано працівника міліції, від якого ОСОБА_8 утік.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_10 охоронець магазину „Вопак.
Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року „Про судову практику у справах про злочини проти власності грабіж це відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер винної особи, яка в свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення.
Так, перший епізод викрадення горілки був учинений обвинуваченим у присутності чоловіка, якому він з метою уникнення викриття показав рукою знак „тихо, що підтверджено відеозаписом з камери спостереження магазину.
Згідно п.4 цієї ж постанови дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами, і незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж.
Відтак, дії ОСОБА_8 за другим епізодом викрадення пляшки горілки суд також правильно кваліфікував як грабіж, оскільки обвинувачений був затриманий охоронцем магазину, однак відмовився повернути викрадене та втік.
Таким чином ОСОБА_8 , розпочавши свої дії як крадіжку, не маючи змоги розпорядитись викраденим, у подальшому був викритий охоронцями магазину, усвідомлював, що викритий, але не відмовився від продовження злочинної діяльності, втік, учинивши вже закінчений злочин грабіж.
Ураховуючи викладене, твердження обвинуваченого про те, що його умисел був направлений на таємне викрадення майна, на увагу не заслуговують.
Ретельно проаналізувавши докази, суд дав їм належну оцінку в їх сукупності й дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у відкритому викраденні майна, вчиненому повторно і правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.186 КК України.

Міра покарання ОСОБА_8 призначена судом відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого ним злочину, особи винного.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано часткове визнання вини та сприяння розкриттю злочину.

ОСОБА_8 неодноразово судимий за умисні корисливі злочини проти власності, маючи непогашену судимість, через незначний проміжок часу після звільнення з місця позбавлення волі повторно учинив умисний тяжкий злочин проти власності, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення. З огляду на викладене та конкретні обставини провадження, суд дійшов переконливого висновку про можливість його виправлення лише в умовах ізоляції від суспільства та необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції ч.2 ст.186 КК України без застосування положень ст.ст.69 і 75 КК України.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Правильно судом призначено покарання ОСОБА_8 й за сукупністю злочинів.

За таких обставин, підстав для зміни чи скасування вироку суду колегія суддів не вбачає.

Разом з тим, колегія суддів установила, що місцевим судом у вступній частині вироку допущена описка щодо дати ухвалення вироку стосовно ОСОБА_11 за ч.2 ст.190 КК України замість 2006 року вказано 2007 рік , яка підлягає виправленню у порядку ст.379 КПК України.

Керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:
Вирок Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 12 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу без задоволення.
Зобов`язати Кам`янець-Подільський міськрайонний суд у порядку ст.379 КПК України виправити описку у вступній частині вироку щодо дати ухвалення вироку стосовно ОСОБА_11 за ч.2 ст.190 КК України.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:/підписи/

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду ОСОБА_2