У х в а л а

І М Е Н Е М
У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі :

головуючого

Коновалова В.М.,

суддів

Кривенди О.В., Скотаря А.М.,

за участю прокурора

Саленка І.В.,

розглянула в судовому засіданні у
м. Києві 26 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційним поданням
заступника прокурора Тернопільської області на судові рішення щодо ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Вироком Бучацького районного суду
Тернопільської області від 30 червня 2006 року засуджено:

ОСОБА_1,

не
судимого,

за ч. 3 ст. 199 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією
майна, а на підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки шість місяців;

ОСОБА_2,

не
судиму,

за ч. 3 ст. 199 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією
майна, а на підставі ст. 75 КК України її
звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком
тривалістю два роки шість місяців;

ОСОБА_3,

не
судимого,

за ч. 3 ст. 199 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на підставі ст. 75 КК
України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим
строком тривалістю два роки шість місяців;

ОСОБА_4,

не
судимого,

за ч. 3 ст. 199 КК України із застосуванням
ст. 69 КК України на п'ять років позбавлення волі з конфіскацією майна, а на
підставі ст. 75 КК України його звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки шість місяців.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь НДЕКЦ при УМВСУ в
Тернопільській області 753,20 гривень судових витрат.

В апеляційному порядку справа не
розглядалася.

Як зазначено у вироку, ОСОБА_1 у
червні 2005 року, отримавши від особи, справа щодо якої виділена в окреме
провадження, підроблені банкноти НБУ номіналом по 100 та 200 гривень на
загальну суму 2300 гривень перевіз їх до місця свого проживання АДРЕСА_1 для
зберігання з метою подальшого збуту.

На початку лютого 2006 року ОСОБА_1 створив організовану групу, діяльність якої
була спрямована на придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут
підробленої національної валюти України. До складу цієї групи ввійшли ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

11 лютого 2006 року ОСОБА_1 з метою
збуту підробленої національної валюти України взяв сховані у своєму будинку
АДРЕСА_1 три підроблені банкноти по 200 гривень, які передав ОСОБА_2 з метою
збуту, а вона в свою чергу з цією ж метою передала їх ОСОБА_3.

14 лютого 2006 року вдень ОСОБА_3
передав одну вказану банкноту ОСОБА_4, а той позичив цю банкноту ОСОБА_5, який
не запідозрив підробки.

Після цього ОСОБА_4 намагався
розміняти підроблену банкноту номіналом 200 гривень на автозаправній станції “Лана” у м. Бучачі,
однак оператор АЗС ОСОБА_6, запідозривши підробку, повернув банкноту ОСОБА_4

16 лютого 2006 року ОСОБА_3, знаходячись у барі “Орхідея” у м.
Бучачі, пред'явив до оплати підроблену банкноту номіналом 200 гривень та
отримав здачу в сумі 192,20 гривень.

Цього ж дня ОСОБА_3, перебуваючи в зазначеному барі разом
з ОСОБА_4, ще раз пред'явив до оплати підроблену банкноту номіналом 200
гривень, проте злочин до кінця не довів з причин, що не залежали від його волі,
оскільки бармен ОСОБА_7 запідозривши підробку, повернула банкноту ОСОБА_3.

17 лютого 2006 року в помешканні
ОСОБА_1 працівниками міліції було виявлено та вилучено п'ять підроблених
банкнот НБУ номіналом 200 гривень та одну підроблену банкноту номіналом 100
гривень.

У касаційному поданні прокурор
зазначає про неправильне застосування судом кримінального закону, просить
змінити вирок щодо засуджених,
перекваліфікувати їх дії з ч.3 ст. 199 на ч.2 ст. 199 КК України та
стягнути з них судові витрати у
дольовому порядку.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, думку прокурора, який просив задовольнити касаційне
подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів вважає, що воно підлягає
задоволенню з таких підстав.

Кваліфікуючи дії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за ч.3 ст. 199 КК України як придбання, зберігання, перевезення з метою збуту та збут підроблених банкнот НБУ,
вчинені організованою групою, суд не врахував, що відповідно до ч. 3 ст. 28 КК України
злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його вчиненні брали
участь три і більше осіб, які попередньо зорганізувалися у стійке об'єднання
для вчинення цього та інших злочинів,
об'єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на
досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Проте у вироку місцевого суду не наведено
ознак стійкості групи, в яку, на думку місцевого суду, зорганізувалися ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Вирок не містить
доказів того, що засуджені розробили (хоча б у загальних рисах) і
схвалили план злочинної діяльності, розподілили між собою ролі, вербували нових
членів, встановили загальні правила поведінки, прикривали свою діяльність як своїми силами, так і з допомогою сторонніх
осіб.

За таких обставин дії ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають
перекваліфікації з ч. 3 ст. 199 КК України на ч.2 ст. 199 КК України.

Крім того, призначаючи засудженим покарання
за вчинений ними злочин, суд неправильно застосував кримінальний закон.

Так, у ст. 77 КК України
законодавець передбачив вичерпний перелік додаткових покарань, які можуть бути призначені у разі звільнення засудженої особи від
відбування покарання з випробуванням. Конфіскація майна у цьому переліку не
значиться, а тому суд не міг засудженим, яких він звільнив від відбування
покарання на підставі ст. 75 КК України, призначити цей вид додаткового
покарання.

Крім того, на порушення вимог ч.2
ст. 93 КПК України, суд стягнув судові витрати з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 солідарно, хоча відповідно до вказаної норми закону мав визначити
розмір стягнення цих витрат в дольовому порядку з кожного із засуджених,
ураховуючи при цьому ступінь вини кожного з них та їх майновий стан.

До
того ж, на порушення вимог ст. 334 КПК
України, суд зазначив у вироку про вчинення злочину ОСОБА_8, хоча справа щодо
цієї особи виділена в окреме провадження, а тому це посилання підлягає
виключенню з вироку.

У
зв'язку із застосуванням кримінального закону, який передбачає відповідальність
за менш тяжкий злочин, колегія суддів вважає за необхідне пом'якшити призначене
засудженим покарання.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України, -

у х в а л и л а :

касаційне подання заступника
прокурора Тернопільської області задовольнити.

Вирок Бучацького районного суду від
30 червня 2006 року щодо ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1,
ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з ч. 3 ст. 199 КК України на ч. 2 ст. 199 КК
України і призначити їм за цим законом покарання із застосуванням ст. 69 КК
України у виді позбавлення волі на строк чотири роки кожному.

На підставі ст. 75 КК України засуджених звільнити від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком тривалістю два роки шість місяців.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судові витрати на користь
НДЕКЦ при УМВСУ в Тернопільській області в дольовому порядку по 188,30 гривень
з кожного.

Виключити з вироку посилання на вчинення злочинів ОСОБА_8 .

судді:

Коновалов В.М. Кривенда О.В. Скотарь А.М.