суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської
головуючої Міщенко О.А.
суддів Гладкого С.В., Полюховича О.І.
прокурора Горбань О.В.
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті
Рівному 19 серпня 2008 року кримінальну справу за апеляцією
засудженого ОСОБА_1 на вирок Рівненського міського суду від 19 травня 2008
вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1

в м.Рівному і проживає там же по АДРЕСА_1, громадянин України,

з середньою освітою, не одружений, раніше судимий Рівненським
міським

судом 1 липня 2003 року за
ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69

цього Кодексу на два роки шість місяців позбавлення волі,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України на чотири роки
позбавлення волі.

Судом вирішено питання щодо речових
доказів.

ОСОБА_1
засуджений за те, що повторно скоїв крадіжки чужого майна за наступних
обставин.

30
березня 2007 року близько 3 год. на пероні залізничного вокзалу станції Рівне,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, він відкрито викрав черевики, які
зняв з ніг ОСОБА_3, чим заподіяв потерпілому шкоду на суму 200 грн.

29 липня
2007 року близько 4 год. біля будинку АДРЕСА_2 застосував до ОСОБА_4
насильство, яке не є небезпечним для її життя і здоров'я, та відкрито викрав
належний потерпілій мобільний телефон «Самсунг Х-640» з сім-карткою та зарядним
пристроєм до нього, а також гроші в сумі одна гривня. Цими діями заподів
потерпілій ОСОБА_4 матеріальну шкоду на суму 866 грн.

У поданій на вирок апеляції засуджений
ОСОБА_1 посилається на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину
та особі засудженого. Просить
призначити покарання, яке не пов'язано з позбавленням волі або
пом'якшити покарання.

Заслухавши
суддю-доповідача, засудженого, який підтримав свою апеляцію і просив пом'якшити
призначене покарання, міркування
захисника про скасування вироку та думку прокурора про залишення вироку без
зміни, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як показав
суду потерпілий ОСОБА_3 після спільного вживання горілки з ОСОБА_1та іншими,
засуджений запропонував віддати туфлі. Отримавши відмову, ОСОБА_1 та інша особа
стали бити його і хтось з них зняв з нього туфлі (т.2 а.с.183).

За
висновком судово-медичної експертизи від 7 травня 2007 року у ОСОБА_3 виявлено
тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носа, забійних ран
голови, які могли виникнути за вказаних обставин і відносяться до легких
тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров'я (т.2 а.с.44).

Показання
потерпілого підтвердили свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які зокрема пояснили суду, що
під час виконання обов'язків по охороні громадського порядку на залізничному
вокзалі станції Рівне до них звернувся ОСОБА_3 із заявою про його побиття і
пограбування. Відразу після цього було затримано двох молодиків, один з яких
тримав черевики. Потерпілий впізнав нападників та свої черевики (т.2 а.с.186).

Згідно
протоколу про доставлення в чергову частину лінійного відділу міліції на
станції Рівне у ОСОБА_1 вилучено черевики чорного кольору (т.2 а.с.9).

В судовому
засіданні засуджений ОСОБА_1 показав, що потерпілий сам віддав йому туфлі (т.2
а.с.141).

За таких
обставин доводи апеляції про те, що потерпілий не чув і не бачив коли у нього
викрали черевики - безпідставні. Суд
першої інстанції дав належну оцінку цим доказам і правильно кваліфікував дії засудженого
за ч.2 ст.186 КК України.

Потерпіла
ОСОБА_4 показала суду, що коли ОСОБА_1 провів її до дому, то попросив дати йому
мобільний телефон. Почувши відмову, він схватив її за коси і зажадав телефон, а
після пропозиції забрати сумку - підбив ногу, від чого вона впала на дорогу.
Після повторної погрози вона, злякавшись, віддала телефон. Також ОСОБА_1 забрав
з сумочки зарядний пристрій до телефону і гроші, які мала при собі - 1 гривню
(т.2 а.с.184). Аналогічного змісту показання вона дала у ході очної ставки з
ОСОБА_1(т.1 а.с.43-45).

Згідно
висновку судово-медичної експертизи від 2 жовтня 2007 року у ОСОБА_4 виявлено
тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на лівому передпліччі і саден в
ділянці ліктьового суглобу, які відносяться до легких (т.1 а.с.74).

Свідки
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 підтвердили показання потерпілої і показали, що після того як
ОСОБА_4 була разом ОСОБА_1в районі залізничного вокзалу, вона прийшла в
лінійний відділ міліції із заявою про те, що засуджений із застосуванням
насильства забрав її мобільний телефон (т.2 а.с.185).

Факт
протиправного заволодіння телефоном і зарядним пристроєм визнав у судовому
засіданні ОСОБА_1 (т.2 а.с.140). Про пограбування потерпілої засуджений показав
та розказав у ході відтворення обстановки і обставин події (т.1 а.с.46-49).

Доводи
апеляції про відсутність насильства щодо потерпілої та погроз на її адресу не
відповідають наявним у справі доказам і є безпідставними. Зазначеним доказам
суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і вірно кваліфікував дії
засудженого за ч.2 ст.186 КК України.

При
призначенні покарання суд належним чином врахував вимоги ст.65 КК України -
ступінь тяжкості вчиненого, особу
винного та обставини, що обтяжують
покарання - рецидив злочинів та вчинення злочинів у стані алкогольного
сп'яніння. Також суд врахував, що ОСОБА_1 раніше судимий, посередньо
характеризується за місце проживання, перебуває на диспансерному обліку у
лікаря-нарколога з приводу опійної наркоманії. З вироку вбачається, що хоча
пом'якшуючих покарання обставин суд не виявив, проте призначив мінімальне
покарання, яке передбачене законом за цей злочин. (т.2 а.с.226). Тому підстав для пом'якшення
покарання засудженому не має.

Поряд з тим
суд безпідставно визнав, що ОСОБА_1 вчинив тяжкий злочин, оскільки відповідно
до ст.12 КК України до цієї категорії злочинів відносяться ті, покарання за які
передбачено у виді позбавлення волі на строк від п'яти до десяти років. Тому з
мотивувальної частини вироку слід виключити посилання про те, що вчинений
ОСОБА_1злочин є тяжким.

На
підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,

у
х в а
л и л а :

Вирок
Рівненського міського суду від 19 травня 2008 року щодо ОСОБА_1 в частині
призначеного покарання залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1 - без
задоволення.

Виключити
з мотивувальної частини вироку посилання про те, що вчинений ОСОБА_1злочин є
тяжким.

В решті
залишити вирок без зміни.

С у д д і

О.М.Міщенко
С.В.Гладкий
О.І.Полюхович

Згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий