Провадження №1-кп/751/1/15

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2015 року м. Чернігів
Новозаводський районний суд міста Чернігова
головуючого судді: ОСОБА_1
з участю прокурора ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 , та ОСОБА_5 ,
Органами досудового розслідування ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що він обіймаючи посаду директора ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції та являючись службовою особою, знаючи про рішення судів, а саме Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 року (справа №2а/2570/2581/2011) та Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2011 року (справа №5028/2/130/2011), які вступили в законну силу щодо стягнення коштів з підприємства, за якими було відкрито виконавчі провадження №37648549, №38651497, відповідно, маючи реальну можливість їх виконати, вчинив дії, направлені на перешкоджання їх виконанню.
У ході здійснення виконавчих дій за вказаними виконавчими провадженнями державним виконавцем ЦВ ДВС Чернігівського МУЮ було накладено арешт на все майно та кошти боржника, а саме ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», що містяться на рахунках відкритих в ПАТ «Полікомбанк», про що було винесено відповідні постанови від 11.05.2012 року та 26.06.2013 року, які було направлено на адресу боржника, та державним виконавцем Деснянського ВДВС ЧМУЮ направлено платіжні вимоги на примусове стягнення коштів з рахунків боржника.
Вказаними діями ОСОБА_3 створив умови для незаконного переведення бюджетних коштів на рахунок підконтрольного йому підприємства ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт», чим перешкодив виконанню рішень судів Чернігівського окружного адміністративного суду від 09.06.2011 року (справа №2а/2570/2581/2011) та Господарського суду Чернігівської області від 22.12.2011 року (справа №5028/2/130/2011), чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.382 КК України.
Дослідивши матеріали справи, здобуті докази, як під час досудового слідства так під час судового слідства, проаналізувавши допити як обвинуваченого так і свідків, суд прийшов до переконання, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого йому злочину, дійшовши даних висновків з наступного:
Допитаний як обвинувачений ОСОБА_3 , вину в пред`явленому обвинуваченні не визнав, та категорично заперечив проти обвинувачення, при цьому показав, що він ніякого злочину не вчиняв. Дійсно, раніше він працював директором ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», однак станом на 2013 рік дане підприємство не працювало і на ньому навіть не було робітників. В 2010 році підприємство уклало угоду на здійснення ремонту ліфта в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», однак ремонту ліфта так і не було здійснено. Оскільки держава не надала грошей для цього. Потім в 2013 році до нього знову звернулись з КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» і після проведення перевірки ліфта та визначення обсягу робіт, підприємством, яке було ним створене ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт», було проведено ремонт. Фактично роботи по ремонту проводились в 2013 році. Яким чином проводилась оплата за проведені роботи йому невідомо, договори укладались з новим підприємством, ніяких змін банківських реквізитів не проводилось, ніякого умислу на протидію виконанню рішень судів у нього не було. Роботи проводились новим підприємством, яке ніякого фінансового відношення до старого не має.
На думку суду дані покази ОСОБА_3 правдиві та підтверджуються матеріалами справи.
Допитана як свідок ОСОБА_7 показала, що вона, як головний лікар КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» в 2010 році звернулась до директора ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2» ОСОБА_3 та уклала договір на проведення ремонту ліфта в лікарні. Однак ні в 2010 році, ні 2011 та 2012рр. на ремонт ліфта не було виділено державою грошей. Весь цей час складались відповідні документи про необхідність проведення ремонту. Потім в дерказначействі повідомили, що можливо провести ремонт ліфта, оскільки надійшли гроші на це. Вона знову зв`язалась з ОСОБА_3 та вони склали відповідні документи, які саме роботи потрібно провести. Потім були укладені нові договори, вже з ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт» та в 2013 році проведено ремонт ліфта і після цього його було здано в експлуатацію. Під час здійснення оплати за роботи вона використала, та надала до державного казначейства, декілька старих документів, оскільки грошові кошти для ремонту виділялись в рахунок 2010 року.
Свідок ОСОБА_8 повідомив, що він працює завідувачем господарства в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня», та відповідальний за стан ліфтів у лікарні. В 2013 році ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт» здійснило ремонт ліфта №923, потім даний ліфт було здано в експлуатацію. Які складались документи та як проводилась оплата за роботи йому невідомо.
Свідок ОСОБА_9 показала, що договори на ремонт ліфта №923 було укладено в 2010 році, однак фактично ремонт проведено в 2013 році. Кредиторська заборгованість була обрахована з 2010 року, оскільки лікарні необхідні були гроші на ремонт ліфта.
Допитаний як свідок ОСОБА_10 показав, що він працює в державному підприємстві «Чернігівський експертно-технічний центр держпромнагляду України». До його обов`язків входить здійснення прийому в експлуатацію ліфтів. В 2012 році було надано висновок експерта за результатами дослідження ліфту №923 та ліфту №928 в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня». Дані ліфти було заборонено до експлуатації до проведення їх ремонту. В підтвердження своїх показів надав копії висновку експерта (т.2 а.с.25-48).
Після цього в 2013 році він разом з іншими співробітниками здійснював прийом ліфта №928 в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» та ними було складено відповідний експертний висновок від 26.02.2013 року. (т.2 а.с.59).
Аналогічні покази дав свідок ОСОБА_11 .
Дані покази свідків повністю підтверджують твердження ОСОБА_3 про те, що станом на 2012 рік ліфт №923 та ліфт №928 потребували ремонту та їх експлуатація була заборонена.
Суд критично відноситься до договору №30 на виконання робіт з поточного ремонту ліфта від 14.12.2010 року укладеного між КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» та ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», та акту приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2010 року до договору №30 (т.1 а.с.38-43), оскільки суду не надано прокурором доказів, що на підставі даного договору та акту приймання виконаних робіт фактично були проведені будь які ремонтні роботи ліфта в 2010-2012 роках.
Як пояснив ОСОБА_3 та свідок ОСОБА_7 дані документи складались з метою надання їх до держказначейства для отримання в подальшому з державного бюджету, грошових коштів необхідних для проведення ремонту ліфта. Однак ні в 2010 році, ні 2011 та 2012 роках грошей на ремонт ліфта не було виділено.
Свідок ОСОБА_12 показав, що у 2012 році, ним як державним виконавцем, на виконання рішень судів було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на рахунки ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2». Після цього діяльність на підприємстві ніяка не проводиться, а сама заборгованість не погашена.
На думку суду дані покази свідка повністю підтверджують неможливість проведення будь яких робіт ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», оскільки підприємство фактично не працювало.
Підтвердженням проведення ремонтних робіт ліфту №923, що в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» в 2013 році також слугує і договір субпідряду №3, від 19.02.2013 року (т.1 а.с.30), відповідно до якого усі ремонтні роботи проводяться не ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2», а ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт».
Також суд критично відноситься до договору про відступлення права вимоги від 21.02.2013 року (т.1 а.с.45), відповідно до якого ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2» відступає своє право вимоги за договором в інтересах ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт», оскільки суду не надано доказів, що ТОВ «Спеціальне ремонтно-будівельне управління «Чернігівліфт-2» фактично провело в період з 2010 року по 2013 рік ремонтні роботи будь якого ліфта в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня». На думку суду, укладання договору про проведення ремонтних робіт в 2010 році може свідчити тільки про наміри здійснити такі роботи, а не фактичне їх виконання.
Також підтвердженням фактичного виконання робіт з ремонту ліфта в КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» в 2013 році слугують - акт приймання виконаних будівельних робіт за березень 2013 року складений між КЛПЗ «Прилуцька центральна міська лікарня» та ПП «Спеціальне ремонтно-будівельне підприємство «Чернігівліфт» (т.1 а.с.69-71). А також акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2013 року між даними підприємствами (т.1 а.с.72). Також видаткові накладні та акт списання (т.1 а.с.73-76).
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Керуючись ст.19, 62 Конституції України, ст.ст.368-370, 373-374 КПК України, суд -
Присудив:
ОСОБА_3 за ч.2 ст.382 КК України визнати невинуватим і судом виправдати за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області протягом 15 днів з наступного дня після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1