Справа № 591/1108/14-к Провадження № 1-кс/591/196/14
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2014 року м. Суми
Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Пардубіце (Чехія), зареєстрованого в АДРЕСА_1 , гр-на України, не одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України,
В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, посилаючись на мотиви, наведені в поданому клопотанні.
Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання в зв`язку з його недоведеністю, відсутністю обґрунтованої підозри, а також відсутністю належних доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що 19 вересня 2013 року ОСОБА_8 оголошено слідчим в розшук, а 30 вересня 2013 року його затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 2 ст. 205 КК України
01 жовтня 2013 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням строку дії ухвали до 27 листопада 2013 року. Слідчий суддя, обираючи вказаний запобіжний захід виходив з того, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, матиме можливість переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити або сховати речі і документи, що можуть бути у провадженні речовими доказами та матимуть істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також матиме можливість впливати на свідків.
26 листопада 2013 року строк тримання під вартою ОСОБА_7 продовжено до 29 грудня 2013 року. Мотивуючи вказане рішення, слідчий суддя взяв до уваги обсяг слідчих дій, які було необхідно вчинити органам досудового розслідування та з урахуванням вказаного обсягу дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п. 1,2,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились і не відпали.
26 грудня 2013 року ухвалою слідчого судді строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 продовжено до 27 лютого 2014 року оскільки у кримінальному провадженні проведено всі необхідні слідчі дії, але не отриманий висновок судового психіатричної експертизи щодо стану підозрюваного і ризики заявлені органами слідства під час обрання запобіжного заходу підозрюваному не зменшились.
До матеріпалів клополтання додано акт судово-психіатричного експерта за №9/8708, який датовано 10.02.2014 року.
Як вбачається з поданого клопотання, на даний час органам досудового розслідування залишилось вчинити наступні слідчі дії: ознайомити учасників провадження з матеріалами кримінального провадження; скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.
21.02.2014 року заступником прокурора Сумської області строк досудового слідства по кримінальному провадженню продовжено до 28.03.2014 року.
Виходячи з приписів ч.ч. 3, 5 ст. 199 КПК України, при розгляді клопотання про продовження строку тримання підозрюваного під вартою, прокурор (слідчий) повинен довести суду наявність обставин стосовно того, що заявлені раніше ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою та наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового слідства.
На обґрунтування того, що заявлені раніше ризики не зменшились та продовжують існувати, слідчий послався на факт обізнаності ОСОБА_7 про його розшук слідчими органами та умисне переховування від слідства та суду, який мав місце в 2013 році, а також можливість підозрюваного знищити, сховати або спотворити речі і документи, які матимуть значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не встановлення кола причетних осіб до вчинення злочинів, не повне сприяння підозрюваного органам досудового слідства та необхідність проведення слідчих дій.
Як вбачається з клопотання та доданих до нього документів, докази, якими органи досудового розслідування обґрунтовують оголошену ОСОБА_7 підозру (висновки експертів, допит свідків), було зібрано протягом 2012-2013 років. Відомостей чи документів про те, що слідчим протягом січня-лютого 2014 року проводились інші слідчі чи процесуальні дії (окрім проведеної психіатричної експертизи підозрюваного) направлені на з`ясування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відсутні.
За таких обставин та враховуючи те, що в клопотанні зазначено про наміри слідства закінчувати досудове розслідування та направлення справи до суду, посилання слідчого та прокурора як на підставу для продовження строку тримання під вартою, зокрема, на те, що не встановлено ряд свідків допити яких матимуть значення у справі чи які виготовляли полімерне кліше печатки, про не встановлення обладнання, на якому виготовлялись документи, на думку суду, є нелогічним. Крім того, ці обставини не можуть враховуватись для продовження тримання під вартою підозрюваного, з огляду на те, що фактично прокурором цими посиланнями підтверджується лише нездатність органів досудового розслідування повно, своєчасно та всесторонньо провести досудове слідство. Це вбачається з того, що прокурором не було доведено суду тих обставин, що слідчі були позбавлені можливості своєчасно вчинити ці дії впродовж терміну, на протязі якого триває досудове слідство: а саме: з 01.12.2012 року.
Що стосується неповного сприяння підозрюваного органам досудового слідства та приховування від них деяких фактів, то в цій частині посилання прокурора є безпідставними, з огляду на гарантоване підозрюваному право вільно обирати спосіб захисту від пред`явленої підозри, а тримання під вартою в такій ситуації не може слугувати засобом примусу, застосованим до особи, з метою отримання потрібних слідчому (прокурору) свідчень від неї.
Необґрунтованим є і посилання слідчого на існування на даний час ризиків, передбачених п.п.3,4 ч.1 ст. 177 КПК України щодо можливості підозрюваного впливати на свідків у кримінальному провадженні та перешкоджати іншим чином встановленню істини у справі. Так, як з`ясовано під час розгляду клопотання, досудове розслідування по кримінальним провадженням розпочато по факту ще під час дії КПК 1960 року, потім, після набрання чинності нового КПК, 01.12.2012 року відомості про вчинення кримінального правопорушення внесено до ЄРДР. Вже під час вирішення питання продовження строків тримання під вартою ОСОБА_7 26.12.2013 року органами досудового розслідування заявлялось про те, що єдиною слідчою дією, яку необхідно вчинити є проведення психіатричної експертизи. За таких обставин, заявлені під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 ризики, на теперішній момент значно зменшились, оскільки органами досудового розслідування неодноразово проводились допити свідків у справі і їх позиція у справі фіксувалась слідчими. Тому на теперішній момент цей ризик втратив свою значущість, а доказів того, що підозрюваний в інший спосіб має можливість перешкоджати слідству, слідчому судді не надано.
Наведені мотиви суду узгоджуються з практикою Європейського суду з прав людини, а саме, що на початку слідства такі ризики можуть враховуватись судом при обранні найсуворішого запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувалось досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачає своє значення і лише справді виняткові доводи здатні переконати в тому, що тривале позбавлення волі може бути виправдане з огляду на п. 3 ст. 5 Конвенції («Летельє проти Франції» рішення від 26 червня 1991 року, «І.А. проти Франції» рішення від 23 вересня 1998 року).
Що стосується відсутності можливості завершення досудового слідства в розумні строки, визначені законом, то слідчий суддя не може враховувати і це як підставу для продовження строків тримання під вартою. Так, в даному випадку йдеться про ознайомлення з матеріалами провадження, а тому не зрозуміло в який спосіб та з якою метою підозрюваний буде чинити перешкоди на цій стадії досудового слідства. Отже, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження є правом підозрюваного, а зволікання з ознайомленням має наслідки, передбачені ч.10 ст. 290 КПК України. Процес же складання обвинувального акту і реєстру ніяким чином не залежить від підозрюваного.
Таким чином, на думку слідчого судді, слідчим та прокурором не доведено виправданості подальшого тримання під вартою підозрюваного, а наведені прокурором підстави для продовження строків тримання під вартою, виправдовують виключно нездатність органів досудового розслідування вчинити дії, спрямовані на своєчасне, об`єктивне та без зайвих зволікань проведення досудового слідства, що не може слугувати підставою для позбавлення волі людини.
Враховуючи наведене, беручи до уваги позитивні дані, що характеризують особу підозрюваного (має місце реєстрації, є не судимою особою), а також ту обставину, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів не пов`язаних з насильницькими діями до потерпілих, суд вважає зазначені обставини такими, що переважають над суворістю покарання, що може бути призначено за їх скоєння, тому в задоволенні клопотання прокурора належить відмовити.
Керуючись ст. 199 КПК України, слідчий суддя
В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_4 , про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Апеляційного суду Сумської області протягом пяти днів з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1