Справа № 463/222/15-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/783/62/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5

при секретарі - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові матеріали клопотання прокурора Личаківського району м.Львова про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Углич Ярославської області Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без визначеного місця проживання на території України,

з участю прокурора - ОСОБА_8

та захисника - ОСОБА_9 ,

за апеляційною скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 21 січня 2015 року про застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту),

в с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 21 січня 2015 року задоволено клопотання прокурора Личаківського району м.Львова ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) до громадянина Російської Федерації ОСОБА_13 строком на два місяці та ухвалено виконувати у Львівському слідчому ізоляторі до вирішення питання про його видачу і фактичну передачу правоохоронним органам Російської Федерації.

Обрання даного виду запобіжного заходу слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_13 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «ж», «з» ч.2 ст. 105, п.«в» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації, строк давності виконання обвинувального вироку не закінчився, останій був оголошений у розшук, при цьому було враховано стан здоров`я ОСОБА_13 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_13 адвокат ОСОБА_14 подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про застосування до ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).

В обґрунтування вимог скарги покликається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а також такою, що винесена з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону, оскільки з огляду на наявний у ОСОБА_13 діагноз, необхідність постійного і безперервного лікування в умовах стаціонару, а також відсутність можливості забезпечити необхідний рівень догляду і лікування в умовах ЛСІ, ставлячи під загрозу здоров`я і життя ОСОБА_13 , останньому було визначено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці. Відповідно до листа № 4355 від 24 липня 2013 року Львівського слідчого ізолятора Державної Пенітенціарної служби України у Львівській області, дослідженого у судовому засіданні, ОСОБА_13 , враховуючи стан його здоров`я та встановлений йому діагноз, в умовах ЛСІ утримуватись не може, оскільки останньому необхідна щоденна спеціалізована медична допомога в умовах спеціалізованого стаціонару. Крім того, під час розгляду клопотання наводилась практика Європейського суду з прав людини, однак жодної оцінки або обгрунтування фактичного порушення норм статті 3 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в оскаржуваній ухвалі слідчим суддею не наводиться.

Заслухавши доповідача, думку захисника ОСОБА_14 на підтримання поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора, перевіривши матеріали клопотання прокуратури Личаківського району м.Львовата обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає до часткового задоволення, а ухвала слідчого судді скасуванню з прийняттям нової ухвали з наступних підстав.

З наданих матеріалів клопотання вбачається, що громадянин Російської Федерації ОСОБА_13 розшукується правоохоронними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених п.п. «ж», «з» ч.2 ст. 105, п.«в» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації. Ініціатором розшуку ОСОБА_13 є Генеральна прокуратура Російської Федерації. 13 жовтня 2008 року Ярославським обласним судом Російської Федерації ОСОБА_13 засуджено за п.п. «ж», «з» ч.2 ст. 105, п. «в» ч.4 ст. 162 КК Російської Федерації на 16 років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму. Постановою Ярославського обласного суду Російської Федерації від 13 жовтня 2008 року ОСОБА_13 оголошено в розшук. З метою уникнення відбування покарання за вироком Ярославського обласного суду Російської Федерації від 13 жовтня 2008 року ОСОБА_13 виїхав за межі Російської Федерації в Україну та назвався під прізвищем « ОСОБА_15 », яким користується і на даний час. До Міністерства юстиції України 24 червня 2014 року надійшов запит від Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_13 для притягнення до кримінальної відповідальності за вказані злочини. Стан здоров`я ОСОБА_13 на даний час є стабільно задовільний, останній може бути транспортований в Російську Федерацію наземним або повітряним транспортом, за умови забезпечення йому умов транспортування, а саме: в інвалідному візку, але основний час в лежачому положенні. Супровід може забезпечити один медпрацівник (фельдшер). ОСОБА_13 може утримуватися у слідчих ізоляторах впродовж всього часу перевезення етапом від Львівського до Харківського слідчих ізоляторів. Дані умови транспортування не можуть погіршити стан його здоров`я або становити небезпеку для його життя.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 8 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею під час винесенні оскаржуваної ухвали були допущені порушення згаданих вимог кримінально-процесуального законодавства. Достовірно знаючи про наявний у ОСОБА_13 діагноз, необхідність постійного і безперервного лікування в умовах стаціонару, відсутність можливості забезпечити необхідний рівень догляду і лікування в умовах ЛСІ, ставлячи під загрозу здоров`я і життя ОСОБА_13 , маючи обов`язок по контролю за дотриманням прав та свобод, визначив ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці.

Так, ОСОБА_13 перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» з діагнозом: закрита хребетно-спинальна-мозкова травма, перелом С6-С7 важкого ступеню з забоєм спинного мозку на рівні шийних сегментів, парапет виражений у верхніх кінцівках, елегія у нижніх кінцівках, переломовивих С6-С7 FRANKE A.

В ході розгляду клопотання прокуратури Личаківського району м.Львова надавався консультативний висновок лікаря-хірурга Медичного центру Святої Параскевич, відповідно до якого у ОСОБА_13 також наявний діагноз: незаживаюча трофічна виразка в ділянці лівого кульшового суглобу; остеомієліт правого кульшового суглобу; післятравматична (С6-7) параплегія нижніх кінцівок; стафілодермія тулуба, нижніх кінцівок. Рекомендовано продовжувати безперервне лікування антистифілококовою сироваткою, яка була виготовлена спеціально для ОСОБА_13 та потребує особливого порядку прийому і умов зберігання, про що відповідні підтверджуючі медичні документи долучались до матеріалів кримінального провадження та, очевидно, мали досліджуватись судом.

Застосовуючи щодо ОСОБА_13 на підставі ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 12 серпня 2013 року запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, тобто запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, слідчий суддя враховував стан здоров`я даної особи, в тому числі, і лист Львівського слідчого ізолятора Державної Пенітенціарної служби у Львівській області за № 4355 від 24 липня 2013 року про те, що ОСОБА_13 за станом свого здоров`я та встановленому йому діагнозу в умовах ЛСІ утримуватись не може, оскільки останньому необхідна щоденна спеціалізована медична допомога в умовах спеціалізованого стаціонару.

Клопотання прокуратури про застосування щодо ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, тобто запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, у 2013 році, та про застосування останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) від 16 січня 2015 року, обґрунтовані ідентично.

Відомості від Львівського слідчого ізолятора про можливість утримання ОСОБА_13 в умовах СІЗО за станом здоров`я та наявністю вказаних вище діагнозів станом на січень 2015 року відсутні.

Покликання КЗ ЛОР «Львівський обласний госпіталь інвалідів війни та репресованих ім. Ю.Липи» у листі від 04 вересня 2014 року (а.к.п.3-4) та Департаменту міжнародного права, повернення активів та відшкодування втрат, завданих тимчасовою окупацією АР Крим, у вимозі від 15 грудня 2014 року (а.к.п.1-2) є недостатнім, оскільки виписка з історії хвороби про стан здоров`я ОСОБА_13 у матеріалах кримінального провадження на час виписки його з госпіталю відсутня, медичне обстеження ОСОБА_13 з подальшим складанням медичного висновку не здійснено.

Відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч.1 та ч.2 ст. 11 КПК України під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність. Аналогічне обґрунтування міститься у ст. 3 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

19 січня 2015 року ОСОБА_13 було вручено клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту).

Необхідність застосування до ОСОБА_13 такого запобіжного заходу у клопотанні обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що матеріалами справи повністю доведено намір ОСОБА_13 переховуватись від суду та що, перебуваючи на волі, останній може продовжувати переховуватись від правоохоронних органів та що він ухиляється від органів правосуддя Російської Федерації.

Запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_13 мав місце у червні 2013 року, після чого було розпочато екстрадиційну перевірку.За клопотанням в.о.прокурора Личаківського району м.Львова ОСОБА_13 судом було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання терміном на два місяці. До 16 січня 2015 року органами прокуратури питання про обмеження волі ОСОБА_13 або про існування певних ризиків щодо нього не ставилось. Намір останнього переховуватись від правоохоронних органів та уникнути екстрадиції згідно матеріалів клопотання та кримінального провадження відсутній. Місцеперебування його було відоме, в судове засідання з розгляду клопотання прокурора ОСОБА_13 прибув.

Відповідно до ч.1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою.

ОСОБА_13 не затримувався і під вартою не знаходився. У судове засідання 21 січня 2015 року такий прибув без супроводу працівників міліції, а з власної волі в інвалідному візку. Фактично, порядок, передбачений ч.1 ст.584 КПК України застосовується до особи, яка була затримана (ст. 382 КПК України) та щодо якої був застосований тимчасовий арешт (ст. 583 КПК України).

Крім того, колегія суддів враховує і лист Генеральної прокуратури Російської Федерації від 30 травня 2014 року, у якому зазначається про необхідність транспортування лежачого хворого ОСОБА_13 з врахуванням медичних даних останнього у спеціально обладнаному автомобільному транспорті (або в автомобілі швидкої допомоги) у супроводі медичного працівника, а Федеральна служба виконання покарань РФ готова забезпечити прийом ОСОБА_16 та забезпечити його перевезення на санітарному транспорті в лікувальну установу УФСИН Росії по Бєлгородській області у супроводі медичних працівників для визначення стану його здоров`я і вирішення питання можливості подальшого етапування з врахуванням соматичного і хірургічного статусу.

За наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, суд може у відповідності до вимог ст. 585 КПК України обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом). При цьому обов`язково враховується, крім інших даних, стан здоров`я особи, видача якої запитується.

Наявність у ОСОБА_13 тяжкого захворювання, його медичні діагнози, необхідність постійного і безперервного лікування, відсутність даних про можливість забезпечення необхідного рівня догляду і лікування в умовах ЛСІ, не ставлячи під загрозу його здоров`я і життя, дає підстави про застосування щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_13 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього певних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 395, 405, 407, 419, 585 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 в інтересах громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 21 січня 2015 року про застосування ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту) скасувати.

Застосувати щодо громадянина Російської Федерації ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави, у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків :

- прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади;

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або слідчого судді;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю.

Вказані обов`язки покладаються на строк не більше двох місяців, тобто до 28 березня 2015 року.

Роз`яснити ОСОБА_17 , щодо якого розглядається запит про його видачу, що у разі порушення ним умов обраного запобіжного заходу - невиконання вище покладених на нього обов`язків, слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення його видачі.

Ухвала остаточна й оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_3 МАКОЙДА ОСОБА_18