печерський районний суд міста києва
Справа № 757/3752/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2015 Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000087 від 30 січня 2015 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Глеваха Васильківського району Київської області, громадянина України, освіта повна вища, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого начальником відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідент.номер НОМЕР_1 , раніше не судимого, -

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
Згідно висунутого обвинувачення, наказом прокурора Київської області від 13.05.2014 № 580к ОСОБА_4 призначений на посаду начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян прокуратури Київської області.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_4 відповідно до покладених на нього посадових обов`язків, визначених Положенням про відділ нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, яке затверджене наказом прокурора Київської області від 14.03.2014 № 23, та Розподілом обов`язків між працівниками цього відділу, затвердженим першим заступником прокурора Київської області 15.05.2014, відповідає за керівництво й організацію роботи відділу, виконання покладених на нього завдань, зокрема щодо нагляду за додержанням законів у діяльності управління Державної пенітенціарної служби в м. Києві та Київської області, контролю за здійсненням підпорядкованими прокуратурами нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях.

Відповідно до покладених на нього організаційно-розпорядчих обов`язків за посадою начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Київської області ОСОБА_4 є службовою особою.

Перебуваючи на вказаній посаді, ОСОБА_4 здійснює функції представника влади, тобто відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» є службовою особою правоохоронного органу.

У своїй службовій діяльності відповідно до вимог ст. 19 Конституції України ОСОБА_4 як посадова особа органу державної влади зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 5 Закону України «Про прокуратуру» однією з функцій, які покладені на органи прокуратури, є нагляд за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних справах, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Відповідно до Присяги працівника прокуратури, яку ОСОБА_4 прийняв 10.02.2011, він зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України; сумлінним виконанням своїх службових обов`язків сприяти утвердженню верховенства права, законності та правопорядку захищати права і свободи людини та громадянина, інтереси суспільства і держави; постійно вдосконалювати свою професійну майстерність, бути принциповим, чесно, сумлінно і неупереджено виконувати свої обов`язки, з гідністю нести високе звання працівника прокуратури.

В порушення вимог зазначених нормативно-правових актів та всупереч інтересам служби, ОСОБА_4 , вступивши у злочинну змову з іншими особами, вчинив пособництво шляхом усунення перешкод у постановленні суддею, відносно якого матеріали справи виділені в окреме провадження, завідомо неправосудної ухвали, що спричинило тяжкі наслідки; несанкціоноване втручання в роботу автоматизованої системи, що призвело до підробки інформації; внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачу завідомо неправдивого офіційного документу; а також підбурювання до складання та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, за наступних обставин.

Так, згідно з вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 20.04.2011, зміненого ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, ОСОБА_5 засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, до 10 років позбавлення волі. Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 01.03.2010, а його закінчення 01.03.2020.

Призначене покарання з 14.04.2012 ОСОБА_5 відбував у Бориспільській виправній колонії № 119 управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області.

У першій половині 2014 року, але не пізніше 02.06.2014, суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області та перший заступник прокурора Київської області, відносно яких матеріали справи виділені в окреме провадження, за невстановлених слідством обставин вступили у попередню змову з метою досягнення спільного злочинного результату - незаконного звільнення засудженого за вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали суду та забезпечення набуття нею законної сили в результаті невнесення прокурором апеляційної скарги.

Відповідно до вказаної злочинної домовленості суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, повинен був постановити завідомо неправосудну ухвалу щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою, а перший заступник прокурора Київської області, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, у свою чергу, мав забезпечити погоджувальну позицію Держави в особі прокурора, який прийматиме участь у судовому розгляді, а також подальше невнесення апеляційної скарги на незаконне судове рішення.

3 березня 2014 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області в порядку статті 539 КПК України надійшло клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення на підставі статті 84 КК України засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою, яка начебто перешкоджає відбуванню останнім покарання.

11 березня 2014 року до вказаного суду надійшло аналогічне по суті клопотання від громадянки ОСОБА_7 , яка є потерпілою у кримінальній справі про заподіяння тяжких тілесних ушкоджень її сину ОСОБА_8 , за що ОСОБА_5 вищевказаним вироком засуджено до позбавлення волі.

Зазначені клопотання для судового розгляду прийняв суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, який мав намір використати надані йому владні повноваження відповідно до узгодженого разом з іншими співучасниками плану вчинення злочину.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 539 КПК України, яка регламентує порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку, передбачено, що потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями лише про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Незважаючи на те, що звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання безпосередньо не стосується прав, обов`язків та законних інтересів потерпілої ОСОБА_7 , а тому відповідно до вимог закону її клопотання розгляду судом не підлягає, суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою: місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, вчиняючи дії, спрямовані на реалізацію злочинного умислу, з метою наступного використання звернення потерпілої для характеристики особи ОСОБА_5 , у ході судового розгляду 18.03.2014 у порушення вимог ст. 539 КПК України умисно прийняв до розгляду зазначене клопотання та об`єднав в одне провадження з клопотанням адвоката ОСОБА_6 у справі № 359/1725/14-к.

У свою чергу особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, в кінці травня на початку червня, але не пізніше 02.06.2014 року, перебуваючи у приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, діючи з особистих мотивів, з метою реалізації спільного з суддею вищевказаного злочинного наміру, залучив підлеглого йому по службі начальника відділу нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян, прокуратури Київської області ОСОБА_4 , якому запропонував під час судового розгляду не заперечувати проти прийняття суддею завідомо неправосудної ухвали щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою та у подальшому не вносити апеляційну скаргу на вказане судове рішення. ОСОБА_4 діючи з особистих мотивів, не бажаючи ускладнювати відносини зі своїм безпосереднім керівником, проти виконання явно злочинної вказівки свого керівника не заперечив, тим самим погодившись на участь у вчиненні злочину.

Здійснюючи розгляд клопотання про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання у зв`язку з хворобою, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 84 КК України повинен був урахувати тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Разом із тим під час судового засідання 25.03.2014 у приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою: місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, для встановлення характеру захворювання ОСОБА_5 представником Бориспільської виправної колонії надано, а судом приєднано до матеріалів справи висновок від 14.03.2014 спеціалізованої лікарської комісії територіального управління Державної пенітенціарної служби України в м. Києві та Київській області про те, що діагноз засудженого ОСОБА_5 не відповідає Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого спільним наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань України та Міністерства охорони здоров`я України від 18.01.2000 № 3/6 «Про затвердження нормативно-правових актів з питань медико-санітарного забезпечення осіб, які утримуються в слідчих ізоляторах та установах виконання покарань Державного департаменту України з питань виконання покарань» (далі Перелік захворювань), а стан його здоров`я не перешкоджає подальшому відбуванню покарання.

Засуджений ОСОБА_5 та його захисник під час засідання заперечували об`єктивність указаного медичного висновку від 14.03.2014 та клопотали про необхідність заслухати в судовому засіданні пояснення осіб, які його готували.

З цих підстав у судовому засіданні 25.03.2014 суддею, відносно якого матеріали справи виділені в окреме провадження, ці клопотання задоволено та оголошено перерву до 01.04.2014 з викликом до суду лікарів спеціальної лікарської комісії, які готували висновок від 14.03.2014 про стан здоров`я ОСОБА_5 , для надання відповідних роз`яснень щодо його змісту.

Однак, у зв`язку з несвоєчасним надходженням судових повісток у судове засідання 01.04.2014 зазначені особи не з`явилися. Суддя , відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, продовжуючи вчиняти дії на виконання свого злочинного умислу щодо сприяння ОСОБА_5 у звільненні від подальшого відбування покарання, усвідомлюючи, що лікарі спеціальної лікарської комісії можуть своїми свідченнями об`єктивно підтвердити встановлений ними стан здоров`я ОСОБА_5 , що перешкодить звільненню останнього від покарання, не з`ясувавши належним чином причини неявки останніх до суду, умисно не здійснив їх повторний виклик та за своєю ініціативою постановив ухвалу від 01.04.2014 про призначення судово-медичної експертизи стану здоров`я засудженого ОСОБА_5 , проведення якої доручив Головному бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я України.

При цьому суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, розуміючи, що згідно з вимогами статті 84 КК України необхідно з`ясувати питання про наявність у ОСОБА_5 тяжкого захворювання, віднесеного до Переліку захворювань, поставив це питання на вирішення призначеної ним експертизи.

Відповідно до висновку проведеної Головним бюро судово-медичної експертизи МОЗ України судово-медичної експертизи від 09.04.2014-12.05.2014 № 118/14 експертами не надано відповіді на питання про наявність у ОСОБА_5 таких захворювань, які б давали підстави для його звільнення від покарання за хворобою, тобто висновки експертизи є неповними.

Реалізуючи у подальшому злочинний намір, направлений на незаконне звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання шляхом постановлення завідомо неправосудної ухвали, суддя відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні вказаного суду, у судовому засіданні 02.06.2014, в порушення статей 350, 370 КПК України, необґрунтовано та невмотивовано відхилив клопотання прокурорів про виклик до суду експертів для надання відповідних роз`яснень щодо зазначеного висновку судово-медичної експертизи, усвідомлюючи, що їх пояснення можуть спростувати наявність підстав для звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання.

У свою чергу ОСОБА_4 , який перебував біля приміщення Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою: місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, та особа, відносно якої ці матеріали виділенні в окреме провадження, діючи з метою сприяння судді, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, у постановленні завідомо неправосудної ухвали, 02.06.2014 о 13 год. 04 хв., усвідомлюючи, що задоволення суддею клопотань про звільнення ОСОБА_5 є незаконним, під час перерви у судовому засіданні перед оголошенням учасниками судового засідання своєї правової позиції, телефоном погодили між собою про те, що ОСОБА_4 , виступаючи від імені Держави, не буде заперечувати проти звільнення засудженого.

ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні вказаного суду, діючи з попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, та сприяючи спільно з ним судді у постановленні завідомо неправосудної ухвали, порушуючи вимоги статті 34 Закону України «Про прокуратуру», відповідно до якої прокурор, який бере участь в розгляді справ у судах, додержуючи принципу незалежності суддів і підкорення їх тільки закону, сприяє виконанню вимог закону про всебічний, повний і об`єктивний розгляд справ та постановленню судових рішень, що ґрунтуються на законі, а також, відповідно до ч.1 ст.36 КПК України будучи самостійним у своїй процесуальній діяльності, діючи як пособник, не заперечив проти задоволення вищевказаних клопотань про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку з хворобою.

За таких обставин, незважаючи на явну неповноту проведеного ним судового розгляду клопотань про звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання та допущені вищевказані порушення законодавства, суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, завершив судовий розгляд, оголосивши про видалення суду до нарадчої кімнати.

3 червня 2014 року суддя, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, постановив у приміщенні Бориспільського міськрайонного суду Київської області за адресою: місто Бориспіль, вул. Київський шлях, 72, завідомо незаконну, необґрунтовану і невмотивовану ухвалу, якою звільнив засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного наміру, направленого на настання тяжких наслідків від постановлення завідомо неправосудної ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 03.06.2014 у вигляді фактичного звільнення засудженого ОСОБА_5 з місць позбавлення волі, особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, з метою усунення перешкод у набранні вказаною ухвалою судді законної сили, 04.06.2014, а також повторно 06.06.2014 та 10.06.2014 вказав ОСОБА_4 не вносити апеляційну скаргу на незаконне судове рішення. ОСОБА_4 , діючи як пособник, з особистих мотивів, не бажаючи ускладнювати відносини зі своїм безпосереднім керівником, на цю пропозицію погодився та з метою досягнення спільного з особами, відносно яких матеріали справи виділенні в окреме провадження, злочинного результату, апеляційну скаргу на вказане незаконне судове рішення умисно не вніс.

Окрім того, з метою унеможливлення внесення апеляційної скарги на вказане судове рішення іншим прокурором, ОСОБА_4 10.06.2014, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, діючи умисно та спільно з особою, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, повідомив прокурору Бориспільської міжрайонної прокуратури Київської області ОСОБА_9 , який також приймав участь у розгляді клопотань про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання, завідомо неправдиві відомості про те, що він ( ОСОБА_4 ) начебто вже вніс до суду апеляційну скаргу, у зв`язку з чим додаткову апеляцію на те ж саме рішення йому ( ОСОБА_9 ) вносити не потрібно.

При цьому ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, усвідомлювали, що жодне із виявлених у ОСОБА_5 захворювань не підпадає під Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затверджений наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18.01.2000 №3/6;

- стан здоров`я ОСОБА_5 не перешкоджає відбуванню останнім покарання в місцях позбавлення волі;

- засуджений вчинив 4 умисні злочини, один із яких є тяжким, унаслідок його злочинних дій наступила смерть потерпілого, за що він засуджений до 10 років позбавлення волі, з яких станом на 03.06.2014 відбув лише 4 роки і 3 місяці;

- з призначених вироком суду до відшкодування потерпілій 15888,42 грн. засуджений відшкодував лише 110,2 грн.;

-за місцем відбування покарання ОСОБА_5 характеризується посередньо, до суспільно корисної праці залучений не був;

- звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання безпосередньо не стосується прав, обов`язків та законних інтересів потерпілої ОСОБА_7 , а тому згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України вона не має права звертатися до суду з відповідним клопотанням.

Також, ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, достовірно знали, що ухвала судді від 03.06.2014 є неправосудною, постановлена внаслідок очевидної неповноти судового розгляду та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає апеляційному оскарженню прокурором та скасуванню судом апеляційної інстанції.

Цими своїми умисними злочинними діями ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, шляхом усунення перешкод сприяв судді, матеріали справи відносно якого виділені в окреме провадження, у вчиненні злочину проти правосуддя постановленні завідомо неправосудної ухвали, що спричинило тяжкі наслідки у вигляді незаконного звільнення 11.06.2014 з місць позбавлення волі засудженого за вчинення тяжких злочинів ОСОБА_5 , різкої негативної реакції суспільства, підриву авторитету органів державної влади та суду.

Окрім того, враховуючи, що незаконне звільнення ОСОБА_5 вже 11 червня 2014 року викликало значний суспільний резонанс та глибоке обурення у суспільстві, ОСОБА_4 та особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, вирішили продовжити злочинну діяльність та з використанням свого службового становища вчинити інші кримінальні правопорушення направлені на приховування вчиненого ними тяжкого злочину та уникнення можливої відповідальності.

З цією метою особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, та ОСОБА_4 у другій половині дня 11 червня 2014 року, в м.Києві, вступили у попередню змову з прокурором Київської області, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, щодо приховування раніше вчиненого ними злочину шляхом несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи, службового підроблення апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою та конверту поштового відправлення, який мав підтверджувати факт подання зазначеної апеляційної скарги з дотриманням встановленого законом строку.

Для реалізації спільного злочинного наміру, особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, 11.06.2014, близько 20 години, в м.Києві, надав у вказівку ОСОБА_4 підготувати апеляційну скаргу на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою, як таку, що нібито внесена з дотриманням встановлених законом строків.

11.06.2014 у період часу з 22 до 24 години ОСОБА_4 на виконання вказівки особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою реалізації спільного злочинного наміру, було підготовлено вказану апеляційну скаргу.

У подальшому, приблизно о 23 годині 11 червня 2014 року в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, прокурором Київської області, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, у своєму службовому кабінеті було проведено нараду з першим заступником прокурора області, відносно якого матеріали справи виділенні в окреме провадження, начальниками відділів прокуратури області ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , Бориспільським міжрайонним прокурором ОСОБА_11 та прокурором цієї прокуратури ОСОБА_9 на якій було повідомлено, що Президентом України перед Генеральним прокурором України поставлено вимогу щодо проведення перевірки законності прийнятого судового рішення, а також правомірності дій, бездіяльності прокурорів, які брали участь у зазначеній справі та службових осіб органів прокуратури вищого рівня, за результатами якої будуть вжиті заходи реагування, аж до притягнення в установленому порядку до відповідальності винних осіб.

Особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, у період з 22 по 24 години 11.06.2014, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Київської області, для досягнення спільного злочинного результату та у розвиток раніше наданої вказівки особи, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, з метою приховування вчиненого останнім та ОСОБА_4 злочину, дав ОСОБА_4 вказівку забезпечити наявність документального підтвердження факту внесення апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 у встановлений законом строк, для чого несанкціоновано втрутитись у роботу автоматизованої системи комп`ютерного програмного комплексу «Єдина система статистики та аналізу роботи органів прокуратури України», підробити офіційний документ вищевказану апеляційну скаргу, а також схилити працівника поштового відділення до підроблення іншого офіційного документу конверту поштового відправлення з відбитком поштового штемпеля датованого 10.06.2014. ОСОБА_4 , на виконання спільного злочинного наміру та у свою чергу намагаючись уникнути відповідальності за вчинений злочин, погодився продовжити злочинну діяльність.

Крім того, тоді ж після 23 години 11.06.2014, особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, перебуваючи у своєму службовому кабінеті в приміщенні прокуратури Київської області, діючи з метою досягнення спільного злочинного наміру, дав вказівку підлеглим йому по службі працівникам Бориспільської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , яким не було відомо про підготовку до вчинення вказаних злочинів, знайти керівників поштового відділення у м. Борисполі та забезпечити їх контакт з ОСОБА_4 .

Для безпосереднього вчинення несанкціонованого втручання в роботу вказаної автоматизованої системи, ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні прокуратури Київської області за адресою: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 27/2, діючи на виконання спільного з особами, відносно яких матеріали справи виділенні в окреме провадження, злочинного наміру та вказівки особи, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, щодо одержання підтверджуючих документів про своєчасне внесення апеляційної скарги, вирішив використати іншу особу - спеціаліста 2 категорії секретаріату прокуратури Київської області ОСОБА_12 , якій не було відомо про злочинний умисел ОСОБА_4 та особи, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження.

При цьому ОСОБА_4 , особам, відносно яких матеріали справи виділенні в окреме провадження, було достовірно відомо, що наказом Генерального прокурора України №123 від 28.12.2011 з метою забезпечення формування статистичних звітів та аналізу діяльності в органах прокуратури України впроваджено комп`ютерний програмний комплекс «Єдина система статистики та аналізу роботи органів прокуратури України», яка є автоматизованою системою, а також у відповідності до пункту 2 вказаного Наказу передбачено забезпечення повноти, якості та достовірності внесення даних до зазначеної системи.

Близько 00 годин 45 хвилин 12.06.2014 ОСОБА_4 , будучи службовою особою - начальником відділу прокуратури області, - діючи умисно, з метою несанкціонованого втручання в роботу автоматизованої системи «Єдиної системи статистики та аналізу роботи органів прокуратури України», не маючи доступу до даної системи для внесення змін в реєстрацію раніше зареєстрованих вихідних документів, зателефонував спеціалісту 2 категорії секретаріату прокуратури Київської області ОСОБА_12 , довідався у неї вихідний номер документу за 10.06.2014 - листа першого заступника прокурора Київської області ОСОБА_13 на ім`я виконуючого обов`язки начальника Головного управління юстиції у Київській області ОСОБА_14 . Після цього, увівши ОСОБА_12 в оману щодо дійсних своїх намірів, ОСОБА_4 попросив зареєструвати під зазначеним номером та датою, нібито направлену ним нарочним у той день апеляційну скаргу на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою.

Приблизно через п`ять хвилин, тобто близько 00 год. 50 хв. 12.06.2014, спеціаліст 2 категорії секретаріату прокуратури Київської області ОСОБА_12 , знаходячись за місцем свого проживання за адресою АДРЕСА_3 , будучи введена в оману ОСОБА_4 щодо фактичного часу направлення зазначених документів, не усвідомлюючи протиправних намірів ОСОБА_4 , у порушення п.п. 7.1, 7.2, 7.3 вимог Інструкції з діловодства в органах прокуратури України (затверджена Наказом Генерального прокурора України №3 від 15.01.2013), відповідно до яких не дозволяється надсилання або передавання вихідних документів без реєстрації їх у секретаріаті, документи, які підлягають відправленню, передаються до відповідного підрозділу (працівнику) секретаріату правильно оформлені у день підписання, а також щодо проставлення на оригіналі документа номеру листування, перевірки правильності зазначеної адреси, наявності усіх підписів на оригіналі документа та додатків до нього, а також у порушення наведених вище положень Наказу Генерального прокурора України №123 від 28.12.2011, здійснила редагування відомостей у системі стосовно документа, а саме: змінила вид вихідного документа з старого значення «запит» на нове значення «Апеляційна скарга», у графі «підписав» з старого значення « ОСОБА_13 » та нове значення « ОСОБА_4 », у графі «зміст» зі старого значення «на надання інф.» на нове значення «апеляційна скарга на вирок Бориспільського міського суду щодо ОСОБА_5 », а також у графі «Адресат (організація)» зі старого значення «Головне управління юстиції у Київській області» на нове значення «Апеляційний суд Київської області», а також створила реєстр вихідної кореспонденції на експедицію з зазначенням у графі «куди» - відділ нагляду за додержанням законів при виконанні судових рішень у кримінальних провадженнях, а також при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням свободи громадян, а у графі «кому» - ОСОБА_4 .

Окрім того, продовжуючи за описаних вище обставин діяти з метою досягнення вказаного злочинного результату, ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою та під керівництвом осіб, відносно яких матеріали справи виділенні в окреме провадження, за допомогою начальника відділу організації участі прокурорів у кримінальному провадженні в суді прокуратури Київської області ОСОБА_10 близько 1 години 12 червня 2014 року, знаходячись у приміщенні прокуратури Київської області за адресою м. Київ, бул. Л.Українки, 27/2, - забезпечив внесення до офіційного документу апеляційної скарги прокурора на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою, - завідомо неправдивих відомостей, а саме рукописних записів «10» і «309 вих-14» відповідно у рядках, призначених для записів дати і вихідного номеру, у лівій верхній частині першого аркуша зазначеної апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області, тобто про те, що цей офіційний документ начебто зареєстрований 10 червня 2014 року за вихідним номером 16-309 вих-14.

Крім того, у той же час та у тому ж місці ОСОБА_10 , на прохання ОСОБА_4 , внесла рукописні записи щодо адресата та адресанта на конверті поштового відправлення, а саме «Прокуратура Київської області бул. Л.Українки, 27/2 м. Київ -601 01601» та «Бориспільський міськрайонний суд Київської області вул. Київський шлях, 72, м. Бориспіль 08500». Цей конверт ОСОБА_4 мав намір використати для направлення поштовим зв`язком до Бориспільського міськрайонного суду підробленої апеляційної скарги, а також, після проставлення на ньому відбитку штампу поштового відділення з датою 10.06.2014, як доказ, відповідно до ст. 116 КПК України, нібито своєчасного внесення вказаної апеляційної скарги.

Після вчинення за описаних обставин службового підроблення вищевказаної апеляційної скарги ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати спільний зі своїми співучасниками злочинний намір, помістив цей завідомо неправдивий офіційний документ до зазначеного конверту поштового відправлення, маючи намір схилити працівника поштового відділення у м. Борисполі до проставлення на ньому відбитку поштового штемпелю з датою 10 червня 2014 року.

Окрім того, продовжуючи виконувати вищевказану злочинну вказівку особи, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, та діючи спільно з нею та з особою, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, з метою уникнення відповідальності за вчинений раніше тяжкий злочин, 12 червня 2014 близько 1 год. 25 хв. ОСОБА_4 разом зі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 прибули до м. Борисполя

Після прибуття 12.06.2014 близько 1 год. 45 хв. на автомобілі «КІА» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_9 до відділення поштового зв`язку Бориспіль Центру поштового зв`язку №3, яке знаходиться у м. Борисполі, по вул. Київський шлях, 86, ОСОБА_4 , вступивши в злочинну змову з особою, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, реалізуючи спільний з особами, відносно яких матеріали справи, виділенні в окреме провадження, злочинний намір направлений на приховування раніше вчиненого злочину шляхом службового підроблення апеляційної скарги на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою та конверту поштового відправлення, який мав підтверджувати факт подання зазначеної апеляційної скарги з дотриманням встановленого законом строку, за допомогою настійливого одноразового прохання схилив службову особу - заступника начальника відділення поштового зв`язку Бориспіль Центру поштового зв`язку №3, - до проставлення з використанням свого службового становища на підготовленому ОСОБА_10 конверті поштового відправлення з апеляційною скаргою відбитку поштового штемпелю з датою 10.06.2014, що завідомо для нього та особи, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, не відповідало дійсності, а також до подальшої передачі цього підробленого документу для відправлення до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, тобто до складання і видачі завідомо неправдивого офіційного документу.

У подальшому, 12.06.2014 близько 1 год. 50 хв., знаходячись у приміщенні відділення поштового зв`язку Бориспіль Центру поштового зв`язку №3 за адресою: Київська обл., м. Бориспіль, вул. Київський шлях, 86, на виконання досягнутої з ОСОБА_4 злочинної домовленості, діючи умисно в інтересах останнього та його співучасників, особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, будучи службовою особою та використовуючи своє службове становище, у порушення п.73 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв`язку», відповідно до якого під час приймання для пересилання письмової кореспонденції на адресному боці кожного поштового відправлення проставляється відбиток календарного штемпеля з датою відбитку, яка повинна відповідати даті подання письмової кореспонденції для пересилання, достовірно знаючи, що зазначене поштове відправлення не було отримано поштовим відділенням 10.06.2014, усвідомлюючи, що поставлений на конверті відтиск поштового штемпелю зазначеного відділення з відповідною датою є підставою для виникнення наслідків правового характеру, тобто конверт з відповідним відбитком штемпелю є офіційним документом, поставила на підготовленому ОСОБА_10 конверті відбитки поштового штемпелю відділення поштового зв`язку Бориспіль Центру поштового зв`язку №3 датовані 10 червням 2014 року (що завідомо для ОСОБА_4 та його співучасників не відповідало дійсності), таким чином склавши завідомо неправдивий офіційний документ.

Продовжуючи діяти відповідно до злочинної домовленості з ОСОБА_4 , 12.06.2014 близько 8 години особа, відносно якої матеріали справи виділенні в окреме провадження, перебуваючи у приміщенні вказаного відділення поштового зв`язку, передала складений нею за наведених вище обставин завідомо неправдивий документ конверт поштового відправлення з апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду від 03.06.2014 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання за хворобою, - для відправлення поштовим зв`язком до Бориспільського міськрайонного суду Київської області, тобто видала завідомо неправдивий офіційний документ.

Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України.

«30» січня 2015 року між заступником начальника відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, ОСОБА_4 у повному обсязі сформульованої підозри беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів та погодився з правовою оцінкою його дій за ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України. Також сторонами угоди погоджені обов`язки щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення у кримінальному провадженні №00225, а також визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 має понести за вчинені злочини, а саме із застосуванням ст. 70 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком 2 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України ОСОБА_4 має бути звільненим від відбування основного покарання, якщо протягом іспитового строку тривалістю 2 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України,за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Злочини, передбачені ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 361, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, згідно із ст. 12 КК України не є тяжкими, потерпілих в кримінальному провадженні немає.

Суд шляхом заслуховування пояснень сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання, якими є: щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину, а також вчинення злочину через службову залежність.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

На підставі ст. 126 КПК України суд стягує з ОСОБА_4 процесуальні витрати за проведення експертиз.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374 та 475 КПК України, суд,-

З А С У Д И В :
Затвердити угоду від «30» січня 2015 року між заступником начальника відділу управління процесуального керівництва Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст.27 ч. 2 ст.375 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити покарання.

-за ч. 5 ст.27, ч. 2 ст. 375 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком на 2 ( два) роки;

-за ч. 4 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (рік) з позбавленням права обіймати посади на державній службі строком на 1 ( один) рік;

-за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади на держаній службі строком на 2 ( два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового злочину, та виконає покладенні на нього обов`язки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави (УДКСУ у Печерському районі м. Києва, банк одержувач ГУДКСУ у м. Києві; р/р 0007; МФО 820019; КЕКД 21081100;01) процесуальні витрати за проведення експертиз комп`ютерної техніки та програмних продуктів, комп`ютерно-технічної експертизи та трьох судово-почеркознавчих експертиз в розмірі 8935 ( вісім тисяч дев`ятсот тридцять п`ять) грн. 50 коп.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити у виді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу в розмірі 158 340 (сто п`ятдесят вісім тисяч триста сорок) грн., внесену 30.09.2014 на депозитний рахунок Печерського районного суду м.Києва за ухвалою слідчого судді від 26.09.2014, - повернути заставодавцю ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з дня його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1