АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/560/15 Справа № 204/7417/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 березня 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів Судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула 17 березня 2015 року у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження №0002181, №0003207, №0004034 за апеляцією обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, який має середню освіту, непрацюючого, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-24 листопада 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 187, ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі. Звільнений з місць позбавлення волі 30.09.2013 за постановою Микитівського районного суду м. Горлівки Донецької області від 20.09.2013 на підставі ст. 107 КК України умовно - достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 4 дні.

який обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України.

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_8 .

В апеляції обвинувачений, не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження, просить пом`якшити йому призначене судом першої інстанції покарання, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України. В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт посилається на те, що при призначенні йому покарання судом першої інстанції не було взято до уваги, що в нього батьки інваліди, є неповнолітній брат. Крім того, він визнав свою вину, розкаявся, при проведенні досудового розслідування сприяв розкриттю злочинів.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 судом першої інстанції ухвалено обвинувальний вирок, яким останнього визнано винним та йому призначено покарання за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна; за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ч. 1 ст. 71 КК України шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська

від 24.11.2010 і остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 5 років 1 місяця

позбавлення волі без конфіскації майна.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_6 визнаний винним за те, що він, 25 липня 2014 року приблизно о 02.00 хвилин поблизу будинку №6 по вул. Гладкова в м. Дніпропетровську повторно таємно заволодів майном, яке знаходилось в автомобілі марки ВАЗ 21013, який належить ОСОБА_9 на загальну суму 3 250 гривень після чого також незаконно заволодів зазначеним транспортним засобом.

06 серпня 2014 року близько 02.00 години ОСОБА_6 поблизу будинку №63 по вул. Героїв Сталінграда м. Дніпропетровська, повторно, незаконно заволодів автомобілем ВАЗ 2101, який належить ОСОБА_10 , а також повторно таємно викрав з автомобіля майно, яке належить ОСОБА_10 , на загальну суму 1900 гривень.

12 серпня 2014 року близько о 02.00 години поблизу будинку №100 по вул. Чичеріна м.Дніпропетровська, ОСОБА_6 незаконно повторно заволодів автомобілем Ford Sierra, який належить потерпілому ОСОБА_8 .

В суді апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 підтримав свою апеляцію та просив її задовольнити, призначивши йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Прокурор та потерпілий просили вирок суду залишити без змін, посилаючись на те, що обвинуваченому призначено покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, міркування прокурора, пояснення обвинуваченого, потерпілого, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Порушень в ході судового розгляду вимог кримінального процесуального законодавства, які могли бути підставою для скасування або зміни вироку суду, перевіркою матеріалів кримінального провадження не виявлено.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так як, висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та юридична кваліфікація його дій за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України у апеляційній скарзі обвинуваченим, а також ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, тому апеляційним судом не перевіряються.

Що стосується доводів обвинуваченого щодо суворості призначеного йому покарання, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, зважаючи на наступне.

Виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, метою покарання засудженого є його виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів.

Так, призначаючи ОСОБА_6 покарання із застосуванням ст. ст. 70,71 КК України у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна, суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 65 КК України, в повній мірі врахував ступінь тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжкого та середньої тяжкості кримінальних правопорушень, дані про особу винного, який раніше судимий, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. При цьому до обставин, що пом`якшують покарання винного, суд відніс повне визнання своєї вини, щире каяття.

Зважаючи на вищенаведене та враховуючи що кримінальні правопорушення обвинуваченим скоєні в період умовно-дострокового звільнення за умисний тяжкий злочин, покарання за яке йому було призначено із застосуванням ст. 69 КК України, але належних висновків для себе не зробив, колегія суддів не вбачає підстав для застосування при призначенні ОСОБА_6 покарання у даному кримінальному провадженні положень ст. 69 КК України та вважає, що саме таке покарання, призначене судом першої інстанції, буде необхідним та достатнім для виправлення винного та запобігання новим злочинам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404,405,407 КПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Вирок Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2014 року відносно ОСОБА_6 , залишити без змін.

Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ впродовж трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали, шляхом подачі касаційних скарг безпосередньо до суду касаційної інстанції.

судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4