Справа № 127/3686/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.04.2015 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 190, ч.2 ст. 190, ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 07 червня 2014 року о 16:50 год. перебував поблизу входу до парку «Лісопарк» за адресою вулиця Хмельницьке шосе в місті Вінниці, де знаходиться пункт прокату велосипедів, що належить ФОП ОСОБА_7 . В цей час у ОСОБА_4 виник умисел на заволодіння одним спортивним велосипедом шляхом зловживання довірою, а саме шляхом отримання велосипеду під приводом прокату без мети поверненням власнику, для його подальшої реалізації з метою отриманням матеріальної вигоди. Реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, ОСОБА_4 звернувся до працівника пункту прокату ОСОБА_8 та шляхом зловживання довірою останнього, видаючи свої наміри за справжні, уклав договір про надання послуг прокату одного велосипеду марки «Magelan Hidra» (5H454 HydraSMan 18), серійний номер рами НОМЕР_1 , порядковий номер велосипеда №42 вартістю 3577,20 гривень, строком на 1 добу. При цьому, ОСОБА_4 не мав наміру вказаний велосипед повертати та виконувати умови договору. Отримавши зазначений в договорі велосипед, ОСОБА_4 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, реалізувавши велосипед, чим спричинивши потерпілому ОСОБА_7 матеріальної шкоди на вказану суму.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 11 листопада 2014 року в період часу з 12:00 год. до 13:00 год., перебуваючи в приміщенні магазину «Червоні маки» по вул. 50-річчя Перемоги 34А в м. Вінниці, попросив та отримав у своєї знайомої ОСОБА_9 для здійснення кількох дзвінків у тимчасове користування мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 210» ІМЕІ № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з флеш картою пам`яті на 8 Гб, який одразу, всупереч волі власника, здав в ломбард, однак в подальшому його викупив та повернув володільцеві. В подальшому цього ж дня 11листопада 2014 року ОСОБА_4 в період часу з 18:00 год. до 19:00 год. прийшов до приміщення магазину «Червоні Маки» по АДРЕСА_3 , де працює його знайома ОСОБА_9 . В цей момент у нього виник умисел на заволодіння мобільним телефоном останньої шляхом обману, а саме шляхом отримання мобільного телефону в потерпілої під приводом здійснення дзвінка без мети повернення власнику, для його подальшої реалізації з метою отриманням матеріальної вигоди. Після чого, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, звернувся до ОСОБА_9 з проханням дати йому мобільний телефон для здійснення дзвінків, чим ввів її в оману, оскільки вказаного робити не збирався, а хотів заволодіти її телефоном. Отримавши згоду потерпілої, яка була введена в оману, ОСОБА_4 взяв в ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 210» з флеш картою пам`яті на 8Гб, вартість яких згідно висновку експерта №1993/1994/14-21 від 25.11.2014 року складає 906, 00 гривень. В подальшому ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим мобільним телефоном, а саме реалізував його ломбарді, а отримані гроші витратив на власний розсуд, завдавши ОСОБА_9 матеріального збитку на загальну суму 906,00 гривень.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_4 19 лютого 2015 року, приблизно о 23:00 год., перебуваючи на трамвайній зупинці «проспект Юності» по вул. Келецькій в м. Вінниці, помітив незнайомого йому ОСОБА_10 з мобільним телефоном в руці. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел на відкрите викрадення чужого майна. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно та відкрито підійшов до ОСОБА_10 , який перебував на зупинці, та вирвав в нього з рук мобільний телефон марки «Lenovo A 536» в корпусі білого кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , вартість якого відповідно до висновку експерта №189 від 16.03.2015 року складає 1942,26 гривень, без флеш карти та із картами сім операторів «Київстар» № НОМЕР_6 , оператора «Лайф» № НОМЕР_7 . В подальшому ОСОБА_4 з місця злочину зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_10 матеріального збитку на загальну суму 1942,26 гривень.
Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 24 лютого 2015 року, приблизно о 18:15 год., перебуваючи неподалік будинку №14 по вул. Червоноармійській в місті Вінниці, помітив незнайомого йому малолітнього ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в руці тримав мобільний телефон. В цей момент у ОСОБА_4 виник умисел щодо відкритого викрадення чужого майна в малолітнього. Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно та відкрито, підбіг до малолітнього ОСОБА_11 та вирвав його з рук мобільний телефон марки «Sаmsung Gаlаху» моделі «GТ-S7262» ІМЕІ № НОМЕР_8 та ІМЕІ № НОМЕР_9 в корпусі білого кольору, вартість якого відповідно до висновку експерта №197 від 13.03.2015 року складає 1254,40 гривень, без флеш карти та із сім картою оператора «Київстар» № НОМЕР_10 . Після вказаного, ОСОБА_4 з місця злочину зник, а телефоном розпорядився на власний розсуд, заподіявши власнику майна батьку малолітнього потерпілого ОСОБА_12 матеріального збитку на загальну суму 1254,40 гривень.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочинів визнав, розкаявся та суду пояснив, що одного дня він зайшов до пункту прокату спортивних велосипедів та надавши свої паспортні дані для укладення договору прокату, отримав на прокат спортивний велосипед. Вказаний велосипед він здав у ломбард в цей же день, чи наступного дня, за що отримав кошти, які використав на власні потреби. Для отримання велосипеду в користування він сплатив кошти в сумі 70 гривень. Шкоду потерпілому не відшкодував, велосипед не повернув. Щодо заволодіння телефоном ОСОБА_9 . ОСОБА_4 пояснив, що потерпілу він знав та одного дня вирішив заволодіти її телефоном. Для вказаного він попросив в потерпілої телефон нібито для здійснення дзвінка. При цьому він потерпілу обманув, оскільки з самого початку не збирався дзвонити та повертати телефон потерпілій, а хотів його закласти в ломбарді. Потерпіла йому телефон передала, а він його реалізував. На даний час телефон потерпілій повернуто. Щодо заволодіння телефоном ОСОБА_10 обвинувачений зазначив, що в той день він на зупинці пр. Юності побачив потерпілого, який перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння, сидів та тримав в руках мобільний телефон. В цей час він вирішив заволодіти телефоном чоловіка. Для вказаного він підійшов до потерпілого та вирвав з рук телефон. Телефон він реалізував та йому відомо, що тепер телефон потерпілому повернуто можливо його родичами. Щодо заволодіння телефоном, який належить ОСОБА_12 то зазначив, що одного дня помітив на вулиці хлопчика, який тримав в руках телефон. Він розумів, що хлопчик є матолітнім та не зможе чинити йому опір, а тому підійшов до дитини та вирвав з його рук телефон. Хлопчик просив телефон повернути, проте він на це не реагував та з місця вчинення злочину пішов. Телефон реалізував, а гроші витратив на власні потреби. На даний час, можливо його родичі, телефон повернули. Повідомив, що злочини він вчиняв, оскільки йому були необхідні кошти, просив суворо не карати та призначити покарання з іспитовим строком.
За клопотанням сторін кримінального провадження та представника потерпілого судом досліджено письмові докази у справі, з яких вбачається, що 07.06.2014 року з заявою про вчинення злочину звернувся ОСОБА_7 . Згідно протоколу прийняття вказаної заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 09.06.2014 року ОСОБА_7 просить прийняти міри до громадянина на ім`я ОСОБА_13 , який 07.06.2014 року о 16:51 год. по вул. Хмельницьке шосе шахрайським шляхом під приводом прокату, заволодів велосипедом «Magelan Hidra» (5H454 HydraSMan 18), серійний номер рами НОМЕР_11 , чим завдав матеріального збитку на суму 3600 грн.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 09.06.2014 року, що підтверджується витягом від 25.02.2015 року з ЄРДР.

Згідно з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців ОСОБА_7 зареєстрований як фізична особа-підприємець.

З договору про надання послуг прокату велосипеда, що визнаний речовим доказом у справі, вбачається, що велосипед №42 марки «Magelan Hidra» вартістю 3600 грн. надано в прокат ОСОБА_4 на період з 07.06.2014 року з 16:50 год. по 08.06.2014 року 16:50 год. з зазначенням вартості прокату 70 гривень.
З товарного чеку №6 від 10.05.2014 року вбачається, що вартість велосипеда «Hyndra S Man18» складає 3577,20 гривень.
З постанови про визнання речовими доказами та приєднання їх до кримінального провадження від 10.02.2015 року вбачається, що зазначений договір про надання послуг прокату велосипедів від 07.06.2014 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4 визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження.
З протоколу прийняття заяви ОСОБА_9 про вчинене кримінальне правопорушення від 18.11.2014 року вбачається, що ОСОБА_9 повідомляє про вчинення щодо неї 11.11.2014 року приблизно о 18:00-19:00 год. злочину малознайомою особою на ім`я ОСОБА_13 , який перебуваючи в приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 » по АДРЕСА_3 під приводом здійснення дзвінків, шахрайським способом заволодів її телефоном марки «Nokia 210 black» вартістю 949 гривень з флеш картою пам`яті на 8 Гб вартістю 109,90 гривень.

Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 18.11.2014 року, що підтверджується витягом від 25.02.2015 року з ЄРДР.

Згідно з висновком експерта від 25.11.2014 року №1993/1994/14-21, ринкова вартість з урахуванням втрати якості (при умові робочого стану) телефону мобільного зв`язку торгової марки «Nokia» моделі «Asha 210» (ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та карти пам`яті «Silikon Power micro SDHC (class 10)» на 8 Gb з адаптером, без урахування комплектуючих та сім-карток, які були викрадені ОСОБА_9 , станом на 11.11.2014 року, складала 906,00 грн.
Згідно з постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до кримінального провадження від 21.11.2014 року мобільний телефон марки«Nokia» моделі «Asha 210 black» ІМЕІ № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з флеш картою пам`яті на 8 Гб визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження. В подальшому передано під розписку потерпілій ОСОБА_9 , що підтверджується її розпискою від 21.11.2014 року.
Згідно заяви про вчинення злочину ОСОБА_10 від 20.02.2015 року, він просить прийняти міри до невідомої особи, яка 19.02.2015 року в період часу з 21:00 до 22:00 год. на трамвайній зупинці «проспект Юності» шляхом ривка заволоділа його мобільним телефоном марки «Lenovo A 536» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , абонент НОМЕР_6 , вартістю 2500 гривень.
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 21.02.2015 року, що підтверджується витягом від 21.02.2015 року з ЄРДР.

Відповідно до висновку експерта від 16.03.2015 року №189 залишкова вартість з урахуванням зносу мобільного телефону марки «Lenovo А 536» на момент проведення експертизи могла становити 1942,26 грн.
Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 17.03.2015 року мобільний телефон марки «Lenovo A 536» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 визнано речовим доказом та повернуто власнику ОСОБА_10 , що також вбачається з розписки ОСОБА_10 від 17.03.2015 року про отримання на зберігання мобільного телефону.
З протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.02.2015 року, вбачається, що ОСОБА_14 просить прийняти міри до невідомої особи, яка 24.02.2015 року приблизно о 18:15 год. біля входу в під`їзд №5 будинку АДРЕСА_4 відкрито відібрала у її сина малолітнього ОСОБА_11 2006 року народження мобільний телефон «Sаmsung Gаlаху» моделі «GТ-S7262».
Вказана заява зареєстрована у встановленому порядку 24.02.2014 року, що підтверджується витягом від 26.02.2014 року з ЄРДР.

Відповідно до висновку експерта від 13.03.2015 року №197 залишкова вартість мобільного телефону марки «Sаmsung Gаlаху» моделі «GТ-S7262» ІМЕІ № НОМЕР_8 та ІМЕІ № НОМЕР_9 без сім та флеш карт, який був викрадений у ОСОБА_11 згідно його фізичного та технічного стану (зносу) станом на момент проведення експертизи могла становити 1254,40 грн.
Постановою про визнання речових доказів та приєднання їх до кримінального провадження від 10.03.2015 року мобільний телефон марки «Sаmsung Gаlаху» моделі «GТ-S7262» ІМЕІ № НОМЕР_8 та ІМЕІ № НОМЕР_9 з сім картою оператора «Київстар» з написом: « НОМЕР_12 та НОМЕР_13 » (номер НОМЕР_10 ) визнано речовим доказом та після проведення експертиз передано для подальшого зберігання під розписку представнику потерпілого ОСОБА_14 , потерпілим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , що також вбачається з розписки про отримання речового доказу на зберігання від 13.03.2015 року.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. З`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.

Вищенаведене свідчить, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочинів доведена в судовому засіданні стороною обвинувачення сукупністю належних та допустимих доказів у справі. Так, суд приймає до уваги як достатній доказ винуватості обвинуваченого його показаннями, надані в судовому засіданні, оскільки вони є добровільними, узгоджуються з письмовими доказами у справі та підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 сукупності корисливих злочинів.
Так, ОСОБА_4 добровільно повідомив суду всі обставини вчинення злочинів, зазначив на час місце, спосіб їх вчинення, повідомив про майно, що стало предметом злочинного посягання, підтвердив наявність корисливого мотиву вчинення злочинів та реалізацію вказаним мети незаконного збагачення. Так, з показань обвинуваченого вбачається, що він діяв шахрайським способом, вводячи потерпілу в оману повідомивши їй неправдиву інформацію про бажання використати та потім повернути телефон, так і зловживаючи довірою працівника прокату, а саме прикриваючи свої дійсні наміри щодо заволодіння чужим майном укладенням цивільно-правової угоди договору, що надало йому змогу безперешкодно заволодіти чужим майном. Суд враховує, що вказані дії є характерними для шахрайства, оскільки потерпілі, внаслідок свідомих дій ОСОБА_4 не здогадувались про його дійсні наміри та добровільно передали йому майно, намір заволодіти яким він переслідував. Показання ж ОСОБА_4 щодо обставин заволодіння телефонами потерпілого ОСОБА_10 та малолітнього потерпілого, свідчать про відкритий спосіб вчинення вказаного злочину, характерний саме для грабежу, оскільки в кожному випадку потерпілі усвідомлювали характер протиправних дій обвинуваченого, так само як і сам ОСОБА_4 , який виривав телефони з рук вказаних осіб, розумів, що його дії не залишились непоміченими для потерпілих осіб.

Суд приймає до уваги, що вказані показання обвинуваченого узгоджуються з сукупністю інших доказів у справі, а саме з заявами потерпілих, зміст яких підтверджує повідомлені обвинуваченим обставини вчинення злочинів, в тому числі час, місце, спосіб їх вчинення та майно, яким заволодів ОСОБА_4 . Суд, приймає до уваги і те, що досудовим розслідуванням підтверджено належними доказами у справі і вартість предметів злочинів, що вбачається з висновків експертизи та товарного чеку.

Вказані докази у справі є достатніми для висновків суду про наявність в діях ОСОБА_4 складів злочинів та надання правової кваліфікації дій обвинуваченого.

Суд, оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 190 КК України (шахрайство), а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (епізод заволодіння майном ФОП ОСОБА_7 ).
При цьому суд виключає з кваліфікації дій ОСОБА_4 ознаку шахрайства заволодіння чужим майном шляхом обману. Так, кваліфікація дій ОСОБА_4 надана обвинуваченням за вказаним епізодом містить посилання на наявність одночасно двох альтернативних способів вчинення шахрайства, з зазначенням, що ОСОБА_4 вчинив вказаний злочин «шляхом обману чи зловживання довірою». При цьому прокурором наявність ознаки шахрайства вчиненого шляхом обману не доведено. Суд враховує, що обманом є повідомлення неправдивих відомостей, або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені. Разом з тим, з доказів у справі, а саме речового доказу договору між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вбачається, що обвинувачений жодної інформації про себе не приховав, все необхідне повідомив та ще й надав копію свого паспорту для укладення договору. Вказане свідчить, що ОСОБА_4 не здійснив обману з метою заволодіння чужим майном, а укладення угоди є саме ознакою вчинення шахрайства шляхом зловживання довірою. Так, зловживання довірою це вид обману, що полягає у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих в тому числі і на цивільно-правових відносинах, що свідчить про вчинення ОСОБА_4 шахрайства саме таким способом - шляхом зловживання довірою.

Дії ОСОБА_4 щодо заволодіння майном ОСОБА_9 суд кваліфікує за ч.2 ст. 190 КК України (шахрайство), а саме заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.
При цьому суд виключає з кваліфікації дій ОСОБА_15 ознаку шахрайства заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, оскільки прокурором наявність вказаної ознаки не доведено. Як вже наводилось, обманом є повідомлення неправдивих відомостей, або замовчування відомостей, які мають бути повідомлені. Судом на підставі показань ОСОБА_4 встановлено, що він обманув потерпілу повідомив їй неправду інформацію про бажання здійснити дзвінок. При цьому суд звертає увагу, що згідно з заявою про вчинення кримінального правопорушення потерпіла просила прийняти міри до маловідомої особи, яка заволоділа її мобільним телефоном. Таким чином, в довірливих відносинах з потерпілою обвинувачений не перебував, а відтак і не міг заволодіти його мобільним телефоном зловживаючи його довірою. За таких підстав суд вважає, що прокурором безпідставно та всупереч доказів у справі, які підтверджують лише спосіб обману, включено до кваліфікації дій обвинуваченого об`єктивні ознаки шахрайства які обвинувачений не вчиняв, що є підставою для прийняття судом рішення про їх виключення з кваліфікації.
Дії ОСОБА_4 щодо вчинення злочинів 19.02.2015 року та 24.02.2015 року суд кваліфікує за ч.2 ст. 186 КК України (грабіж), а саме відкрите викрадення чужого майна, вчинені повторно.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Згідно довідок КП ВОНД «Соціотерапія» та ВОПНЛ ім. Ющенка ОСОБА_4 на обліках у вказаних закладах не перебуває.
З характеристики на ОСОБА_4 вбачається, що скарг на нього не надходило.
З вимог про судимість вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив сукупність умисних корисливих злочинів, серед яких два тяжких, вину у вчиненні злочинів визнав, офіційно не працює, шкоду відшкодував частково.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений вину визнав, щиро розкаявся та оцінює зазначене як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає вчинення злочину щодо малолітньої особи, оскільки потерпілий ОСОБА_11 2006 року народження та сам обвинувачений в судовому засіданні повідомив, що розумів та бачив, що вчинює злочин відносно дитини.

З урахуванням конкретних обставин справи, наявності обтяжуючої покарання обставини, особи обвинуваченого, який вчинив чотири умисні корисливі злочини, два з яких є тяжкими, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових злочинів буде остаточне покарання у виді позбавлення волі, оскільки інший вид остаточного покарання є недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Враховуючи, що ОСОБА_4 вчинено сукупність злочинів, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 70 КК України та призначити остаточне покарання обвинуваченому за сукупністю злочинів.

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином в сумі 79808,44 гривень та моральної в сумі 5000 гривень суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 1177 ЦК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого та шкода завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
З цивільного позову ОСОБА_7 вбачається, що матеріальна шкода, завдана злочином складається з 70150 гривень за перевищення часу прокату та 9658,44 гривень вартості велосипеду.
На обґрунтування вказаного позову потерпілий посилається на п.5 Договору про надання послуг прокату велосипеду, згідно якого за кожну наступну годину прокату сплачується 10 гривень.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволення позову в цій частині виходячи з того, що між обвинуваченим та потерпілим цивільно-правових відносин не виникло, оскільки вказаний договір є лише способом обману (вчинення злочину). Жодних цивільно-правових відносин між зазначеними особами не існує, що свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності ОСОБА_4 за невиконання умов договору.
При вирішенні питання щодо стягнення з обвинуваченого вартості велосипеду, суд приймає до уваги, що згідно обвинувачення шкода, завдана злочином становить 3577,20 гривень, що підтверджується копією товарного чеку наданого досудовому розслідуванню самим потерпілим.
За таких обставин суд не вбачає підстав стягувати з обвинуваченого на користь потерпілого кошти в більшій сумі, оскільки жодним доказом у справі не підтверджується більша вартість вказаного велосипеду. При цьому суд звертає увагу, що надана представником потерпілого довідка про вартість велосипеду в доларах США та відповідно збільшення розміру завданих збитків не є підставою для стягнення вказаної суми, оскільки жодного доказу, що підтверджує придбання потерпілим велосипеду саме у доларах США суду не надано.
Згідно ст. 23 ЦК України моральна шкода, серед іншого, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до п. 9 ППВСУ № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру й обсягу заподіяних позивачеві моральних чи фізичних страждань, наявності інших негативних наслідків, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Суд вважає, що вчинення протиправного діяння завдало душевних страждань потерпілому, мало негативні наслідки для його життя, що зумовлює висновок суду про заподіяння потерпілому моральної шкоди.
Разом з тим, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд виходячи з засад розумності та справедливості вважає, що з обвинуваченого слід стягнути 1000,00 гривень моральної шкоди.
Вказане зумовлює рішення суду про часткове задоволення позову.
Крім того, з обвинуваченого слід стягнути судові витрати у справі, які згідно із довідкою про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні до висновку експерта від 13.03.2015 року №197 становлять 384,00 гривень, згідно довідки витрати на проведення експертизи № 189 від 16.03.2015 року складають 384,00 гривні та згідно довідки витрати на проведення товарознавчої експертизи № 1993/1994/14-21 від 25.11.2014 року складають 590,40 гривні та вирішити питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 190, ч.2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч.2 ст. 186 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі,

за ч.1 ст. 190 КК України у виді одного року обмеження волі,

за ч.2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70, ст. 72 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим та призначити остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати починаючи з часу його затримання, тобто з 24 лютого 2015 року.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 залишити без змін утримання під вартою.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 3577,20 гривень матеріальної шкоди завданої злочином та 1000,00 гривень моральної шкоди завданої злочином.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 243,60 гривень судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення експертиз у кримінальному провадженні в сумі 1358,40 гривень.

Речовий доказ у справі, а саме договір про надання послуг прокату велосипедів від 07.06.2014 року між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон марки «Nokia» моделі «Asha 210 black» ІМЕІ № НОМЕР_2 та НОМЕР_3 з флеш картою пам`яті на 8 Гб, переданий на зберігання ОСОБА_9 залишити останній.

Речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон марки «Lenovo A 536» білого кольору ІМЕІ НОМЕР_4 , ІМЕІ НОМЕР_5 , переданий на зберігання ОСОБА_10 залишити останньому.
Речовий доказ у справі, а саме мобільний телефон марки «Sаmsung Gаlаху» моделі «GТ-S7262» ІМЕІ № НОМЕР_8 та ІМЕІ № НОМЕР_9 з сім картою оператора «Київстар», переданий на зберігання ОСОБА_14 , ОСОБА_11 і ОСОБА_12 залишити останнім.
На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, а особою, що перебуває під вартою протягом 30 днів з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: