ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 486/1013/15-к
Провадження № 1-кп/486/94/2015
16 липня 2015 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області
у складі:головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі - ОСОБА_2 ,
з участю: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Арбузинка Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) 01.08.2006 р. Южноукраїнським міським судом Миколаївської області за ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 122 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки;
2) 21.01.2008 р. Ленінським районним судом міста Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнився 11.03.2011 р. із ВК № 72 Миколаївської області за постановою Вознесенського міського суду від 03.03.2011 р. умовно-достроково на не відбутий строк: 1 рік 7 місяців 8 днів,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
24 травня 2015 року близько 09-50 год. в м. Южноукраїнськ Миколаївської області ОСОБА_4 зустрівся на вулиці зі своєю знайомою ОСОБА_5 , яка запропонувала трішки відпочити на узбіччі річки Південний Буг. Для купівлі продуктів та напоїв, вони вдвох зайшли до супермаркету «Копійка» по вулиці Миру, 14 «б» в місті Южноукраїнськ, де ОСОБА_5 придбала продукти харчування та пиво, розрахувавшись на касі через термінал своєю кредитною карткою «Приват- Банк» № НОМЕР_1 на загальну суму 210,53 гривень. Коли ОСОБА_5 набирала таємний пін-код «1406», при цьому тихо повторюючи його, ОСОБА_4 , який знаходився поруч, почув це. Розрахувавшись, ОСОБА_5 , поклала картку до внутрішньої кишені своєї жіночої сумки. Потім останні на таксі поїхали до річки Південний Буг неподалік міського пляжу в межах м. Южноукраїнськ. В ході відпочинку ОСОБА_5 тимчасово відлучилась від місця відпочинку і в цей час у ОСОБА_4 виник умисел на таємне заволодіння кредитною карткою останньої з метою зняття з її рахунку грошових коштів. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 дістав з внутрішньої кишені сумки ОСОБА_5 кредитну картку № НОМЕР_1 та заховав її в кишені своїх шортів. Близько 11-10 год. ОСОБА_4 по просьбі ОСОБА_5 викликав таксі, на якому вони повернулися до м. Южноукраїнськ, де розійшлись по своїм справам. Після того ОСОБА_4 у першій половині дня 24.05.2015 р. з рахунку викраденої кредитної картки, знаючи пін-код, зняв грошові кошти, а саме:
- о 11-35 год. зняв грошові кошти в сумі 1000 гривень в банкоматі № 7177 за адресою: магазин «Продукти», вул. Миру, 9;
- о 11-38 год. через термінал в магазині «Форум» по вул. Миру, 9 придбав цигарки і пиво, розрахувавшись грошовими коштами з викраденої кредитної картки на суму 53,70 грн.;
- о 13-16 год. зняв грошові кошти на суму 3 000 гривень в банкоматі № 0510 за адресою: «Критий ринок», вул. Дружби народів, 19-6;
- о 13:24 год. зняв грошові кошти на суму 700 гривень в банкоматі № 5520 за адресою: магазин «Вікторія», вул. Дружби народів, 44.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
18 червня 2015 року між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення у кримінальному провадженні № 0000493 від 04.06.2015 р..
Відповідно до умов вищевказаної угоди потерпіла та обвинувачений у кримінальному провадженні № 0000493 від 04.06.2015 р. за спільною ініціативою та добровільно у відповідності до ст. ст. 468, 469, 471 КПК України уклали дану угоду про примирення, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 185 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 4 753,70 гривень, яку обвинувачений ОСОБА_4 відшкодував повністю, а також узгоджене покарання обвинуваченому за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді обмеження волі на 1 (один) рік з застосуванням ст. 75 КК України із звільненням від відбування покарання на 1 (один) рік., а також згідно п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання. Також в даній угоді зазначено, що обвинувачений та потерпіла розуміють наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.
Перевіривши угоду про примирення на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд вважає, що вищевказана угода повністю відповідає вимогам чинного законодавства, так як містить всі необхідні реквізити, визначені ст. 471 КПК України, тобто зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата укладення угоди та підписи сторін.
В підготовчому судовому засіданні потерпіла та обвинувачений підтвердили суду, що угода про примирення укладена між ними добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Прокурор не заперечував проти затвердження угоди про примирення.
Дослідивши угоду про примирення, вислухавши доводи обвинуваченого, враховуючи позицію потерпілої, а також думку прокурора, суд вважає, що угода про примирення укладена між обвинуваченим і потерпілим відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони примирилися добровільно, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.
За таких обставин суд прийшов до висновку, що угода про примирення, укладена між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 підлягає затвердженню.
А тому, керуючись ст. ст. 374-376, 475 КПК України, суд
З А С У Д И В :
Угоду про примирення від 18 червня 2015 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному 04.06.2015 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000493, - затвердити.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у вигляді обмеження волі на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.
На підставі п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1