Справа №
11-424 / 2007 р. Головуючий
Категорія: ст. 286 ч.2 КК
Доповідач: Кузюра М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2007
року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду
Чернігівської області в складі:

головуючого:
судді Кузюри М.М.

суддів: Антипець В.М.,
Борисенка І.П.

з участю
прокурора Євхименка В.В.

засудженого ОСОБА_1.

потерпілого ОСОБА_2.

розглянула у
відкритому судовому засіданні у м. Чернігові кримінальну справу за апеляцією
потерпілого ОСОБА_2. на вирок Ічнянського районного суду Чернігівської області
від 14 березня 2007 року.

Цим вироком:
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженецьАДРЕСА_1 Носівського району Чернігівської області,
мешканець смт. Парафіївка АДРЕСА_2 Ічнянського району Чернігівської області,
громадянин України, освіта вища, одружений, на утримані має двох неповнолітніх
дітей, працюює завідуючим Парафіївського ДЛВМ при Ічнянській державній лікарні
ветеринарної медицини, раніше не судимий, -

засуджений за
ст. 286 ч. 2 КК України до 3-х років 6-ти
місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами
строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 75 КК України
ОСОБА_1 звільнений
від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки.

Стягнуто з
ОСОБА_1:

- на користь районного бюджету за стаціонарне лікування
потерпілого ОСОБА_2. 3042
грн. 90 коп.;

- судові витрати
в сумі 204 грн. за
проведення автотехнічної експертизи;

- на
користь ОСОБА_2. в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 3577
грн. 88 коп., в
рахунок відшкодування моральної шкоди 5000
грн., а також в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 310 грн.;

ОСОБА_1.
визнаний судом винним та засуджений за те, що 03 листопада 2006
року близько 16 год. ЗО
хв., знаходячись в стані алкогольного сп'яніння і керуючи автомобілем марки ВАЗ
2101 д.н.з. НОМЕР_1 без належного оформлення документів на право його
керування, на автошляху Талалаївка -Ічня - Дмитрівка -Харків, на 200 км. даного
автошляху неподалік від смт. Парафіївка Ічнянського району Чернігівської
області, після виконання маневру роз'їзду із зустрічним автомобілем в порушення
вимог п.п. 2.1; 2.3 а, б; 2.9-а; 10.1; 12.1; 12.2; в умовах недостатньої
видимості (сутінках) і не вибравши безпечної швидкості та дистанції руху, не
впорався з керуванням даного автомобіля, яких знаходився в технічно-несправному
стані із-за непрацюючих гальм задніх коліс автомобіля, скоїв зіткнення з
причепом трактора Т-25 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2., внаслідок чого
відбулося перекидання трактора Т-25. При цьому потерпілий ОСОБА_2. отримав тілесні
ушкодження, які були небезпечними для життя в момент отримання та відносяться
до категорії тяжких тілесних ушкоджень. Дані порушення правил дорожнього руху
засудженим ОСОБА_1. знаходяться
в причинному зв'язку з ДТП і отриманням потерпілим тяжких тілесних ушкоджень
небезпечних для життя в момент заподіяння.

В апеляції
потерпілий ОСОБА_2. просить
вирок суду від 14 березня 2007 року скасувати,
а справу направити на новий розгляд в іншому складі суду. Вважає, що через
неповноту та однобічність судового слідства, невірно встановлено розмір
заподіяної йому матеріальної та моральної шкоди. Також вважає, що призначене
покарання не відповідає тяжкості злочину та особі засудженого. Вказує, що в
судовому засіданні він надав достатньо доказів, які підтверджують втрату ним
значного заробітку внаслідок ДПТ, на що суд не звернув уваги. Також суд не взяв
до уваги інші надані ним докази, які підтверджують нанесення йому ОСОБА_1.
значно вищої матеріальної та моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача по справі, пояснення потерпілого, який апеляцію підтримав частково
та не наполягає на позбавленні волі засудженого, але просить задовольнити її в
частині вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, пояснення
засудженого, який просить залишити вирок суду без змін, міркування прокурора,
який також заперечує проти доводів апеляції, перевіривши матеріали кримінальної
справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія судців не знаходить підстав для
задоволення апеляції.

Вирок суду
ґрунтується на доказах, які належно проаналізовані судом, є достовірними та
достатніми, і повністю підтверджують винуватість засудженого ОСОБА_1 в скоєнні
інкримінованого йому злочину, що ніким не оскаржується.

В частині
вирішення цивільного позову суд мотивував своє рішення і колегія суддів не
знаходить підстав для зміни вироку в цій частині, не наведено таких підстав і в
скарзі адвоката.

Так, потерпілим ОСОБА_2. в суді був заявлений цивільний позов
про відшкодування матеріальних збитків, а саме: витрат на лікування, оплати
вартості рентгену, оплати послуг експерта, витрати по відновлювальному ремонту
трактора та причепа, а також витрати на проїзд.

Судом задоволено
усі ці вимоги, окрім відшкодування вартості витрат на проїзд, і колегія суддів
вважає такий висновок вірним, оскільки потерпілим не наведено достатніх
доказів, що ці витрати понесені саме ним, так як сам потерпілий не заперечує
того, що вказані витрати понесені його родичами в зв'язку з поїздками до нього
в лікарню для відвідування.

Стосовно того,
що витрати на ремонт трактора та причепа є значно більшими, потерпілим не
надано суду відповідних підтверджуючих документів, тому вимоги потерпілого були
задоволені, виходячи з наявних доказів і цього не заперечував потерпілий у
суді. В разі виникнення додаткових матеріальних витрат у потерпілого в зв'язку
з наслідками ДТП, він не позбавлений права відшкодування таких збитків у
порядку цивільного судочинства.

Недоотримана
заробітна плата за лікарняними листами та втрата заробітку не належать до
прямих збитків від злочину, тому доводи апеляції в цій частині необґрунтовані.

Позов у частині
відшкодування моральної шкоди суд першої інстанції також вирішив у
відповідності з чинним законодавством та з врахуванням тих моральних страждань
та життєвих негараздів, яких зазнав потерпілий внаслідок злочину.

За таких
обставин колегія не знаходить підстав до скасування вироку, тому апеляція
потерпілого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.
ст. 365, 366, 377 КПК
України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
потерпілого ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ічнянського районного
суду Чернігівської області від 14
березня 2007 року
щодо ОСОБА_1 - без
змін.