Справа № 11 - 700 2007 року. Категорія: ч. 2 ст. 187 КК України.
Головуючий у першій інстанції: Саєнко В.В. Доповідач апеляційного суду:
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2007 року колегія суддів судової палати у
кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

Головуючого:
Ржепецького О.П.

Суддів: Куценко
О.В., Войтовського С.А.

За участю

Прокурора: Буца
Г.О.

Законного
представника засудженого: ОСОБА_1

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну
справу за апеляціями засудженого ОСОБА_1 його захисника ОСОБА_2 та законного
представника ОСОБА_1 на вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської
області від 13 червня 2007 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженець м. Первомайська Миколаївської
області, раніше не судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі;
за ч. 1 ст. 187 КК України до трьох років позбавлення волі; за ч. 2 ст. 187 КК
України до семи років позбавлення волі без конфіскації майна згідно ст.. 98 КК України.
На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання призначено, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на сім років без
конфіскації майна.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець с
Новомиколаївське Врадіївського району Миколаївської області, раніше не
судимий,

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 104 КК України засудженого звільнено від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком в два роки. Згідно п. п. 3,4 ст. 76 КК
України засудженого зобов'язано повідомляти органи кримінально

- виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи, періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально - виконавчої системи.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 і ОСОБА_3 в солідарному порядку по 700
гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди; з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
770 гривень 25 копійок на відшкодування матеріальної шкоди, а до досягнення
ними повноліття або набуття майна достатнього для відшкодування шкоди,
стягнення проводити з їх батьків ОСОБА_1, ОСОБА_3

Згідно вироку суду, 24 листопада 2006 року, коло 5 години ранку, ОСОБА_1 за
попереднім зговором з ОСОБА_3. на вулиці Гру шевського в м. Первомайську з
застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілої
ОСОБА_5, заволоділи її майном на загальну суму 378 гривень.

В кінці листопада 2006 року на вулиці Грушевського в м. Первомайську біля
сходів до парку імені Петровського, коло 4 години ранку, з застосуванням
насильства яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілої ОСОБА_6
заволодів її майном не суму 12 гривень 25 копійок. 2 грудня 2006 року о 17
годині в тому ж місці, тим же способом заволодів майном ОСОБА_7 на суму 282
гривні.

2 грудня 2006 року о 20 годині ОСОБА_1 на вулиці Автодорівській в м.
Первомайську з погрозою насильством небезпечним для життя і здоров'я потерпілої
ОСОБА_8, заволодів її майном на суму 20 гривень.

5 грудня 2006 року о 17 годині на вулиці Радянській в м. Первомайську,
ОСОБА_1 застосувавши насильство небезпечне для життя та здоров'я до потерпілої
ОСОБА_4, заволодів її майном вартістю 769 гривень.

В апеляціях засуджений ОСОБА_1 та його захисник ОСОБА_2 просять вирок суду
змінити. На їх думку, в судовому засіданні не добуто доказів того, що
засудженим вчинені злочини щодо потерпілих ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8
Вважають, що в наслідок незаконного затримання неповнолітнього ОСОБА_1 та
незаконних дій щодо нього, ним були дані недостовірні покази про вчинення
вказаних злочинів. Оспорюють і кваліфікацію дій ОСОБА_1 за епізодом нападу на
потерпілу ОСОБА_4, оскільки, на їх думку, тілесні ушкодження потерпіла отримала
внаслідок особистої необережності.

Законний представник неповнолітнього засудженого ОСОБА_1 в апеляції оспорює
вирок суду в
частині вирішення цивільного
позову

потерпілої
ОСОБА_5 На її думку, шкода
потерпілій відшкодована в повному
обсязі, а тому підстав до стягнення з неї 700 гривень не має.

Заслухавши доповідача, пояснення законного представника ОСОБА_1, яка
просила задовольнити апеляції, думку прокурора про законність вироку та
відсутність підстав до задоволення апеляцій, вивчивши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів вважає апеляції такими, що підлягають частковому
задоволенню з таких підстав.

Дослідженими судом доказами встановлена вина засудженого ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч.2 ст. 187 КК України.

Як видно з показів засудженого ОСОБА_1, які від давав в ході розслідування
та в судовому засіданні, 24. 11. 2006 року він за попереднім зговором з
ОСОБА_3. в стані алкогольного сп'яніння на вулиці Грушевського в м.
Первомайську відкрито заволоділи майном ОСОБА_5

Вказані пояснення засудженого підтверджуються показами засудженого ОСОБА_3,
потерпілої ОСОБА_5

При допиті ОСОБА_1 в якості підозрюваного ( а. с. 128-129 ) та
обвинуваченого ( а. с. 143-144 ) він не заперечував, що 5 грудня 2006 року коло
17 години на вулиці Радянській в м. Первомайську з метою заволодіння майном
ОСОБА_4 намагався вирвати сумку з її рук. Оскільки потерпіла не випускала
сумку, сильно смикнув і потяг по сходам переходу. Жінка впала на сходах і
випустила сумку.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила ці покази і пояснила, що ОСОБА_1 тягнув її за
сумку по сходах і вона впала ударившись головою о сходи. Нападник втік з
сумкою.

Висновок судово - медичної експертизи від 23. 01. 2007 року ( а. с. 99 )
свідчить, що у потерпілої ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження в області голови
та спадини кінцівок. Вказані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких,
які потягли короткочасний розлад здоров'я.

Досліджені судом покази свідків Сорокіної Н.М. та Сорокіна В.І. свідчать
про те, що ОСОБА_1 розпорядився майном потерпілої ОСОБА_4( а. с. 78, 79 ).

Вказаним доказам суд дав належну оцінку і прийшов до вірного висновку про
те, що ОСОБА_1 заволодів майном ОСОБА_4 лише після заподіяння насильства
небезпечного для життя і здоров'я щодо потерпілої, а тому обґрунтовано
кваліфікував дії засудженого як розбійний напад.

В зв'язку з цим не можуть бути прийняті до уваги твердження засудженого та
його захисника про помилковість кваліфікації* дій за цим епізодом.

В ході досудового слідства ОСОБА_1 пояснював, що наприкінці листопада 2006
року о 4 годині ночі на вулиці Грушевського в м. Первомайську вирвав з рук
жінки пакет з речами і не зважаючи на її крики, втік. В пакеті знаходились
рушник, шкарпетки та продукти харчування.

2 грудня 2006 року о 17 годині на вулиці Радянській
вирішив пограбувати жінку яка йшла вилицею. Став виривати з її рук сумку, але
жінка не випускала її та кричала. Сильно смикнув за сумку і жінка її випустила.
З викраденим побіг до парку де виявив в сумці 12 гривень та інші речі.

Ці покази ОСОБА_1 підтвердив в ході відтворення обстановки і обставин
події, що видно з протоколу від 26 грудня 2006 року ( а. с. 13 - 23 ).

Допитані судом потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 повністю підтвердили покази
засудженого щодо обставин пограбування та переліку майна, яким він заволодів.

Зважаючи на вказані докази, суд обґрунтовано спростував твердження
засудженого в судовому засіданні про те, що злочин щодо вказаних потерпілих він
не вчиняв.

Як в ході розслідування так і в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8
пояснювала, що 2 грудня 2006 року, коло 20 години, на вулиці Автодорівській в
м. Первомайську, ОСОБА_1 повалив її на землю і погрожуючи вбивством в разі
чинення опору, нишпорив по кишенях куртки. Оскільки в їх сторону йшов чоловік,
він втік. З кишені зникли 20 гривень.

При допиті в якості обвинуваченого ( а. с. 143 - 144 ) ОСОБА_1 підтвердив
факт нападу на потерпілу і пояснив, що схопив потерпілу за шию і повалив на
землю маючи намір пограбувати її. Оскільки до них біг чоловік, втік з місця
події. Вказані покази засуджений підтвердив на місці події при відтворенні
обстановки і обставин події ( а. с. 13 - 23 ).

Вважаючи вказані докази достовірними, суд вірно спростував доводи
засудженого в судовому засіданні про те, що вказаного злочині він не вчиняв.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 було затримано 14.12.2006 року
( а. с. 123 ) і про факт затримання повідомлено його маму ОСОБА_9( а. с. 125 ).
Право на захист йому було роз'яснено 14.12.2006

року ( а. с. 122 ) і
призначено захисника ( а. с. 123 ). Захисника було допущено до участі у справі
15.12.2006 року і перший допит в якості підозрюваного проведено з участю захисника
( а. с. 128 - 129 ). Про час і місце проведення відтворення обстановки і
обставин події захисника було повідомлено 23.12.2006 року ( а. с. 145 ).

Скарги щодо застосування до неповнолітнього незаконних методів отримання
показів перевірені Первомайською міжрайонною прокуратурою і постановою від
20.02.2007 року в порушенні кримінальної справи відмовлено ( а. с. 204 ).

Таким чином, посилання в апеляціях засудженого та його захисника на
порушення органом розслідування процедури затримання та права на захист є
необгрунтованими.

Судом були допитані свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 , які
на думку засудженого та його захисника підтверджують факт знаходження ОСОБА_1
під час вчинення злочинів у відношенні ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 дома, та
обґрунтовано спростовані іншими доказами, які визнані судом достовірними.

Таким чином, підстав до скасування вироку у частині
засудження ОСОБА_1 за вказаними епізодами не має, як і не має підстав до
перекваліфікації дій засудженого за епізодом нападу на потерпілу ОСОБА_4

Вирішуючи питання про покарання засудженого ОСОБА_1. суд врахував те, що
ним вчинено тяжкі злочини, а також як обтяжуючі обставини: вчинення злочину в
стані алкогольного сп'яніння, відсутність розкаяння.

З матеріалів справи та вироку суду вбачається, що у стані алкогольного
сп'яніння вчинено лише злочин 24.11.2006 року, зважаючи на вік засудженого на
той час, а саме - 15 років, колегія суддів вважає можливим не визнавати цю
обставину як обтяжуючу покарання. Не може бути визнана обтяжуючою обставиною відсутність
розкаяння, оскільки така обставина не міститься в переліку ч. 1 ст. 67 КК
України.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 вчинив злочини в неповнолітньому віці, а саме у
віці 15-16 років, посередньо характеризується за місцем навчання та позитивно
за місцем проживання, частково відшкодував збитки потерпілим, колегія суддів
вважає можливим призначити йому покарання за ч. 2 ст. 187 КК України з
застосуванням вимог ст. 69 КК України.

Вирішуючи остаточно цивільний позов ОСОБА_5 суд допустив
помилку. В резолютивній частині вироку суд послався на стягнення моральної
шкоди з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в солідарному порядку, але фактично вказав долі, які
підлягають стягненню. Крім того, суд не вказав на користь кого слід провадити
стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок в частині вирішення
цивільного позову ОСОБА_5 підлягає скасуванню, а справа направленню на новий
судовий розгляд.

Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК
України, колегія суддів

Ухвалила:

Апеляції засудженого ОСОБА_1 та його захисника ОСОБА_2,
законного представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13
червня 2007 року в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_5 скасувати і
справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до цього ж суду в
порядку цивільного судочинства.

Вирок Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 13
червня 2007 року змінити. ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 187 КК України, з застосуванням
вимог ст. 69 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі на п'ять
років без конфіскації майна.

На підставі ст. 70 КК України остаточне покарання за сукупністю злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187 КК України, призначити у
виді позбавлення волі на п'ять років без конфіскації майна.

В решті вказаний вирок у відношенні ОСОБА_1 залишити без зміни.