Справа № 11-1000/11 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук О.Я.
Доповідач: Романюк М. Ф.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Романюка М.Ф.

суддів Галина В.П., Михайлишин Г.Я.,

з участю прокурора Шведуна С.В.

захисників ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальну справу за апеляціями захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 та прокурора, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції, на постанову попереднього розгляду судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2011 року,

встановила:

цією постановою кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст. 190, ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190, ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358, ч.3 ст. 28, ст. 304 КК України; ОСОБА_8 за ч.4 ст. 190; ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358; ч.3 ст. 28, ст. 304 КК України; ОСОБА_9 за ч.4 ст. 190; ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358; ч.3 ст. 28, ст. 304 КК України; ОСОБА_6 за ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358; ч.3 ст. 28, 304 КК України; ОСОБА_10 за ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358; ч.3 ст. 28, ст. 304 КК України; ОСОБА_11 за ч.4 ст. 190; ч.2 ст. 15, ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ст. 304 КК України; ОСОБА_12 за ч.4 ст. 190; ч.3 ст. 28, ч.3 ст. 358 КК України повернуто прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування.

Обраний запобіжний захід ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7 взяття під варту, а ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 підписку про не виїзд, залишено без змін.

В апеляції захисник-адвокат ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 покликається на те, що суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

Вважає, що недопустимо направлення справ на додаткове розслідування у випадках, коли відсутня система необхідних доказів, які підтверджували б пред'явлене обвинувачення, але слідчими органами вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, а тому за таких обставин суд повинен прийняти остаточне рішення і постановити виправдувальний вирок.

Зазначає, що захисником було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу на підписку про невиїзд, однак дане клопотання не було розглянуто по суті.

Просить скасувати постанову судді Залізничного районного суду м. Львова та змінити ОСОБА_6 запобіжний захід на підписку про невиїзд.

Обвинувачений ОСОБА_6 подав до суду заяву в якій відмовляється від апеляційних вимог заявлених в його інтересах адвокатом ОСОБА_13, окрім зміни йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. За таких обставин апеляційні вимоги адвоката ОСОБА_13 не підлягають розгляду апеляційним судом, окрім вимоги про зміну запобіжного заходу.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом І інстанції покликається на те, що постанова попереднього розгляду справи є необгрунтованою, винесеною з надуманих підстав.

Зазначає, що в матеріалах кримінальної справи наявні банківські документи, а саме заяви про вчинення злочинів, довідки про стан заборгованості за отриманими шахрайським шляхом обвинуваченими кредитами, а також цивільні позови банківських установ, які скеровано як безпосередньо органу досудового слідства, так і в суди м. Львова. І на підставі вказаних документів досудовим слідством виведено розмір заподіяної банкам шкоди по кожному епізоду злочинної діяльності обвинувачених.

Вважає, що сам факт добровільного погашення ряду отриманих окремими обвинуваченими кредитів є виключно пом'якшуючою вину обставиною, хоча такі кредити отримувались шахрайським шляхом з використанням підроблених документів (т.8 а.с.1-3, 27-55); т.12 а.с.68; т.19 а.с.22-24, 28-30, 51-56, 72, 78, 244-245).

Наголошує, що мотиви суду в частині необхідності проведення по справі судово-економічної експертизи для об'єктивного визначення дійсного розміру заподіяної шкоди кожній із банківських установ, не є достатніми для повернення справи на додаткове розслідування, оскільки можуть бути усунуті як самим судом під час судового розгляду кримінальної справи, так і шляхом надання органу досудового слідства на стадії судового розгляду справи судового доручення в порядку ст. 315-1 КПК України.

Звертає увагу, що посилання суду на відсутність прийнятих органом досудового слідства процесуальних рішень стосовно вказаних вище осіб про їх притягнення чи звільнення від кримінальної відповідальності, є надуманим, оскільки відносно ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19 винесено постанови про порушення кримінальної справи та їх притягнення до кримінальної відповідальності в складі організованої групи і кримінальну справу виділено в окреме провадження з оголошенням останніх в розшук, а тому рішення про виділення справи в окреме провадження не впливає на повноту, всебічність та об'єктивність судового розгляду кримінальної справи стосовно обвинувачених, які притягнуті до кримінальної відповідальності, тобто ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 (т.28, т.29 а.с.66-69).

Акцентує, що відносно ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_30, ОСОБА_31, Янкевича 0.3., ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_36, ОСОБА_37 та ОСОБА_38 кримінальну справу також виділено в окреме провадження, а відносно ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_41, ОСОБА_42, ОСОБА_43, ОСОБА_44, ОСОБА_45, ОСОБА_46, ОСОБА_47, ОСОБА_48, ОСОБА_49, ОСОБА_50, ОСОБА_51, ОСОБА_52, ОСОБА_53, ОСОБА_54, ОСОБА_55, ОСОБА_56, ОСОБА_57, ОСОБА_58, ОСОБА_59, ОСОБА_60, ОСОБА_61, ОСОБА_62, ОСОБА_63, ОСОБА_64, ОСОБА_65, ОСОБА_66, ОСОБА_67, ОСОБА_68, ОСОБА_69, ОСОБА_70, ОСОБА_71, ОСОБА_72, ОСОБА_73, ОСОБА_74, ОСОБА_75, ОСОБА_76, ОСОБА_77, ОСОБА_78, ОСОБА_79, ОСОБА_80, ОСОБА_81, ОСОБА_82, ОСОБА_83, ОСОБА_84, ОСОБА_85, ОСОБА_86 та ОСОБА_87 винесено постанову про закриття кримінальної справи (т. 29 а.с.66-69, 70-90).

Також наголошує, що порушень вимог ст. 224 КПК України при складанні обвинувального висновку та додатків до нього у вигляді довідок про рух справи, про речові докази, а також про судові витрати по справі за час досудового слідства з посиланням на відповідні аркуші справи, немає (т.33 а.с.51-60).

В доповненні до апеляційної скарги просить постанову попереднього розгляду справи Залізничного районного суду м. Львова скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд в інший суд.

Захисник-адвокат ОСОБА_2 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав письмове клопотання, в якому просить змінити останньому запобіжний захід з взяття під варту на підписку про невиїзд.

ОСОБА_7 в судовому засіданні апеляційного суду подав заяву про зміну йому запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про підтримання апеляції прокурора, пояснення обвинувачених та їх захисників, які заперечили апеляцію прокурора, представника цивільного позивача який відніс розгляд апеляцій на розсуд суду, розглянувши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція захисника-адвоката ОСОБА_5 не підлягає задоволенню, а апеляція прокурора у справі частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 237 КПК України, при попередньому розгляді у справі, що надійшла від прокурора, суддя зясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання: 1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла; 2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення; 3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог цього Кодексу; 4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу; 5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Тобто чинним кримінально-процесуальним законодавством передбачений чіткий перелік питань, які з'ясовуються суддею при попередньому розгляді справи.

Суддя мотивувала своє рішення тим, що в ході досудового слідства не призначалась і не проводилась судова економічна експертиза на підтвердження висновків слідства щодо заподіяної шкоди по кожному з кредитів, будь-які фінансові документи щодо одержаних коштів і розрахунки по поверненню кредитів та процентів по них у матеріалах справи відсутні, а самі по собі звернення банківських установ із заявами про вчинення протиправних дій і заволодіння коштами об'єктивно не підтверджено, і з матеріалів справи вбачається, що ряд кредитів, про які йдеться у заявах банків, в дійсності були погашені (т.3 а.с.160, 208, т.9 а.с.26-39, т.14 а.с.92-93). Крім цього, в постановах про притягнення в якості обвинувачених та з обвинувального висновку вбачається, що обвинувачені, справа щодо яких скерована до суду вчиняли злочини з іншими особами, однак досудовим слідством щодо вказаних осіб не прийнято процесуального рішення про притягнення або про звільнення їх від кримінальної відповідальності. Також в порушення вимог ст. 224 ч.1 КПК України відсутні додатки до обвинувального висновку.

Колегія суддів вважає передчасним висновок суду першої інстанції щодо необхідності проведення додаткового розслідування з зазначених в постанові суду питань.

Відповідно до ст. 246 КПК суддя при попередньому розгляді кримінальної справи вправі з власної ініціативи повернути її на додаткове розслідування лише у випадках, коли під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства були допущені такі порушення вимог КПК, без усунення яких вона не може бути призначена до судового розгляду.

Зокрема, що стосується проведення судово-економічної експертизи, то, на думку колегії суддів, суд при розгляді справи по суті в судовому засіданні має змогу призначити таку згідно ст. 310 КПК України і в разі необхідності вправі давати судові доручення в порядку, передбаченим ст. 3151 КПК України, а не заздалегідь при попередньому розгляді справи давати оцінку доказам, наданим органом досудового слідства.

Що стосується не прийняття процесуального рішення стосовно осіб, які вчиняли певні дії з обвинуваченими, то таке не відповідає дійсності, оскільки такі рішення органом досудового слідства постановлені (т. 29 а.с.66-69, 70-90).

Крім цього, в матеріалах справи є всі додатки до обвинувального висновку, передбачені ст. 224 ч.1 КПК України (т.33 а.с.51-60).

Що до апеляційної вимоги прокурора про направлення справи на новий судовий розгляд в інший суд, відповідно до ст. 38 КПК такі дії не відноситься до компетенції колегії суддів, тому в цій частині апеляційної скарги прокурора слід відмовити.

З врахуванням наведеного, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальна справа направленню на новий судовий розгляд в той же суд, під час якого слід ретельно дослідити всі обставини справи та прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Що стосується обраних обвинуваченим по справі запобіжних заходів, то колегія суддів вважає, що такі обрані підставно і не вбачає підстав для їх зміни.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

В задоволенні апеляції захисника-адвоката ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - відмовити, апеляцію прокурора - задоволити частково.

Постанову попереднього розгляду судді Залізничного районного суду м. Львова від 01 вересня 2011 року, про повернення прокурору Львівської області для проведення додаткового розслідування кримінальної справи щодо ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 - скасувати, а кримінальну справу направити на новий судовий розгляд зі стадії попереднього розгляду в той же суд.

Запобіжний захід взяття під варту ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_6, ОСОБА_7, а ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_9 підписку про не виїзд, залишити без змін.

Головуючий

Судді