Справа № 626/373/26
Провадження № 1-кс/626/162/2026
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 лютого 2026 року м.Берестин

Слідчий суддя Берестинського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні погоджене з прокурором клопотання старшого слідчого слідчого відділу Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000115 від 14.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Зачепилівка Красноградського району Харківської області, громадянки України, заміжньої, яка має вищу освіту, обіймає посаду сімейного лікаря в КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

До Берестинського районного суду Харківської області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_6 погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000115 від 14.07.2025 року.

В клопотанні зазначено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працюючи на посаді сімейного лікаря в КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області, маючи вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, організувала протиправну діяльність із систематичного вимагання та одержання неправомірної вигоди за вплив на посадових осіб медичних закладів міста Харкова та Харківської області, а також посадових осіб з числа членів Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (ЕКОПФО) в м. Харкові щодо призначення групи інвалідності особам, яка в подальшому слугує підставою для отримання такими особами відстрочки від мобілізації.

Так, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 28.08.2025 в період часу з 10:00 год. по 10:50 год., в ході спілкування з раніше їй не знайомим ОСОБА_8 , в приміщенні службового кабінету КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області за адресою: Харківська область Берестинський район селище Зачепилівка вулиця Некрасова Максима будинок №6, дізналась від останнього, що той на протязі свого життя має захворювання гіперкінез. З метою отримати групу інвалідності, ОСОБА_8 в період часу з травня 2024 року по квітень 2025 року проходив необхідні дослідження та аналізи. Звернувся до КНП «Зачепилівська ЦЛ», де перебував на стаціонарному лікуванні десять днів, але оформлення медичної документації, необхідної для отримання в подальшому висновку про наявність групи інвалідності, не завершив.

Після почутого, в ході цієї ж зустрічі, будучи лікарем - спеціалістом у сфері медицини та маючи вищу медичну освіту, оглянувши наявні медичні документи ОСОБА_8 , у ОСОБА_7 одразу виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднаний з вимаганням, на виконання якого ОСОБА_7 зазначила, що минулої виписки замало для оформлення групи інвалідності та потрібно оновити вже наявні медичні документи повторно, після чого запевнила ОСОБА_8 про наявність міцних зв`язків з числа лікарів медичних закладів у місті Харкові, а також членів комісій ЕКОПФО, а тому в разі дотримання певної процедури та порядку дій, які вона оголосить пізніше, може посприяти у підтвердженні діагнозу шляхом повторної госпіталізації та подальшого оформлення «гарантованої» третьої групи інвалідності.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , посилаючись на особисті впливові зв`язки в медичних закладах міста Харкова та свій досвід у вирішенні аналогічних питань, в ході вищевказаної зустрічі, висловила намір на одержання від ОСОБА_8 неправомірної вигоди в розмірі 5 000 доларів США за сприяння з її боку у безперешкодному стаціонарному лікуванні у КНП «Обласна клінічна лікарня» Харківської обласної ради або КНП «Міська поліклініка №20» Харківської обласної ради.

При цьому, ОСОБА_7 , в ході вищевказаної зустрічі зауважила, що ОСОБА_8 вирішити вказане питання самостійно, без неї, не зможе та інші сімейні лікарі не будуть вчиняти дані дії та радила не гаяти час, крім того, запевнила, що має домовленість з представником однієї з зазначених установ та після чого уклала нову декларацію з ОСОБА_8 та собою як сімейним лікарем, знову нагадавши, що посприяє у стаціонарному лікуванні та подальшу сприянні у оформленні інвалідності лише за умови надання їй першої частини неправомірної вигоди в сумі 2 500 доларів США, тим самим створила впевненість у ОСОБА_8 про реальність впливу на посадових осіб органів, що виконують функції держави та місцевого самоврядування, чим умисно поставила ОСОБА_8 у залежне від неї становище.

На підтвердження злочинного впливу ОСОБА_7 на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, 17.12.2025 в період часу з 11:03 год. по 11:49 год., в приміщенні службового кабінету КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області за адресою: Харківська область Берестинський район селище Зачепилівка вулиця Некрасова Максима будинок №6, передала ОСОБА_8 три консультаційні висновки спеціалістів КНП «Обласна клінічна лікарня» Харківської обласної ради, а саме: консультаційний висновок лікаря ортопеда-травматолога від 15.09.2025 за підписом лікаря-консультанта ОСОБА_9 та завідувача поліклініки ОСОБА_10 , консультаційний висновок лікаря невропатолога від 23.09.2025 за підписом лікаря-консультанта ОСОБА_11 та завідувача поліклініки ОСОБА_10 , консультаційний висновок лікаря кардіолога від 25.09.2025 за підписом лікаря-консультанта ОСОБА_12 та завідувача поліклініки ОСОБА_10 , за результатами обстежень на ім`я ОСОБА_8 , які він фактично не проходив та у закладі фактично не перебував.

ОСОБА_7 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднаний з вимаганням, діючи умисно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в ході зустрічі, яка відбулась 26.01.2026 в період часу з 10:07 год. по 10:37 год., в приміщенні службового кабінету КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області за адресою: Харківська область Берестинський район селище Зачепилівка вулиця Некрасова Максима будинок №6, одержала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 13 000,00 (тринадцять тисяч) гривень, в якості неправомірної вигоди за вплив на посадових осіб КНП «Обласна клінічна лікарня» Харківської обласної ради за надання вищевказаних консультаційних висновків спеціалістів на ім`я ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, використовуючи своє службове становище сімейного лікаря КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області, маючи вищу медичну освіту, 26.01.2026 в період часу з 10:07 год. по 10:37 год., в приміщенні службового кабінету КНП «Центр первинної медичної допомоги» Зачепилівської селищної ради Харківської області за адресою: Харківська область Берестинський район селище Зачепилівка вулиця Некрасова Максима будинок №6, вимагаючи неправомірну вигоду у загальному розмірі 5 000 доларів США, одержала її частину від загальної суми у розмірі 13 000,00 (тринадцять тисяч) гривень, для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення невстановленою досудовим розслідуванням посадовою особою Експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи КНП «Обласна клінічна лікарня» Харківської обласної ради, які уповноважені на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

05.02.2026 року ОСОБА_7 повідомлено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України - в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди.

Обґрунтовуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених п. п. 1,2,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України які, як зазначено в клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може :

-переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки їй оголошено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ст. 177 КПК України), оскільки без застосування запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі у підозрюваної буде доступ до електронних баз медичного документообігу та дистанційний доступ до свого мобільного телефону, а тому буде можливість сховати та знищити інші невстановлені медичні документи, в тому числі чорнові записи, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні та можуть підтверджувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення;

-незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а саме за умови застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, підозрювана може встановити контакт із свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та шляхом вмовляння, підкупу або погроз вплинути на них, тиснути з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

-вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 буде здійснювати свою професійну діяльність, пов`язану з наданням медичних послуг, в тому числі, незаконну з одержання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави та місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що зможе гарантувати її належну процесуальну поведінку та забезпечить виконання завдань кримінального провадження відповідно до ст. 2 КПК України; жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_15 в судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на викладені в ньому обставини. Зазначив, більш м*який запобіжний захід не спроможний забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної; крім того, корупційні кримінальні правопорушення викликають суспільний резонанс та вимагають більш суворої оцінки, щоб не створювати у суспільства враження безкарності. Пояснив, що обшуки за місцем проживання та за місцем роботи ОСОБА_7 вже проведені; під час обшуків вилучено медичну документацію та належний підозрюваній мобільний телефон.

ОСОБА_7 пояснила, що частково визнає вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, не заперечує, що отримала від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 13000 гривень за допомогу в оформленні медичних документів, проте грошових коштів у нього не вимагала.

Підозрювана ОСОБА_7 та її захисники ОСОБА_4 , ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, пославшись на те, що підозра за ч.3 ст.369-2 КК України в даному випадку не є обгрунтованою, а ризики, на які послався прокурор не доведені. Підозру за ч.3 ст.369-2 КК України оголошено ОСОБА_7 05 лютого 2026 року, при цьому вона не затримувалась, маючи реальну можливість переховуватись, жодних дій, спрямованих на це не вчинила, самостійно з*явилась до слідчого, а згодом до суду. Підозрювана заінтересована у встановленні істини у справі, з огляду на що наміру переховуватись від органів досудового розслідування або чинити перешкоди в розслідуванні, не має. ОСОБА_7 має міцні соціальні зв*язки, оскільки працює, заміжня, мешкає разом із чоловіком ОСОБА_16 , який є інвалідом 2 групи через захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби. Вважали що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної.

Заслухавши прокурора, підозрювану ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши долучені до клопотання матеріали та оцінивши їх у сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.369-2 КК України 14.07.2025 року внесені до ЄРДР за № 0000115.

05.02.2026 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

За практикою ЄСПЛ розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Також ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, відповідно обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, підтверджується копією заяви ОСОБА_8 від 14.07.2025 року, копією протоколу додаткового допиту ОСОБА_8 від 04.02.2026 року, копіями консультаційних висновків на ім*я ОСОБА_8 від 25.09.2025 року, від 15.09.2025 року, від 23.09.2025 року, копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 18.09.2025 року, копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 02.01.2026 року, копією протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 27.01.2026 року, копією протоколу заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 26.01.2026 року, копією протоколу огляду особи, яка проводить контроль за вчиненням злочину та вручення заздалегідь ідентифікованих грошових коштів від 26.01.2026 року, копією протоколу огляду та добровільної видачі від 26.01.2026 року, копією протоколу про результати контролю за вчиненням злочину від 26.01.2026 року.

Слідчий суддя зауважує, що на даній стадії судом не вирішується правильність кваліфікації інкримінованого підозрюваній діяння.

Згідно із ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виходячи зі змісту ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

На переконання слідчого судді, слідчим доведена наявність ризиків, передбачених у п.п. 2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме:

- ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ст. 177 КПК України), оскільки підозрювана може сховати та знищити медичні документи, в тому числі чорнові записи, які можуть бути доказами у кримінальному провадженні;

- ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки підозрювана може встановити контакт із свідками у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та шляхом вмовляння, підкупу або погроз вплинути на них, тиснути з метою надання ними неправдивих свідчень органу досудового розслідування та суду (п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

На переконання слідчого судді, існування ризику переховування від суду та ризику вчинення підозрюваною іншого правопорушення стороною обвинувачення не доведений.

Слідчий суддя вважає за доцільне зауважити, що Європейський суд з прав людини у рішенні «Мамедова проти Росії» вказав, що, хоча, суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Слідчий суддя зауважує, що застосування запобіжного заходу - це не покарання особи за вчинений злочин.

У рішенні ЄСПЛ «В. проти Швейцарії» зазначено, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання» її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою. При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти («В. проти Швейцарії» (W v Switzerland), 14379/88, 26.01.1993).

В своєму рішенні у справі «Адамяк проти Польщі» (Adamiak v Poland), 20758/03, 19.12.2006) Суд нагадує, що в світлі вже встановленої практики Європейського суду наявність серйозних підозр щодо участі у вчиненні тяжкого правопорушення та перспективи ухвалення вироку про значну міру покарання самі по собі не можуть служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення.

Отже, сама лише тяжкість вчиненого злочину (як і викликаний ним резонанс), хоча і є визначальним при оцінці ризику ухилення від суду, однак сама по собі не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частиною 2 ст.194 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе відвернути ризики, зазначені у ст.177 КПК України.

Частиною 4 ст.194 КПК України передбачено, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя оцінює у сукупності обгрунтованість підозри за ч.3 ст.369-2 КК України, існування доведених ризиків, передбачених п.п.2,3 ч.1 ст.177 КПК України, процесуальну поведінку ОСОБА_7 станом на даний момент, яка не вчиняла дій спрямованих на ухилення від явки до органу досудового розслідування та суду, дані про особу ОСОБА_7 , яка раніше до кримінальної відповідальності не притягувалась, страждає на ряд хронічних захворювань, що документально підтверджується копіями долучених до матеріалів справи виписок, має міцні соціальні зв`язки, оскільки офіційно працевлаштована, заміжня, має постійне зареєстроване місце проживання, мешкає із чоловіком - ОСОБА_16 , який є інвалідом 2 групи через захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби.

Суд вважає за доцільне зауважити, що невизнання вини або часткове визнання вини, як підстава взяття під варту суперечить таким важливим елементам концепції справедливого суду, як право не свідчити проти себе та презумпція невинуватості ( рішення ЄСПЛ від 3 липня 2012 року у справі «Луценко проти України» (Lutsenko v. Ukraine), заява № 6492/11, п. 72; рішення ЄСПЛ від 12 лютого 2015 року у справі «Подвезько проти України`п.23).

На переконання слідчого судді, стороною обвинувачення не доведено суду, що наявним вище зазначеним ризикам неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема, запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, що відповідно до ч.ч.2,4 ст.194 КПК України є підставою для відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п.80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби забезпечить виконання підозрюваною ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, її належну процесуальну поведінку та дієвість кримінального провадження щодо неї.

При вирішенні питання щодо переліку обов`язків, які необхідно покласти на підозрювану, слідчий суддя враховує тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, наявність у підозрюваної постійного місця проживання.

На підставі ст.ст.176,177,178,181,183,184,193,194,196,309 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Берестинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР №0000115 від 14.07.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в період часу з 21 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин без застосування електронного засобу контролю строком на два місяці - до 06 квітня 2026 року.

Покласти на підозрювану ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- в період з 21:00 год. до 06:00 год. знаходитись у будинку за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк дії ухвали до 06 квітня 2026 року.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтись в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням підозрюваною ухвали суду покласти на Берестинський РВП ГУНП в Харківській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1