Справа №295/2144/26
У Х В А Л А

09.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника СД Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0001253 від 13.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356, ч. 1 ст. 358 КК України, про тимчасовий доступ до речей і документів, -

ВСТАНОВИВ:

Слідча звернулася до суду з указаним клопотанням, посилаючись на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що у провадженні сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП у Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001253 від 13.09.2024, за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 356, ч. 1 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.09.2024 до Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, надійшла ухвала Богунського районного суду м. Житомира №295/12493/24 від 29.08.2024, з приводу неправомірних дій невідомих осіб відносно ОСОБА_5 та 26.10.2024 до Житомирського РУП надійшла ухвала Богунського районного суду м. Житомира №295/15379/24 від 16.10.2024 по факту вчинення невідомою особою неправомірних дій відносно ОСОБА_5 . Допитана ОСОБА_5 повідомила, що їй на праві власності по заповіту від померлої бабусі ОСОБА_6 належить 65/100 частин житлового будинку за вищевказаною адресою. Згодом стало відомо, що 31 серпня 2022 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_7 видано ОСОБА_8 свідоцтво про право на спадщину за заповітом ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на інших 35/100 частин будинку. Слід зазначити, що земельна ділянка площею 500 кв. м. для індивідуального будівництва житлового будинку була виділена лише її бабусі ОСОБА_6 згідно рішення №272 виконкому ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07 квітня 1964 р., при цьому залишається не з`ясованим факт та обставини поділу будинку (виділення часток). Вона звернулась до компетентних органів щодо надання інформації про те чи відбувався поділ зазначеного вище будинку (виділення часток ), якщо так, то коли та на підставі чого, якими частинами будинку користувались первинні власники (співвласники) будинку.

Як зазначено в клопотанні, згідно відповідей ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , Комунального підприємства « ІНФОРМАЦІЯ_4 » Житомирської обласної ради, ІНФОРМАЦІЯ_5 , органів Держгеокадастру у них і відсутні будь-які відомості щодо поділу зазначеного житлового будинку. Оскільки не було поділу житлового будинку, то всі питання відчуження згідно договору дарування, неіснуючої частини цього житлового будинку є незаконними. 13 січня 2023 року ОСОБА_10 зробила відчуження частини будинку ОСОБА_11 , про те їй ніхто не пропонував викупити зазначену частину будинку, оскільки співвласники будинку мають переважне право на придбання іншої частини будинку. ОСОБА_8 «подарувала» ОСОБА_11 частину будинку за 8500 доларів США. Отже, фактично не було договору дарування, а був договір купівлі продажу вищевказаної частини будинку. На підтвердження зазначеного надала відповідне оголошення від 12 грудня 2022 року про продаж 35/100 частин вищевказаного житлового будинку ОСОБА_12 , де зазначається сума в 8 500 доларів США. 07 березня 2023 року (тобто менш як через 2 місяці ) ОСОБА_11 зробила відчуження частини будинку ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , але їй також ніхто не пропонував викупити зазначену частину будинку, оскільки співвласники будинку мають переважне право на придбання іншої частини будинку. ОСОБА_11 «подарувала» ОСОБА_13 та ОСОБА_14 частину будинку вже за 12 500 доларів США, тобто на 4000 доларів США дорожче, ніж попереднє «дарування». Отже, фактично не було договору дарування, а був договір купівлі-продажу вищевказаної частини будинку. На підтвердження зазначеного надала відповідне оголошення від 03 березня 2023 року про продаж 35/100 частин вищевказаного житлового будинку ОСОБА_11 , де зазначається сума в 12500 доларів США. Оскільки житловий будинок не був поділений, то спадкодавець ОСОБА_9 не мала права заповідати будь-яку частину будинку. Згідно наявних у неї документів, копії яких додала до заяви житловий будинок в цілому належав ОСОБА_6 . Із копії Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі зазначається, що ОСОБА_8 спадщину прийняла ще 20.02.2013 р., що немов би і підтверджується зазначеною копією. Разом з тим, у зазначеній копії не зазначається навіть реєстраційний номер облікової картки платника податків та серія і номер паспорта ОСОБА_9 .

Слідча також вказала, що в одного і того ж нотаріуса в один і той же день, а саме 1 листопада 1992 року було складено свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_15 та заповіт немов би від імені ОСОБА_9 . Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину після померлого ОСОБА_15 складено на бланку неіснуючої держави - СРСР з відповідною символікою (герб СРСР), а заповіт складено немов би від імені ОСОБА_9 на бланку з гербом України, хоча відтиск печатки на цьому бланку також неіснуючої держави СРСР. Зазначила, що ОСОБА_8 на початку 2023 року показувала їй лише свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 31 серпня 2022 р., однак для прочитання його на руки не давала. Житомирський обласний державний нотаріальний архів відмовив їй у наданні будь-яких документів по спадщині. Також, ОСОБА_16 до останнього часу заявляла, що ій не вдалось підтвердити родинні відносини з ОСОБА_9 . Досить сумнівним є те, що ОСОБА_17 успадкувала 35/100 ід.ч. житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки зазначається інша адреса, а саме: будинок АДРЕСА_2 . Так, згідно копії свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_9 немов би отримала у спадщину 35/100 частин жилого приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_3 (двадцять сім ), належних померлому ОСОБА_15 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого ІНФОРМАЦІЯ_6 21 вересня 1966 року. Згідно виписки із протоколу №13 засідання архітектурно-будівельної комісії міськвиконкому від 17 вересня 1969 року ОСОБА_6 надано дозвіл на обкладення цеглою цілого дерев?яного будинку по АДРЕСА_4 . Згідно відповіді (довідки) ІНФОРМАЦІЯ_7 нова адреса будинку: АДРЕСА_1 , надано житловому будинку АДРЕСА_3 згідно рішення ІНФОРМАЦІЯ_8 №12 від 11.01.1996 р. З цього часу зазначена адреса не змінювалась. Тому адреса будинку, який ніби то знаходився по АДРЕСА_2 є сфальшованою. Отже, було порушено її право, як співвласника будинку, на першочергове придбання у власність частини будинку. Якщо не брати до уваги сфальсифіковані ОСОБА_8 та іншими особами документи, то вона буде мати право придбати частину будинку в територіальної громади м. Житомира (відумерла спадщина). Разом з тим, ОСОБА_16 на даний час зробила відчуження частини будинку, але їй ніхто не пропонував викупити зазначену частину будинку, оскільки співвласники будинку мають переважне право на придбання іншої частини будинку. Що стосується копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом 35/100 ідеальних частин житлового будинку АДРЕСА_2 , то не є доказом підробки документів та шахрайських дій ОСОБА_16 та інших осіб. Із Генерального плану присадибної ділянки та технічного паспорта на будинок видно, що цей житловий будинок становить єдине ціле, він не був поділений у встановленому законом порядку, площа житлових приміщень, якими користувались інші особи, значно перевищує 35/100 ідеальних частин будинку. За інформацією, яка міститься у загальному доступі в мережі Інтернет, розпорядженням міського голови м. Житомира №112 від 19.02.2016 «Про перейменування топонімічних об`єктів та демонтаж пам`ятних знаків у м. Житомирі», провулок Кошового перейменовано на провулок Федора Терещенка. Отже, перейменовувати неіснуючу з 1996 року адресу в 2016 році є зовсім нелогічно. Разом з тим, згідно публічно-доступної інформації із мережі Інтернет пров. Федора Терещенка (загальною довжиною 400 м) починається від вул. Соснова та прямує на північ, огинаючи півколо по березі річок Кам`янка та її притоки Лісної. Для відновлення порушених прав ОСОБА_5 зверталась до ІНФОРМАЦІЯ_9 у порядку цивільного судочинства, однак рішенням ІНФОРМАЦІЯ_9 №295/7967/23 про визнання недійсним договору дарування 23.08.2023 винесено рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування.

Клопотання обгрунтоване тим, що з метою повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування кримінального провадження, також встановлення обставин кримінального провадження, слідча просить надати тимчасовий доступ до речей та документів, які знаходяться у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 , а саме матеріалів судової справи № 295/7967/23 про визнання недійсним договору дарування, на підставі яких 23.08.2023 винесено рішення про залишення без задоволення позову ОСОБА_5 про визнання недійсним договору дарування.

У судове засідання слідча не з`явилася, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином, надала письмову заяву, в якій просить здійснювати розгляд клопотання за її відсутності та вказала про підтримання вимог клопотання.

Представник юридичної особи, у володінні якої знаходяться речі або документи, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Згідно до положень п. п. 2, 3 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Оскільки документи, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 , тимчасовий доступ до яких просить надати слідча, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, необхідні для проведення слідчих дій, не становлять собою речей, які містять охоронювану законом таємницю, тому клопотання слідчої є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 132, 159, 160, 163-165, 166, 309, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Надати начальнику сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 , заступнику начальника сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , дізнавачу сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_19 , старшому дізнавачу сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_20 , дізнавачу сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_21 , дізнавачу сектору дізнання Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_22 , уповноваженій особі на проведення досудового розслідування кримінальних проступків ОСОБА_23 , тимчасовий доступ до матеріалів судової справи № 295/7967/23, яка перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_10 (ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ), що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

Строк дії ухвали визначити до 10 березня 2026 року.

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей і документів слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей і документів на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з положеннями КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей і документів.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1