Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/46/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2026 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001278 від 05 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого чотирьох неповнолітніх дітей, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_6 , без застосування електронного засобу контролю строком на 2 місяці, оскільки, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився. Прохала покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки: в період часу з 22.00 год. до 06.00 год. не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду; не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого законом, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, крім того внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 заподіяно тяжкі наслідки у вигляді смерті потерпілого, і враховуючи тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним, ОСОБА_6 може переховуватися від суду, тим самим намагаючись уникнути кримінальної відповідальності за вчинений ним злочин. Таким чином, вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання наявним у кримінальному провадженні ризикам шляхом застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, пояснив, що він не порушував встановлених раніше відносно нього обов`язків, крім того, у нього народилась ще одна дитина та встановлений раніше запобіжний захід у вигляді нічного арешту обмежує його в працевлаштуванні, оскільки, поля на яких він працював у фермерському господарстві, знаходяться поза межами Краснокутської селищної громади, у зв`язку з чим він був вимушений звільнитися.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, оскільки, будь яких доказів ухилення від розгляду справи або переховування від суду прокурором не надано.

Потерпіла ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора, підтримала захисника обвинуваченого.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Як вбачається з положень ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом встановлено, що 17 грудня 2025 року продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_6 до 17 лютого 2026 року включно, заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризику передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити. Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжких. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення.

Суд враховує те що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, останній має чотирьох неповнолітніх дітей, двоє з яких проживають з матір`ю, тобто окремо, одружений, не працюючий, беручи до уваги те, що він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту, внаслідок вчинення кримінального правопорушення потерпілий ОСОБА_8 загинув на місці дорожньо транспортної пригоди, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування обвинуваченого від суду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Отже, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, те що він раніше не судимий, застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж домашній арешт, є неможливим, та вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту на 2 місяці, заборонивши у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 331, 371- 372, 492 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, заборонивши йому у період часу з 22.00 год. до 06.00 год. наступного дня залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 місяці, тобто до 13 квітня 2026 року включно.

Зобов`язати обвинуваченого: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ