Справа № 203/61/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання старшого слідчого в ОВС Третього слідчого відділу (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_6 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.307 КК України, заявлене в рамках кримінального провадження №0000089-

ВСТАНОВИВ:

Третім слідчим відділом (з дислокацією у м.Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000089, відомості за яким внесено до ЄРДР 05.11.2025 року з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.307 КК України.

09.01.2026 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України та в цей же день повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за фактом незаконного придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 12.01.2026 року до підозрюваного ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 09.03.2026 року включно, із визначенням застави в розмірі 266240 грн. та покладенням обов`язків, в разі її внесення, передбачених п.п.1-4,8 ч.5 ст.194 КПК України.

Постановою прокурора від 25.02.2026 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні було продовжено до 3-х місяців, тобто до 09.04.2026 року.

В наданому клопотанні слідчим поставлено питання про продовження застосованого відносно підозрюваного запобіжного заходу до 09.04.2026 року.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Підозрюваний та його захисник просили відмовити в задоволенні клопотання за необгрунтованістю та змінити підозрюваному запобіжний захід на домашній арешт.

Заслухавши учасників та дослідивши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів останніх є запобіжні заходи.

Мета та підстави застосування запобіжного заходу, а також обставини, що враховуються при його обранні, визначені ст.ст.177,178 КПК України.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.197 КПК України встановлено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п.79 рішення ЄСПЛ у справі Харченко проти України від 10.02.2011 року). У справі «Москаленко проти України» (рішення від 20.05.2010 року п.36) Європейський суд зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачувався. У цьому контексті ЄСПЛ нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Також ЄСПЛ визнав, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України»). При цьому, докази того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, обвинуваченим та його захисником не надані.

Крім того, ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» №12369/86 від 26.06.1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Із вказаного рішення Європейського суду вбачається, що попереднє ув`язнення може бути застосоване до особи, яка обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи із самої тяжкості обвинувачення. При цьому суд враховує відсутність можливості без продовження строку тримання під вартою, встановити обставини, що мають значення в кримінальному провадженні, та що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Перевіряючи доводи клопотання та заперечення сторони захисту, слідчий суддя враховує, що останні в достатній мірі свідчать про факт вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України та про обгрунтовану причетність до його вчинення ОСОБА_5 , оцінка чому надавалась слідчим суддею і при застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу.

При цьому, слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_5 на підставі вагомих доказів підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6-ти до 10-ти років; що вказані обставини, усвідомлення підозрюваним можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі, а також, що висунута йому підозра грунтується у т.ч. на показах свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дані про яких відомі підозрюваному та містяться в матеріалах клопотання, в своїй сукупності дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КК України, а саме: можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків у кримінальному провадженні та на інших підозрюваних з метою зміни ними змісту та обсягу своїх свідчень, які вони будуть надавати під час досудового розслідування та в суді.

Також враховано, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду суттєво збільшується з урахуванням ведення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка значно обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях, погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, застави, особистого зобов`язання та поруки.

При встановленні наявності ризику впливу на вже допитаних свідків, слідчий суддя враховував, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях осіб, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України. Тому, ризики впливу на свідків існують не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Також слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу прийнято до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та у збуті психотропних речовин, що мало систематичний характер; враховує початкову стадію досудового розслідування, що на теперішній час у кримінальному провадженні не відшукано грошові кошти, які вручались свідку ОСОБА_7 під час проведення оперативних закупок, залишається невстановленим джерело придбання психотропних речовин, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.2,5 ч.1 ст.177 КПК України: знищення, схову або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинення підозрюваним інших аналогічних кримінальних правопорушень.

Розглядаючи клопотання про продовження підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що зазначені вище ризики на теперішній час не втратили своєї актуальності та не зменшились до такого ступеню, що давало підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини що стосується порушення, ст.5, п.1 ст.6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод (право на справедливий суд) у зв`язку з надмірно тривалим триманням підозрюваних, обвинувачених під вартою та тривалим кримінальним провадженням, слідчий суддя враховує, що на теперішній час у кримінальному провадженні проведено комплекс слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню в рамках даного кримінального провадження, згідно вимог ст.91 КПК України. Слідчі дій проводяться та процесуальні рішення приймаються без зайвих зволікань та своєчасно.

Продовження строку досудового розслідування було обумовлено необхідністю проведення слідчий та вчинення процесуальних дій, які мають суттєве значення для повноти та всебічності досудового розслідування, виявлення та фіксації обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, на теперішній час існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії застосованого до підозрюваного запобіжного заходу, в зв`язку із цим, для досягнення завдань кримінального провадження продовження строку тримання підозрюваного під вартою є доцільним.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу за обставин інкримінованого кримінального правопорушення, даних про його особу, наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на даному етапі досудового розслідування не забезпечить в повній мірі запобіганню цим ризиками та належну процесуального поведінку підозрюваного.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що наведені стороною захисту обставини не є такими, що дають підстави для змінити підозрюваному запобіжного заходу, тому клопотання слідчого слід задовольнити, продовживши підозрюваному строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.04.2026 року включно, з залишенням раніше визначеного розміру застави в сумі 2662400 грн. та, в разі її внесення, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.131,176-178,182,183,193,194,199 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 09 квітня 2026 року включно, із визначенням застави в розмірі 266240 грн.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного на строк до 09 квітня 2026 року включно наступні обов`язки:

-прибувати за викликами слідчого, процесуального керівника прокуратури або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання, перебування;

-не відлучатись за межі Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-утриматись від спілкування у будь-який позапроцесуальний спосіб зі свідком ОСОБА_7 , іншими свідками та підозрюваними у кримінальному провадженні №0000089 щодо обставин даного кримінального провадження;

-здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1