Справа № 712/1378/26
Провадження № 1кп/712/627/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження 0000021 від 09.01.2026 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тимченки Чорнобаївського району Черкаської області, українця, громадянина України, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, працюючого майстром ВСП «Черкаські районні енергетичні мережі», з вищою освітою, інвалідом, учасником бойових дій, депутатом, ліквідатором ЧАЕС не являється, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 07.01.2026 вироком Соснівського районного суду м. Черкаси за ч. 1 ст. 309 КК України, визначено покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк один рік

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи особою, яка протягом року після засудження за ст. 309 КК України, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини PVP, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, 09.01.2026, точного часу в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим, перебуваючи поблизу буд. 7 по пров. Медичному в м. Черкаси, шляхом знахідки, придбав без мети подальшого збуту один полімерний пакетик з вмістом кристалічної речовини блакитного кольору та з моменту придбання зберігав його при собі для власного вживання без мети збуту.

У подальшому, ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи наслідки своїх незаконних дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, маючи умисел на незаконне зберігання без мети збуту раніше придбаної ним кристалічної речовини, незаконно зберігав її при собі у лівій внутрішній кишені належної йому куртки та 09.01.2026 близько 12 год. 32 хв., перебуваючи неподалік буд. 7 по пров. Медичному в м. Черкаси, останній був помічений працівниками поліції, які виконували службові обов`язки по забезпеченню громадського порядку на території м. Черкаси, після чого, в ході застосування до останнього превентивних заходів, повідомив, що зберігає при собі заборонені в обігу речовини.

Так, 09.01.2026 у період часу з 14 год. 51 хв. до 15 год. 07 хв., в ході затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 298-2 КПК України, останній добровільно видав працівникам поліції із лівої внутрішньої кишені належної куртки, котра була одягнута на ньому, один полімерний пакетик з кристалічною речовиною, яка відповідно до висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/124-26/370-НЗПРАП від 12.01.2026 містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,780 г, яку останній зберігав для власного вживання, без мети збуту.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, підтвердивши обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та пояснив, що він придбав та незаконно зберігав при собі без мети збуту для особистого вживання психотропну речовину, а саме: «PVP». В скоєному щиро кається, просив суд суворо не карати, шкодує про вчинене.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд ухвалив про проведення скороченого судового розгляду і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, чи правильно обвинувачена розуміє зміст тих обставин, які він не оспорює, чи є добровільною та істинною його позиція, а також роз`яснив учасникам процесу, що у разі не дослідження судом доказів, сторони будуть позбавлені права в апеляційному порядку оскаржити обставини, які не оспорювалися.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення доведене.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за:

ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ст. 309 КК України.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчиненому.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся. Його позиція щодо повного визнання вини і надання детальних показань щодо вчиненого є послідовною, сформована під час досудового розслідування і підтверджена у судовому засіданні. Обвинувачений неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Згідно з ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.ст. 65 -67 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а саме те, що він раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, який на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, офіційно працевлаштований, має постійне місце проживання, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують, і приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.2 ст.309 КК України у виді штрафу.

При цьому, призначення судом не пов`язаного з позбавленням волі покарання у розмірі, наближеному до мінімальної межі такого виду покарання, визначеного санкцією відповідної статті, не вказує на його м`якість, адже з огляду на дискреційні повноваження суду, надані йому державою, спосіб обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, відповідатиме вимогам статей 50 та 65 КК, а призначене таким чином покарання, що являє собою форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, за своїм видом та розміром буде необхідним й достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України до обвинуваченого суд не вбачає у зв`язку з відсутністю передумов, за яких ці правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання здійснюється на підставі внутрішнього переконання судді і оцінки особистості обвинуваченого з метою досягнення саме мети, визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості і запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

У випадках, коли засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, застосовується призначення покарання за сукупністю вироків. У цьому разі суд відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. При складанні покарань у порядку ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання має бути більшим від покарання, призначеного за новий злочин, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком. Ці приписи закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Вказаним нормам кореспондує положення пунктів 25, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 вiд 24.10.2003, відповідно до яких за сукупністю вироків (ст. 71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин. Невiдбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати, зокрема, невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю злочинів і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Отже, закріплені у ч. 3 ст. 72 КК України норми не тільки не виключають можливості застосування положень статей 70, 71 КК щодо призначення покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків, але й прямо вказують на необхідність такого застосування. У той же час ч. 3 ст. 72 КК України передбачає не самостійне виконання вироків, якщо одним чи кількома з них призначено покарання у виді штрафу чи позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, а лише неможливість складення цих покарань з іншими видами покарань при призначенні їх за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків і необхідність самостійного (окремого) виконання цих покарань.

Вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.01.2026 ОСОБА_4 засуджений за ч. 1 ст.309 КК України до 1 року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, визначених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України покарання на час вчинення нового злочину та ухвалення нового вироку обвинуваченим не відбуте повністю.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 26.05.2020 у справі № 243/2528/19, якщо особа вчинила нові злочини до відбуття покарання за попереднім вироком, то суд призначає остаточне покарання з урахуванням статей 71, 72 КК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2018 (справа № 310/3080/16-к), від 17.05.2018 у справі №128/5484/13-к, від 20.01.2022 у справі № 686/3226/20 та постановах Об`єднаної палати ККС ВС від 25.06.2018 (справа № 511/37/16-к), від 06.12.2021 у справі № 243/7758/20.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення до відбуття покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.01.2026, яким він засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 1 року пробаційного нагляду, суд призначає йому остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України шляхом повного приєднання до покарання, призначеного за цим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід, у виді домашнього арешту, із визначенням часу до 25.04.2026 включно, залишити без змін до набрання вироком законної сили .

Крім того, суд виконуючи вимоги ч. 2 ст. 124 КПК України, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експертів під час здійснення досудового розслідування за проведення експертиз наркотичних засобів та психотропної речовини, які становлять у сумі 1782,80 грн.

Питання про речові докази по справі суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 377 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Призначити покарання ОСОБА_4 за:

- ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуту частину покарання за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.01.2026 за ч. 1 ст. 309 КК України, та призначити ОСОБА_4 до відбування остаточне покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, та пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1-3 ч.2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Строк пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням ч. 3 ст. 72 КК України, покарання, призначене за вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.01.2026 за ч.1 ст. 309 КК України у виді 1 року пробаційного нагляду, виконувати самостійно.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у виді домашнього арешту, залишити без змін до набрання вироком законної сили .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати процесуальні витрати за проведення експертиз наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на загальну суму 1782,80 грн.

Речові докази по справі, які перебувають на зберіганні в камері схову Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, а саме: кристалічна речовина, яка містить в своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, масою 0,993 г, яка упакована до стандартного пакета з полімерного матеріалу Експертної служби МВС України № 5618758 знищити.

На вирок протягом 30 діб може бути подана апеляція до Черкаського апеляційного суду.

Головуючий ОСОБА_1