Справа № 577/6819/25
Провадження № 1-кп/577/171/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" січня 2026 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 02 вересня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2025 року до Конотопського міськрайонного суду Сумської області з Конотопської окружної прокуратури Сумської області надійшов обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою суду від 17 листопада 2025 року кримінальне провадження призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Прокурор прохає призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 прохали повернути обвинувальний акт прокурору як такий, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Проте ухвалою суду від 08 січня 2026 року у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору Конотопської окружної прокуратури Сумської області ОСОБА_3 було відмовлено.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні.

Під час підготовчого судового засідання обговорені питання, визначені ч. 2 ст. 315 КПК України щодо дати та місця проведення судового розгляду, порядку, в якому необхідно проводити судовий розгляд, з`ясовано питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, розглянуті клопотання учасників судового провадження.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким тяжким злочином, та нижня межа санкції якого перевищує п`ять років позбавлення волі, то досудова доповідь у кримінальному провадженні, згідно ст. 314-1 КПК України, не складається.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 КПК України кримінальне провадження в суді першої інстанції щодо злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років, здійснюється колегіально судом у складі трьох суддів лише за клопотанням обвинуваченого.

Обвинуваченому ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні роз`яснені положення ч. 2 ст. 31 КПК України та право на розгляд кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, колегіально судом у складі трьох суддів.

Клопотань про розгляд кримінального провадження колегіально судом у складі трьох суддів від обвинуваченого ОСОБА_5 не надходило.

Відповідно до ухвали слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2025 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, який у подальшому ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 23 жовтня 2025 року був продовжений на строк 30 днів до 21 листопада 2025 року до 24 год 00 хв.

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 19 листопада 2025 року застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжений до 16 січня 2026 року до 24 год. 00 хв.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів без визначення розміру застави, посилаючись на те, що ризики, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, продовжують існувати і на даний час.

Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує та прохає застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного, вважає, що клопотання прокурора про продовження застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необгрунтованим та прокурором не надано доказів існування на даний час ризиків, на які він посилається для обгрунтування свого клопотання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави. Враховуючи, що ОСОБА_5 раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання, а також наявність у обвинуваченого житла, прохає застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Крім того захисник обвинуваченого звернувся до суду з клопотанням про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у виглядів домашнього арешту у нічний час 21 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. із покладеннями на ОСОБА_5 наступних обов`язків: прибувати на кожен виклик суду, не виїздити за межі території України, повідомляти суд про зміну місця проживання або перебування, не відлучатися із міста без дозволу суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримує клопотання свого захисника.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника обвинуваченого заперечує, посилаючись на те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд, вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, приходить висновку, що клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, а у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Вказаний злочин є кримінальними правопорушенням у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших правопорушень проти здоров`я населення.

Вищевказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 має підвищену суспільну небезпеку для оточуючих.

Злочин, передбачений ч. 3 ст. 307 КК України, відповідно до ст. 12 КК України належить до особливо тяжких злочинів та за його вчинення передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Що стосується ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, - незаконного впливу на свідка, то суд враховує, що ОСОБА_5 знайомий із свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Суд також приймає до уваги встановлену КПК України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту свідка слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). При цьому суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

Стосовно ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується, то суд враховує, що ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке перебуває у провадженні Шевченківського районного суду м. Києва по обвинуваченню його у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 307 КК України, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30 травня 2025 року був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн 00 коп.

02 червня 2025 року ОСОБА_5 був звільнений з Державної установи «Київський слідчий ізолятор» у зв`язку із внесеннями застави.

Проте, не зважаючи на вказане, ОСОБА_5 продовжив протиправну діяльність та йому інкримінується вчинення 02 вересня 2025 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

За таких обставин, суд приходить висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, що він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується продовжують мати місце і на даний час, а тому застосований до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави слід продовжити.

На думку суду наявність у ОСОБА_5 постійного місця проживання, його позитивна характеристика за місцем проживання не зменшують встановлені ризики.

Крім того, відповідно п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Щодо можливості застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - домашнього арешту, то, на думку суду, обвинуваченим та його захисником не надані докази, які б підтверджували значне зменшення або зникнення встановлених ризиків або наявність інших суттєвих обставин, що враховуються під час вирішення питання щодо запобіжного заходу.

Наразі достатніми та належними підставами тримання обвинуваченого під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками звільнення ОСОБА_5 з-під варти та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб

Керуючись ст. ст. 176-178, ст. ст. 314-316, п. 2 ч. 1, п 1-1 ч. 2, ч. 3 ст. 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Судовий розгляд на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000841 від 02 вересня 2025 року, по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, призначити на 19 січня 2025 року на 13 год. 00 хв. у відкритому судовому засіданні.

Про час і місце розгляду кримінального провадження повідомити прокурора.

В судове засідання викликати обвинуваченого, його захисника та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Розгляд кримінального провадження буде здійснюватися одноособово суддею Конотопського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 .

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, - задовольнити.

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, застосований до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, продовжити до 07 березня 2026 року до 24 год. 00 хв.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою без визначення розміру застави на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, - відмовити.

Ухвала в частині продовження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена прокурором, обвинуваченим та його захисником безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим протягом п`яти днів з моменту вручення йому копії ухвали.

СуддяОСОБА_1