Справа №766/7997/26
н/п 1-кс/766/2829/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2026 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000786 від 14.05.2026 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

26.05.2026 року прокурор звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: накласти арешт на майно, яке було тимчасово вилучене 15.05.2026 року під час огляду за участі ОСОБА_4 , а саме 7 предметів, ззовні схожих на медалі та нагрудний знак, які запаковано до сейф-пакету РSР2092328.

Клопотання мотивовано тим, що вказані 7 предметів, ззовні схожих на медалі та нагрудний знак визнані речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки є предметом злочину, відомості про який внесено до ЄРДР за № 0000786 від 14.05.2026 року.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000786 від 14.05.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

З долучених до клопотання матеріалів вбачається, що підставою для внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_5 про те, що 12.05.2026 року приблизно о 22.00 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою: м. Херсон, вул. Тургенєва, 61, вчинила крадіжку майна заявника, в тому числі нагородних медалей.

З протоколу допиту потерпілого встановлено, що у нього викрадені 6 нагородних медалей та 1 нагрудний знак.

15.05.2026 року ОСОБА_4 добровільно видав слідчому 7 медалей, які він викрав у ОСОБА_5 , що підтверджується його заявою.

15.05.2026 року видані ОСОБА_4 сім металевих предметів, схожі на медалі та нагрудний знак були оглянуті та вилучені слідчим, що підтверджується наданою копією протоколу огляду.

19.05.2026 року видане ОСОБА_4 майно було оглянуте за участю потерпілого ОСОБА_5 та встановлено, що воно є саме тим майном, яке було викрадене у потерпілого.

19.05.2026 року слідчим винесено постанову про визнання вказаного майна речовим доказом.

З огляду на викладене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є предметом злочину, а не накладення арешту може призвести до його знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту вказаного майна.

Згідно ч. ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність збереження речових доказів, а також беручи до уваги, що вказане майно належить особі потерпілій від злочину, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно шляхом заборони розпоряджання ним та його відчуження, без заборони користування.

Строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурором не пропущені. Так, прокурор вже звертався з аналогічним клопотанням 18.05.2026 року, тобто на наступний робочий день після вилучення майна. Проте, вказане клопотання було повернуто та встановлено строк для усунення наявних у ньому недоліків. Дане клопотання повторне подане прокурором в межах строків, що були встановлені слідчим суддею.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , вилучене в ході огляду, що мав місце 15.05.2026 року, шляхом заборони розпоряджання вказаним майном та його відчуження, а саме на: 7 предметів, ззовні схожих на медалі та нагрудний знак, які запаковано до сейф-пакету РSР2092328.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1