Справа № 134/28/26
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19 вересня 2025 року за № 0000237 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Побірка Теплицького району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину, студента ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 18 вересня 2025 року о 21 годині 55 хвилин перебуваючи по вул. О. Порошенка, с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, біля службового автомобіля працівників поліції марки «Reno» моделі «Daster», реєстраційний номер НОМЕР_1 , діючи умисно, у власних інтересах, усвідомлюючи, що інспектор ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 та інспектор ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 є службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_4 та наділені повноваженнями з виявлення адміністративних правопорушень та здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, з метою уникнення притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, неодноразово пропонував надати їм неправомірну вигоду у вигляді грошових коштів у сумі 17000 гривень, за те, щоб ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , всупереч закріпленим посадовою інструкцією своїм функціональним обов`язкам, використовуючи своє службове становище всупереч інтересам служби, не складали відносно нього та не направляли до суду для розгляду по суті протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Тобто, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища.

Винність обвинуваченого у вчиненні злочинів стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, розкаявся, зазначив, що чому так сталося пояснити не може, запевнив, що більше такого вчиняти не буде, однак від дачі показів відмовився.

Об`єктивно вина обвинуваченого стверджується даними:

- рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області від 18.09.2025 року, з якого вбачається, що 18.09.2025 року о 22 год. 29 хв. надійшло повідомлення зі служби НОМЕР_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , гр. ОСОБА_4 за не притягнення його до відповідальності словесно запропонував неправомірну вигоду в розмірі 17 000 гривень.

- протоколу огляду від 18 вересня 2025 року, в присутності понятих, а саме: відрізка вулиці Олексія Порошенка с. Городківка Тульчинського району Вінницької області, навпроти цукрового заводу. На даному відрізку розташований автомобіль марки «Reno Daster», державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_3 , який згідно свідоцтва про реєстрацію належить ОСОБА_8 . Біля даного транспортного засобу знаходиться водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Інспектор ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 пояснив, що ОСОБА_4 після його зупинки та складання адміністративного протоколу за ст. 130 КУпАП почав пропонувати йому грошові кошти за не складання адміністративного протоколу;

- витягу з наказу № 237 о/с від 31 грудня 2020 року, яким капітана поліції ОСОБА_7 призначено інспектором ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- витягу з наказу № 119 о/с від 07 серпня 2024 року, яким лейтенанта поліції ОСОБА_6 призначено інспектором ІНФОРМАЦІЯ_7 ;

- протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 29 вересня 2025 року, відповідно до якого старший слідчий СВ ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області отримав тимчасовий доступ до відеозаписів із нагрудного відеореєстратора «Motorola VB 400 V3» з порядковими номерами: 798380, 798097 та копії адміністративних матеріалів, витягів наказів про призначення на посаду; та згідно опису було вилучено: диск із вмістом відеозаписів із нагрудних відеореєстраторів, копії адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_4 , витяги з наказів;

- копії адміністративних матеріалів, складених відносно ОСОБА_4 : акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що даний огляд ОСОБА_4 проводився за допомогою спеціального технічного засобу «Alcotester Drager» (6810), результат огляду на стан сп`яніння позитивний 2,05 %; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до якого водій ОСОБА_4 направлявся в ІНФОРМАЦІЯ_8 для огляду; роздруківки з спеціального технічного засобу «Drager», відповідно до якої у ОСОБА_4 виявлено 2,05% проміле; протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 457997 від 18.09.2025 року складеного на ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 130 КУпАП; постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі № 5752744 від 18.09.2025 року, яка винесена на ОСОБА_4 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладення на нього стягнення у виді штрафу в розмір 510,00 гривень;

- копії посвідчення водія серії НОМЕР_4 , яке видане 02.06.2022 року ІНФОРМАЦІЯ_9 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якого останньому відкриті категорії В, С;

- протоколу огляду предмету від 29.09.2025 року, а саме: оптичного диску для лазерних систем зчитування, на якому містяться два файли: 130 волощук.mp4 розміром 2309250 КБ, міститься відео від 18.09.2025 року з нагрудної камери інспектора СРПП ОСОБА_6 , при відтворенні якого вбачається, що о 21 годині 55 хвилин, за кермом службового автомобіля перебуває інспектор СРПП ОСОБА_7 , біля нього на пасажирському сидінні знаходиться інспектор СРПП ОСОБА_6 ; 21 година 55 хвилин інспекторами в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який перебував в автомобілі та рухався в попутному напрямку. Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 підійшли до автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 та почали з ним спілкування, під час якого ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 вийти з автомобіля та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та пройшов такий огляд за допомогою «Драгера» - результат 2,05 проміле алкоголю. В подальшому ОСОБА_4 було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП. Після чого ОСОБА_7 сів у службовий автомобіль та почав складати адміністративні матеріали, а ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишились стояти на вулиці. О 22 годині 02 хвилини ОСОБА_4 почав говорити до інспектора СРПП ОСОБА_6 «може домовимось якось», після чого ОСОБА_6 попередив про кримінальну відповідальність ОСОБА_4 . О 22 годині 06 хвилин ОСОБА_4 нахилився до ОСОБА_6 та сказав «я заплачу за суд 17, а якщо я вам ті гроші дам», після чого ОСОБА_6 повторно попередив ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність;

- 130 волощук1. mp4 розміром 2380392 КБ, який містить відео від 18.09.2025 року з нагрудної камери інспектора СРПП ОСОБА_7 , при відтворенні якого вбачається, що о 21 годині 55 хвилин, за кермом службового автомобіля перебуває сам інспектор, біля нього на пасажирському сидінні знаходиться інспектор СРПП ОСОБА_9 ; 21 година 55 хвилин ними в с. Городківка Тульчинського району Вінницької області було зупинено автомобіль марки «ВАЗ 2107» державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який перебував в автомобілі та рухався в попутному напрямку. Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 підійшли до автомобіля, за кермом якого знаходився ОСОБА_4 та почали з ним спілкування., під час якого ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_4 вийти з автомобіля та пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння, на що останній погодився та пройшов такий огляд за допомогою «Драгера» - результат 2,05 проміле алкоголю. В подальшому ОСОБА_4 було повідомлено, що відносно нього буде складений протокол за ст. 130 КУпАП. Після чого ОСОБА_7 сів у службовий автомобіль та почав складати адміністративні матеріали.

- постанови від 09 жовтня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_10 , відповідно до якої ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 21 жовтня 2025 року.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені докази в їх взаємозв`язку суд вважає належними та допустимими в розумінні ст. ст. 64, 85, 86 КПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 в пропозиції службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, дій з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно відбулася в пропозиція службовій особі, а саме інспектору СРПП ВП №1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , надати йому неправомірну вигоду за невчинення зазначеною особою в інтересах ОСОБА_4 , дій, а саме не оформлення відносно нього адміністративних матеріалів за ст. 130 КУпАП, з використанням наданого їй службового становища.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ним злочини відносяться до нетяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є його шире каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_4 за вчинене ним кримінальне правопорушення, суд керується такими фактами та відповідною їх правовою і моральною оцінкою.

Так, у справі № 133/3123/20 (постанова від 24.04.2024) Касаційний кримінальний суд висловив правову позицію про те, що особу обвинуваченого в контексті ст. 414 КПК України слід розуміти як сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на час прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду на мету і засади його призначення.

Іншими проявами ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність або відсутність яких береться судом до уваги, є внутрішні переживання того, що сталося, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління (справа № 481/640/23).

Критерієм порівняння різних кримінально-правових заходів та/або способів їх реалізації з точки зору покращення/погіршення юридичного становища людини є ступінь втручання у її права і свободи залежно від характеру і тривалості зумовлених відповідними заходами обмежень, заборон та/або додаткових обов`язків і співвідношення їх з інтересами особи.

Призначення за вироком суду покарання завжди передбачає конкуренцію інтересів обвинуваченого щодо уникнення чи мінімізації негативних правових наслідків для себе й інтересу держави, який полягає у притягненні винної особи до кримінальної відповідальності в міру її вини. Зазначене зумовлюється юридичною природою покарання як передбаченого законом обмеження прав і свобод засудженого, що згідно зі ст. 50 КК застосовується за вироком суду з метою кари, виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи із зазначеного ціннісного орієнтиру законодавчий перелік видів покарання, встановлений у ст. 51 КК України, побудований за принципом «сходів», де кожному виду покарання відведено відповідний щабель на шляху від менш до більш суворого.

При призначенні покарання суд враховує і дані про особу обвинуваченого та соціально-психологічну характеристику обвинуваченого,оцінює особу обвинуваченого за критерієм його суспільної небезпечності. Згідно досудової доповіді від 12.02.2026 року, складеної посадовою особою ІНФОРМАЦІЯ_11 щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 в громаді можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що будуть спрямовані на виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, а саме на формування змін у ставленні до правопорушення, формування уміння контролювати власну поведінку та мислення, вести здоровий спосіб життя (не вживати алкоголю).

Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, те що згідно характеристики, яка видана ІНФОРМАЦІЯ_12 ОСОБА_4 зарекомендував себе з задовільної сторони, будь якими компрометуючими матеріалами сільська рада на останнього не володіє, на обліку психіатра та на наркологічному обліку не стоїть, в силу ст. 89 КК України не судимий, має на утриманні одну неповнолітню дитину, позицію прокурора, захисту і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та про необхідність призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 369 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Поряд з цим суд враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти росії» від 29 листопада 2007 року).

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся, запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя