Провадження № 1-в/679/4/2026
Справа № 679/406/25
УХВАЛА

18 лютого 2026 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області подання начальника Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 про направлення до місця відбування покарання стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Нетішинського міського суду Хмельницької області від начальника Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 надійшло подання про направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначається, що 01.08.2025 до Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області на виконання надійшов вирок Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.06.2025 стосовно ОСОБА_4 , якого було засуджено до покарання у виді обмеження волі строком на один рік чотири місяці.

10.08.2025 ОСОБА_4 прибув за викликом до органу пробації і йому було роз`яснено порядок та умови відбування призначеного судом покарання, а також порядок слідування до виправного центру, зокрема проінформовано про адресу. Крім того, засудженого було попереджено про те, що у разі невиїзду чи неприбуття до місця відбування покарання у встановлений строк він буде затриманий для вирішення питання про направлення до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

У своїх поясненнях засуджений вказав, що ніде не працює, має задовільний стан здоров`я і має змогу самостійно прибути до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)», куди зобов`язався прибути до 18.08.2025.

12.08.2025 ОСОБА_4 отримав припис про виїзд до місця відбування покарання, однак у встановлений строк до виправного центру не прибув, про що центр повідомив у своєму листі від 19.08.2025.

25.08.2025 засуджений був викликаний до органу пробації, де він пояснив, що причиною невиїзду до місця відбування покарання була відсутність коштів на дорогу. Разом із цим він вказав, що натепер має можливість самостійно прибути до виправного центру та не бажає, щоб його туди направляли примусово, у зв`язку з чим того ж дня він отримав повторний припис про виїзд до місця відбування покарання, куди він мав прибути 29.08.2025, однак у встановлений строк до виправного центру знову не прибув.

Для з`ясування причин невиконання вироку суду 01.09.2025 та 12.09.2025 ОСОБА_4 направлялися виклики і 02.10.2025 у нього було відібрано чергове пояснення, в якому він вказав, що весь час перебував у м. Нетішин та не хворів, а 09.09.2025 був мобілізований працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , після чого 10.09.2025 був направлений у навчальну частину на полігон у Рівненській області. 24.09.2025 він попросився у командира піти в аптеку, після чого поїхав у м. Нетішин, де і перебував за місцем свого проживання. При цьому у вказаний період часу він не хворів і до лікарні не звертався, а про своє перебування у м. Нетішин органу пробації не повідомляв.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 свідомо не бажає самостійно виїхати до місця відбування покарання, при цьому своїми діями вводить в оману працівників уповноваженого органу з питань пробації, представник органу пробації просив затримати та направити засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі.

У судовому засіданні представник органу з питань пробації надала пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у поданні, та наполягала на його задоволенні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подання та вважав, що наявні достатні підстави для його задоволення. Так, у засудженого не було поважних причин для неприбуття до місця відбування покарання, при цьому мобілізували його вже після того, як він проігнорував повторний припис органу пробації. Фактично ОСОБА_4 і не виконував вирок суду, і не служив, позаяк неодноразово самовільно залишав місце несення служби. З урахуванням положень Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ОСОБА_4 має бути звільнений від військової служби з огляду на набрання стосовно нього обвинувального вироку суду, за яким він засуджений до покарання у виді обмеження волі, яке він має відбувати реально, при цьому обмеження волі згідно з положеннями Кримінального кодексу України не застосовується лише до військовослужбовців строкової служби, до яких засуджений не належить.

Засуджений у судовому засіданні заперечував проти подання і вказав, що він не ухилявся він виконання вироку, водночас пояснивши, що всі без виключення викладені в поданні обставини відповідають дійсності. Отримавши перший припис органу пробації, він не виїхав до місця відбування покарання, оскільки не мав грошей на квитки. Чому він не виїхав до місця відбування покарання після отримання від органу пробації другого припису, він не пам`ятає (при цьому проблем зі здоров`ям точно не мав), а в подальшому, а саме 09.09.2025 його мобілізували працівники територіального центру комплектування, які проігнорували ухвалений стосовно нього вирок суду (хоча про його судимість їм було достовірно відомо), при цьому йти на військову службу він бажання не мав. Після мобілізації він пробув на полігоні близько двох тижнів, де захворів, а потім відпросився в аптеку (оскільки ліків там не було) і втік. Приблизно місяць він перебував вдома, а потім його знайшли і повернули на службу у мінометну бригаду, однак він втік вдруге. Згодом його знову знайшли і відправили служити у мотороті, проте на полігоні він впав із мотоцикла і зламав ногу, внаслідок чого потрапив у госпіталь, і дотепер продовжує лікування.

Захисник у судовому засіданні заперечував проти подання, наголосивши, що територіальний центр комплектування під час мобілізації ОСОБА_4 не звернув увагу на ухвалений стосовно його підзахисного вирок суду, однак натепер засуджений має статус військовослужбовця і може принести більше користі, перебуваючи у складі Збройних Сил України, ніж відбуваючи покарання у виді обмеження волі.

Заслухавши подання представника органу з питань пробації, а також думку прокурора, засудженого та захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно з вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03.06.2025 ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до остаточного покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці. Строк відбування покарання ОСОБА_4 було постановлено обчислювати з дня його прибуття і постановки на облік у виправному центрі (приведення вироку до виконання). Вирок набрав законної сили 04.07.2025 (а.с. 88-90).

Згідно з ч. 1 ст. 57 Кримінально-виконавчого кодексу України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно. Уповноважений орган з питань пробації згідно з вироком суду вручає засудженому припис про виїзд до місця відбування покарання. Не пізніше трьох діб із дня одержання припису засуджений зобов`язаний виїхати до місця відбування покарання і прибути туди відповідно до вказаного в приписі строку.

12.08.2025 засудженого ОСОБА_4 під підписку було попереджено про те, що у разі ухилення від одержання припису про виїзд до місця відбування покарання або невиїзду чи неприбуття до виправного центру він буде затриманий для вирішення питання про направлення його до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі (а.с. 91).

Також начальником Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 було відібрано у ОСОБА_4 письмові пояснення, в яких останній вказав, що ніде не працює, має задовільний стан здоров`я і має змогу отримати припис та самостійно прибути до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» у с. Городківка Тульчинського району Вінницької області (а.с. 92).

Цього ж дня, а саме 12.08.2025 ОСОБА_4 було вручено припис про виїзд до місця відбування покарання, відповідно до якого він мав прибути до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» 18.08.2025 (а.с. 93).

У той же час відповідно до листа в.о. начальника Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» від 19.08.2025 засуджений ОСОБА_4 до виправного центру для відбування покарання у виді обмеження волі за вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області станом на 19.08.2025 не прибув (а.с. 94).

25.08.2025 начальником Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 було відібрано у ОСОБА_4 письмові пояснення, в яких останній вказав, що не прибув 19.08.2025 до виправного центру, оскільки в нього на той час не було коштів на дорогу. Також засуджений вказав, що натепер має можливість самостійно прибути до місця відбування покарання до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)», тому просив видати йому припис повторно, а також зобов`язався прибути до виправного центру самостійно, позаяк не бажав, щоб його туди доставляли примусово (а.с. 95).

Того ж дня, а саме 25.08.2025 ОСОБА_4 повторно було вручено припис про виїзд до місця відбування покарання, відповідно до якого він мав прибути до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» 29.08.2025 (а.с. 96).

02.10.2025 начальником Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_8 було відібрано у ОСОБА_4 письмові пояснення, в яких останній вказав, що не прибув 29.08.2025 до виправного центру, хоча не хворів і перебував у м. Нетішин, а 09.09.2025 він був мобілізований працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 і вже 10.09.2025 був на полігоні у Рівненській області. 24.09.2025 він пішов у аптеку з військової частини та поїхав у АДРЕСА_2 і дотепер перебуває за місцем свого проживання, при цьому не хворіє і до лікарні не звертався (як і до уповноваженого органу з питань пробації) (а.с. 97).

Як вбачається з листа ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/370 від 21.01.2026, ОСОБА_4 відповідно до бази «Оберіг» 10.09.2025 був призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_3 ) (а.с. 174).

У довідці військово-лікарської комісії № 2026-0115-1653-3644-7 від 16.01.2026 вказано, що було проведено медичний огляд солдата ОСОБА_4 у «Військово-медичному клінічному центру Західного регіону» та постановлено діагноз: стан після закритого перелому зовнішньої кісточки правої гомілки (06.01.2025) з тимчасовим порушенням функції кінцівки. Також зазначається, що травма пов`язана з проходженням військової служби, за ступенем тяжкості відноситься до тяжких і потребує відпустки для лікування на 30 календарних днів (а.с. 176).

Відповідно до ч. 4 ст. 57 КВК України у разі невиїзду засудженого до місця відбування покарання без поважних причин або ухилення засудженого від отримання припису суд за поданням уповноваженого органу з питань пробації направляє засудженого до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі. Поважними причинами невиїзду засудженого після отримання припису до місця відбування покарання в призначений строк є хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють його можливості своєчасно прибути за викликом і документально підтверджені. Належним підтвердженням отримання засудженим припису є його підпис про отримання припису.

Із досліджених судом документів та усних пояснень засудженого у судовому засіданні встановлено, що засуджений двічі отримував припис про виїзд до місця відбування покарання, проте без поважних причин не виїхав до виправного центру. Будь-яких доказів, що підтверджували б відсутність фінансової можливості виїхати до виправного центру засуджений не надав. При цьому причину невиїзду до місця відбування покарання після отримання повторного припису засуджений взагалі не зміг пояснити, вказавши, що не може її пригадати.

Відповідно до ст. 88 КВК України засуджені до позбавлення волі направляються до місця відбування покарання під вартою.

Згідно з п.п. 7, 9, 27 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015 поліція, серед іншого, має наступні повноваження: розшукує осіб, які ухиляються від виконання кримінального покарання; доставляє у випадках і порядку, визначених законом, затриманих осіб; вживає заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку під час примусового виконання судових рішень.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_4 , отримавши двічі припис органу пробації про виїзд до місця відбування покарання у виді обмеження волі, без поважних причин до виправного центру не прибув, суд дійшов висновку про необхідність задоволення подання та направлення його після затримання до місця відбування покарання в порядку, встановленому для засуджених до позбавлення волі, виконання якого слід покласти на відповідний підрозділ органів Національної поліції за місцем проживання засудженого.

Згідно зі ст. 58 КВК України строк покарання у виді обмеженні волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

З огляду на вимоги ст. 58 КВК України та положення ст. 72 КК України суд також вважає за необхідне зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру із розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.

Стосовно посилання засудженого та захисника на перебування ОСОБА_4 на військовій службі суд зазначає, що сам засуджений вказав, що він двічі самовільно залишав місце несення військової служби та не бажає її проходити, при цьому згідно з пп. в) п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992 військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, підлягають звільненню з військової служби під час дії воєнного стану у зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком суду, яким призначено покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі. Цьому кореспондують положення ч. 3 ст. 61 КК України, відповідно до якої обмеження волі не застосовується до військовослужбовців лише строкової служби.

На підставі викладеного, керуючись ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-XII від 25.03.1992, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015, ст.ст. 57, 58, 88 КВК України, ст.ст. 61, 72 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання начальника Шепетівського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_7 про направлення до місця відбування покарання засудженого ОСОБА_4 задовольнити.

Затримати та направити засудженого ОСОБА_4 для відбування остаточного покарання, призначеного за сукупністю вироків Нетішинським міським судом Хмельницької області від 03.06.2025 у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці, до Державної установи «Крижопільський виправний центр (№ 113)» (с. Городківка Тульчинського району Вінницької області).

Затримання та конвоювання засудженого ОСОБА_4 у виправний центр здійснювати в поряду, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі.

Виконання ухвали про направлення засудженого ОСОБА_4 до місця відбування покарання покласти на Відділення поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання час слідування під вартою до виправного центру із розрахунку, що один день тримання під вартою відповідає двом дням обмеження волі.

Копію ухвали для виконання надіслати Відділенню поліції № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області.

Повний текст ухвали оголошено 20.02.2026.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів із дня її оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Нетішинський міський суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1