Справа №127/4270/26
Провадження №1-кс/127/1748/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , розглянувши заяву ОСОБА_2 , подану в порядку ст.206 КПК України, -

ВСТАНОВИВ :

09.02.2026 ОСОБА_2 звернувся з заявою до Вінницького міського суду Вінницької області, в порядку ст. 206 КПК України.

Заява мотивована тим, що 07.02.2026 року ОСОБА_2 було затримано працівником Національної поліції ОСОБА_3 (номер жетона 0110281), про що було складено протокол про адміністративне затримання АА № 141965 від 07.02.2026 р. о 10 годині 39 хвилин. Під час затримання працівник Національної поліції ОСОБА_3 повідомив ОСОБА_2 та його дружину, у присутності свідків, що має доставити заявника до найближчого відділку поліції. Однак, всупереч зазначеному, його було доставлено до ТЦК та СП, розташованого на території Вінницького обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру за адресою: 7-й км Гніванського шосе, м. Вінниця, Вінницька область. Після спливу строку адміністративного затримання та після досягнення мети затримання, а саме: складання протоколу про адміністративне правопорушення № 5568 від 07.02.2026 р. о 13 год. 37 хв., законні підстави для подальшого утримання ОСОБА_2 були повністю відсутні. Незважаючи на це, після закінчення всіх процесуальних дій ОСОБА_2 продовжують утримувати проти його волі, без ухвали слідчого судді, без складання будь-яких процесуальних документів та без надання пояснень ані в усній, ані в письмовій формі.

Враховуючи вказане, ОСОБА_2 просить суд негайно звільнити його з-під незаконного утримання за адресою: 7-й км Гніванського шосе, м. Вінниця, з території Вінницького обласного клінічного протитуберкульозного диспансеру; надати правову оцінку діям посадових осіб, причетних до його незаконного затримання та подальшого утримання; вжити заходів прокурорського/судового реагування.

Дослідивши вказану заяву, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно п.10 ч.1 ст.3 КПК України, кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Отже, відповідно до ч.1 ст.206 КПК України та Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчий суддя може зобов`язати орган державної влади чи службову особу додержатися прав такої особи, якщо вона тримається під вартою в слідчому ізоляторі Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахті Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, чи ізоляторі тимчасового тримання.

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Виходячи із вище зазначених положень законодавства, розгляду в порядку ст.206КПК України підлягають скарги, які виникають із кримінально-правових відносин.

Разом з тим, зі змісту скарги встановлено, що ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку з застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст. 207 КПК України, не утримається правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Відповідно до ст.64, 65 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади або командири військових частин (військовозобов`язаних, резервістів Служби безпеки України Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних, резервістів Служби зовнішньої розвідки України відповідний підрозділ Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Зі змісту скарги вбачається незгода заявника з діями службових (посадових) осіб територіального центру комплектування та соціальної підтримки, пов`язаними з мобілізацією.

Разом з тим, відповідно до норм кримінального процесуального законодавства службові особи ТЦК та СП не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Таким чином, ОСОБА_2 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства, а тому повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

За викладених обставин, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Щодо вимог заяви про притягнення винних осіб до відповідальності, суд зазначає, що вирішення вказаних питань не входить до повноважень слідчого судді відповідно до положень КПК України, оскільки вказані дії є повноваженнями правоохоронних органів, однак передумовою їх здійснення є звернення особи з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що заявник у разі порушення його прав чи інтересів службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту, вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо нього чи іншої особи протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень до правоохоронного органу із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, скарга ОСОБА_2 не підлягає розгляду слідчим суддею, в порядку ст. 206 КПК України.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за скаргою, яка подана в порядку ст. 206 КПК України.

Згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Враховуючи вказане, слідчий суддя приходить до переконання, що в даному випадку необхідно керуватись положенням ч.4 ст.304 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за поданою скаргою.

Керуючись ст.2, 3, 9, 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_2 , поданою в порядку ст. 206 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя