Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/303/26 Головуючий у суді І-ї інстанції >
Справа № 385/255/20 Доповідач в колегії апеляційного суду
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.05.2026 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року в кримінальному провадженні № 0000504 від 20.09.2019 року за ч.1 ст. 115 КК України про продовження обвинуваченому:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Бандурове Гайворонського району Кіровоградської області, громадянину України, з середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Благовіщенського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000504 від 20.09.2019 року стосовно ОСОБА_7 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_9 в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 вказуючи на те, що ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Ухвалою Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 18 травня 2026 року.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки або цілодобового домашнього арешту або застави у мінімальному розмірі.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає про відсутність законних підстав та об`єктивних даних, які б з достовірністю свідчили про те, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

Крім того, адвокат зазначає, що при вирішенні питання про продовження дії обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не враховано, що ОСОБА_7 має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки та тяжкі хронічні захворювання.

Вважає, що при таких обставинах, висновки суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 є необґрунтованими, а ризики, передбачені положеннями ст. 177 КПК України недоведеними.

В судове засідання адвокат ОСОБА_8 будучи повідомлений належним чином про дату та час розгляду апеляційної скарги не з`явився, до канцелярії суду подав клопотання по розгляд апеляційної скарги без його участі, у зв`язку з чим, колегія суддів враховуючи думку обвинуваченого ОСОБА_7 , який не заперечував про розгляд апеляційної скарги без участі адвоката ОСОБА_8 , відповідно до ч.4 ст.405 КПК України вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 без його участі.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу захисника та просив суд її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що на даний час не зменшилися та продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує, може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, яке загрожує може переховуватись від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити нові кримінальні правопорушення.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження в суді.

Таким чином, апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про незаконність та необґрунтованість подальшого тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п.1-5 ч.1 ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання адвоката на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_7 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, який є особливо тяжким, умисним, а тому існує ризик того, що обвинувачений ОСОБА_7 може уникати від кримінальної відповідальності, у зв`язку з тяжкістю покарання, а також перебуваючи на волі може продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 183, 199, 331, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Благовіщенського районного суду Кіровоградської області від 18 березня 2026 року про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою в кримінальному провадженні № 0000504 від 20.09.2019 року за ч.1 ст. 115 КК України на 60 днів, а саме до 18 травня 2026 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_10 ОСОБА_4