УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/411/25

Провадження № 1-кп/486/97/2026

03 березня 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 26 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000065 від відносно неповнолітньої

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Южноукраїнська, Миколаївської області, громадянки України, з початковою середньою освітою, учениці 9-го «Б» класу Південноукраїнського ліцею №1, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 ,

особи стосовно якої розглядається клопотання ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_8 ,

представника служби у справах дітей ОСОБА_9 ,

представника ювенальної превенції ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

На початку вересня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, між потерпілою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , на ґрунті неприязного відношення, виник конфлікт.

У подальшому у першій половині вересня 2024 року, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, з метою покарати ОСОБА_7 за вчинені нею дії, ОСОБА_3 спільно із неповнолітніми особами, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, у спосіб невстановлений досудовим розслідуванням, під приводом обговорення конфлікту, повідомили ОСОБА_7 про необхідність зустрітися на території колишнього міського літнього кінотеатру, що розташований за адресою: вул. Паркова, 2-а, м. Південноукраїнськ, Вознесенського району Миколаївської області.

У першій половині вересня 2024 року в другій половині дня, більш точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи спільно із неповнолітніми особами, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, на території вище зазначеного колишнього міського літнього кінотеатру, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, діючи умисно із вказаним наміром, розуміючи, що за її діями спостерігають треті особи та вказані дії фіксуються на відеокамеру телефонів спостерігачів, ОСОБА_3 , у момент коли неповнолітні особи, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, обмежили можливість руху потерпілої ОСОБА_7 , здійснила один удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_7 , заподіявши останній сильного фізичного та морального страждання.

Таким чином ОСОБА_3 , вчинила дії, направлені на заподіяння сильного фізичного болю та морального страждання ОСОБА_7 з метою покарати за дії, вчинені нею, піддавши останню катуванню.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 1 ст. 127 КК України, тобто умисне діяння, спрямоване на заподіяння особі сильного фізичного болю та морального страждання, з метою покарати особу за вчинені нею дії.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй діяння знайшла своє підтвердження на підставі наступних доказів у підтвердження встановлених судом обставин.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнала повністю, пояснила, що проживає у повній сім`ї, відносини в сім`ї добрі, вона всім забезпечена. З мамою хороші довірливі відносини. Навчається добре, має середній рівень, займається спортом. З ОСОБА_7 знайома, зараз між ними нейтральній відносини. Восени 2023 року вони з ОСОБА_7 нормально спілкувались, потім посварились, у 2024 році ОСОБА_7 заступилась за свою подружку - дала їй ляпаса, і між ними почався конфлікт. Старшокласниці запропонували заступитись. Після тренування через 3-4 дні зателефонувала ОСОБА_11 та сказала їй прийти в літній кінотеатр. Підійшли в парк позаду «Олімпу» біля кінотеатру, там побачила ОСОБА_7 і подругу ОСОБА_12 . Поруч було багато неповнолітніх й запропонували ОСОБА_13 вибачитись на камеру, або ж буде ляпас. ОСОБА_7 повідомила що вдарила її один раз, отже вона сказала, що вдарить ОСОБА_7 один раз та розійдуться. ОСОБА_14 та ще хтось смикали ОСОБА_7 . Вона вдарила ОСОБА_7 правою долонею по обличчю, потім повернулась за сумкою та побачила, що ОСОБА_15 і ОСОБА_11 лупцюють ОСОБА_7 . На даний час не спілкуються. Зауважила, що їй зробили боляче та вона хотіла зробити боляче, тобто помститись, оскільки відео зі спричиненням їй удару по обличчу ОСОБА_7 було поширено серед однолітків.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_16 знайома з 2023 року, познайомилась через спільних друзів. На початку січня 2024 року припинили спілкування. В подальшому між ними виник конфлікт в ході якого вона вдарила ОСОБА_17 . Приблизно через тиждень після конфлікту їй зателефонували з невідомого номеру та сказали що треба поговорити, була якась ОСОБА_18 . Телефонували постійно, оскільки вона не змогла прийти, погрожували, після школи сказали підійти до літнього кінотеатру. Вона разом з подругою ОСОБА_19 підійшли. На неї почали кричати. Вони зателефонували ОСОБА_20 , яка вподальшому підійшла до них з тренування. Був великий натовп, приблизно 50 чоловік. Під тиском натовпу вона погодилась на ляпас. ОСОБА_21 нанесла їй один удар правою долонею по лівій щоці.

Законний представник ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_17 проживає у повній сім`ї. Відносини між членами сім`ї добрі. Є все необхідне. Дитина забезпечена. В січні 2025 року вчитель ліцею № 1 розповіла їм про цю подію. Вподальшому цю ситуацію вони обговорили з дочкою.

Представник служби у справах дітей Південноукраїнської міської ради пояснила, що ОСОБА_3 виховується у повній сім`ї із стабільним доходом. У дитини є окрема кімната та все необхідне. Дитина тривалий час займається гімнастикою, іноді не виконує домашнє завдання, бере активну участь у спортивному житті ліцею. ОСОБА_3 пояснила, що їй було образливо, що з нею так вчинили. До цієї ситуації ОСОБА_3 на обліку не перебувала. Вважає, що у сім`ї є ресурс й потенціал впиливу на дитину.

Інспектор сектору ювенальної превенції суду пояснила, що неповнолітня ОСОБА_3 у полі зору ювенальної превенції не потрапляла і не перебувала. Батьки також не потрапляли в поле зору, як особи, які ухиляються від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 29 січня 2025 року та фототаблиці до нього було оглянуто місце вчинення кримінального правопорушення, а саме, біля третьої та четвертої сходинки від сцени по центру, відкритої місцевості літнього міського кінотеатру, розташованого по вул. Парковій, 2-а, в м. Південноукраїнську, Вознесенського району, Миколаївської області.

Згідно протоколу огляду речі від 28 січня 2025 року, добровільно наданого матір`ю потерпілої ОСОБА_8 мобільного телефону марки «іРhone 11», з вбудованою сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , відкривши мобільний застосунок «Телеграм», зокрема листування з користувачем « ОСОБА_15 » ( ОСОБА_22 ), в якому остання висловлюється нецензурною лайкою в бік потерпілої та повідомляє, що при зустрічі потерпілій «пизд*», зазначені фотозображення виявлені також і у мобільному додатку «галерея». Також під час огляду додатку «галерея» виявлено фрагменти фотозображень відеозапису, який виявлено при огляді мобільного телефону матері потерпілої ОСОБА_8 .

Також, як вбачається з протоколу огляду речі від 28 січня 2025 року мобільного телефону марки «іРhone 11» з вбудованою сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_2 , добровільно наданого ОСОБА_8 при відкритті мобільного додатку «Телеграм», виявлено листування з користувачем « ОСОБА_23 », відкривши листування наявний відеозапис, при відкритті якого встановлено, що на відеозаписі знаходиться ОСОБА_24 , разом з групою дівчат, у тому числі ОСОБА_3 , зазначені неповнолітні почергово тримають за волосся ОСОБА_13 та не дають змоги залишити місце, в цей час почергово кожна із зазначених наносить по одному удару долонею руки в область обличчя Катерини, під час нанесення ударів інші учасники вказаної події поводять себе зухвало, посміхаються та підбурюють кривдників, мовляючи «Вау», «Давай іще».

Як вбачається з протоколу огляду диску від 31 січня 2025 року, видно як ОСОБА_25 наносить один удар правою рукою по обличчю лівої сторони ОСОБА_26 .

Згідно вимог ст.498 КПК України Кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.97 КК України, неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

За правилами п.3 ч.2 ст.105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання.

Частиною 3 даної норми закону передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що 7. Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК (2341-14 ), суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Суд ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітньої ОСОБА_3 керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу ХІ КК України.

Дії неповнолітньої ОСОБА_3 мiстять ознаки суспiльно-небезпечного дiяння, пеpедбаченого ч.1 ст. 127 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.127 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_3 не досягнула віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Отже, з урахуванням того, що неповнолітня ОСОБА_3 після досягнення нею одинадцятирічного віку та до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 127 КК України, з урахуванням вимог ст. 105 КК України, суд приходить до висновку, що до неповнолітньої ОСОБА_3 можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру, а саме, передача під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.

Цивільний позов не заявлявся.

Судові витрати відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-372, 376, 392-395, 498, 500, 501 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 , як до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно - небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 127 КК України, примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 тривалістю 1 (один) рік.

Контроль за виконанням ухвали суду щодо застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_3 покласти на службу у справах дітей Південноукраїнської міської ради та сектор ювенальної превенції відділення поліції №3 Вознесенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області.

Речові докази - мобільний телефон марки «іРhone 11», ІМЕІ1: НОМЕР_3 та ІМЕІ2: НОМЕР_4 з сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_1 , який переданий під зберігальну розписку законному представнику потерпілої ОСОБА_8 , залишити останній, як власнику;

- мобільний телефон марки «іРhone 11», ІМЕІ1: НОМЕР_5 та ІМЕІ2: НОМЕР_6 з вбудованою сім-картою мобільного оператора «Київстар» НОМЕР_7 , який переданий під зберігальну розписку законному представнику потерпілої ОСОБА_8 , залишити останній, як власнику.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Південноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1