ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції:

засудженого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 23 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Ухвалою Новокодацького районного суду м.Дніпра від 23 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції вказав, що засуджений ОСОБА_7 , будучи засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів, з урахуванням зарахованого йому на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року у строк покарання періоду слідування до виправного центру, на день звернення з клопотанням про заміну покарання на більш м`яке в порядку ст. 82 КК України відбув 2 роки 11 місяців 1 день обмеження волі, що становить менше двох третин призначеного йому строку покарання. Суд першої інстанції вказав, що на момент розгляду клопотання засуджений не відбув установлені законом дві третини строку покарання після заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та відповідно до розрахунку строку відбування покарання дві третини строку покарання настають 03 січня 2026 року, а тому суд першої інстанції зробив висновок, що імперативна умова, необхідна для застосування ст. 82 КК України, не виконана.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України задовольнити.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що виникає питання чому суд першої інстанції вважає вірним відрахування 2/3 строку саме після заміни невідбутої частини покарання більш м`яким. Посилається на те, що пункт 3 ч. 4 ст. 82 КПК України містить визначення, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: 3) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.

Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Із матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно розглянув клопотання захисника, дослідив необхідні матеріали провадження і прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відсутні підстави для задоволення клопотання захисника.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Отже, законодавцем визначено, що застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є не обов`язком, а правом і така заміна може бути застосована за певних умов.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 КК України до осіб, яким покарання замінено більш м`яким, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення за правилами, передбаченими ст. 81 цього Кодексу.

Системний аналіз положень ст. 82 КК України свідчить про те, що заміна покарання більш м`яким допускається виключно щодо покарання або його невідбутої частини, призначених вироком суду. Подальше поліпшення правового становища засудженого, якому покарання було замінено на більш м`яке, можливе лише шляхом застосування до нього умовно-дострокового звільнення за правилами ст. 81 КК України та не передбачає можливості повторної заміни покарання, визначеного в порядку ст. 82 КК України, на ще більш м`яке.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 засуджений вироком Павлоградського міського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2023 року за ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115, ч.1 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, вироком Бобринського районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2013 року засуджений за ч.3 ст. 187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 15 років позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 02 березня 2016 року на підставі ч.5 ст. 72 КК України ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення з 02 травня 2013 року по 17 січня 2014 року, з розрахунком один день попереднього ув`язнення за два дні тримання під вартою.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 січня 2023 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2013 року за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 289, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України більш м`яким, а саме - обмеженням волі строком на 04 роки 06 місяців 21 день.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 жовтня 2023 року зараховано засудженому ОСОБА_7 у строк відбуття покарання строк його слідування до виправного центру, а саме з 26 січня 2023 року по 20 березня 2023 року включно із розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Кінцем строку відбування покарання засудженому ОСОБА_7 визначено 23 червня 2027 року.

З характеристики, наявної і матеріалах справи, вбачається, що засуджений ОСОБА_7 перебуває в місцях позбавлення волі з 07 травня 2013 року. Під час утримання в «Дніпровській установі виконання покарань № 4», заохочень та стягнень не мав. З 21 грудня 2013 року утримувався в «Кропивницькій УВП № 14» заохочень та стягнень не мав. З 12 березня 2014 року відбував покарання в державній установі «Петрівська виправна колонія № 49», де мав як заохочення, так і стягнення. З 18 жовтня 2022 року утримувався в «Кропивницькій УВП № 6» мав заохочення, стягнень не мав.

З 20 березня 2023 року відбуває покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія № 89» дільниця обмеження волі. Працював у контрагента ПрАТ «ОРІЛЬ-ЛІДЕР», на теперішній час працює у контрагента М`ЯСНИЙ ДВІР «Ювілейний». До праці ставиться сумлінно. За час відбування покарання характеризується позитивно, режиму відбування покарання не порушує, має 6 (шість) заохочень. Стягнень не має. На заходи виховного характеру реагує своєчасно. Серед засуджених неконфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, на критику у свою адресу реагує адекватно. У відносинах з представниками адміністрації проявляє тактовність, дотримується правомірних і ввічливих взаємовідносин, в індивідуальних бесідах відвертий. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд і використовує лише за призначенням. До виконання законних вимог персоналу установи ставиться сумлінно. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатні навички для їх самостійного виконання. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці не допускає. Підтримує зв`язки з рідними, бере участь у програмах диференційованого виховного впливу («Професія», «Правова просвіта»), у роботі самодіяльної організації, виконує індивідуальний план виховної роботи та проявляє ініціативу щодо підвищення освітнього рівня.

З поданої апеляційної скарги вбачається, що захисником порушено питання про заміну засудженому ОСОБА_7 на більш м`яке покарання невідбутої частини покарання у виді обмеження волі, яке було призначене йому в порядку заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі, визначеного вироком суду, що на думку апеляційного суду суперечить положенням ст. 82 КК України.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 82 КК України щодо обчислення строку заміненого покарання з дня заміни, початок відбуття засудженим ОСОБА_7 покарання у виді обмеження волі строком 4 роки 6 місяців 21 день слід обчислювати з дня постановлення відповідної ухвали, а саме з 26 січня 2023 року, оскільки ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 26 січня 2023 року ОСОБА_7 було замінено невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 грудня 2013 року, тому апеляційний суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги захисника.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована у разі, якщо засуджений відбув не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково та вчинила нове умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Дві третини строку покарання, призначеного ОСОБА_7 у виді 4 років 6 місяців 21 дня обмеження волі, становлять 3 роки 7 днів обмеження волі.

Враховуючи, що з часу заміни засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді обмеження волі, на час розгляду 23 грудня 2025 року клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України, ОСОБА_7 ще не відбув 2/3 частини нового покарання у виді обмеження волі, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відмову у задоволенні такого клопотання.

Апеляційний суд вважає, що дотримання зазначеної вимоги є обов`язковим і не залежить від оцінки поведінки засудженого, а її відсутність позбавляє суд можливості застосувати більш м`яке покарання.

Згідно роз`яснень п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму тощо.

Так, з матеріалів справи вбачається, що засуджений підлягав умовно-достроковому звільненню на підставі статті 81 КК України 23 вересня 2023 року, у застосуванні якого було відмовлено рішенням комісії установи від 27 вересня 2023 року. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпра від 22 березня 2024 року відмовлено у застосуванні статті 81 КК України. Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 19 травня 2025 року повторно відмовлено у застосуванні статті 81 КК України.

Крім того, згідно з оцінкою ризику вчинення повторного кримінального правопорушення йому визначено середній рівень ризику рецидиву, що також не свідчить про досягнення мети покарання.

Позитивна характеристика та сумлінна поведінка засудженого під час відбування покарання враховуються судом, однак самі по собі не можуть бути підставою для заміни покарання за відсутності передбачених законом умов.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для скасування судового рішення, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене доводи захисника не спростовують висновки суду першої інстанції щодо безпідставності поданого клопотання, а також не свідчать про наявність підстав для заміни невідбутої частини покарання більш мякою, а тому ці доводи апеляційний суд розцінює як непереконливі, у зв`язку з чим вважає оскаржувану ухвалу суду законною та обґрунтованою і підстав для її зміни чи скасування не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду м.Дніпра від 23 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 , поданого в інтересах засудженого ОСОБА_7 , про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 Кримінального кодексу України залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4