Справа № 134/1300/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль кримінальне провадження за № 0000135 від 29 квітня 2025 року по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дружківка Краматорського району Донецької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 04 жовтня 2016 року Дружківським міським судом за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, ч. 1 ст. 70 КК України - 3 роки позбавлення волі, на підставі ст.75, 104 КК України звільнено від покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 14 лютого 2017 року Дружківським міським судом за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі, ч. 4 ст. 70, ст. 75, ст. 104, ст. 76 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 роки;

- 05 липня 2019 року Дружківським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України 3 роки 7 місяців позбавлення волі;

- 15 листопада 2019 року Дружківським міським судом Донецької області від за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 7 місяців;

- 16 липня 2025 року Приморським районним судом м. Одеси за ч.1 ст. 357 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

- 18 грудня 2025 року Залізничним районним судом м. Львова за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 будучи раніше судимим за вчинення кримінальних правопорушень проти власності (востаннє 15.11.2019 року Дружківським міським судом Донецької області за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та після реального відбуття покарання у вигляді 3 років і 7 місяців позбавлення волі на шлях виправлення не став) та у квітні 2025 року повторно, в умовах воєнного стану, вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за наступних обставин.

27.04.2025 року близько 13 години ОСОБА_5 , достовірно знаючи про те, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану,перебуваючи у приміщенні по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відкривши двері, які були відчинені, зайшов в кімнату, в якій ОСОБА_4 здійснює свою діяльність у сфері фотографій, де на столі виявив сумку, в якій розміщувався фотоапарат марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi», належний ОСОБА_7 , після чого, реалізовуючи свій незаконний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, керуючись корисливим мотивом, з метою наживи та звернення чужого майна на свою користь, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, таємно, незаконно заволодів фотоапаратом марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AFS Nikkor 18 200 м.м.» та додатковим спалахом марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi», а саме поклав у рюкзак та залишив місце вчинення кримінального правопорушення. У подальшому останній викраденими речами, розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_4 , майнову шкоду на загальну суму 3310,20 грн.

24 лютого 2022 року на території України із 05 годин 30 хвилин введено воєнний стан на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 року, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №26/2025 від 14.01.2025 року, затвердженого Законом України №4220-ІХ від 15.01.2025 року та яким продовжено воєнний стан на 90 діб, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Винність обвинуваченого у вчиненні злочинів стверджується сукупністю зібраних по справі доказів.

Так, сам обвинувачений ОСОБА_5 в суді свою вину визнав частково у вчиненні інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України при вищезазначених обставинах та ствердив, що він дійсно 27 квітня 2025 року близько 13 години, перебуваючи у приміщенні по АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, відкривши двері, які були відчинені, зайшов в кімнату та таємно викрав фотоапарат марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi». Однак він дані речі в ломбард сам не здавав, а здавав його знайомий на ім`я « ОСОБА_8 », якого він випадково зустрів у м. Вінниця, та який дуже на нього схожий. За вказані речі останній отримав в ломбарді 3000,00 гривень, однак віддав йому лише частину зазначених коштів. Щиро розкаюється у вчиненому, засуджує свої дії. Зазначив, що вчинив крадіжку, тому що у нього були тяжкі життєві обставини: не було грошей на прожиття та харчування; за виконану роботу в м. Одесі йому не заплатили. Запевнив суд, що більше так вчиняти не буде. Просив суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні суду пояснила, що обвинуваченого вона не знає. В приміщенні по АДРЕСА_2 вона знімає офіс, надає там фото-послуги. 28 квітня 2025 року біля 10 години вона прийшла в офіс та побачила що в кабінеті все порозкидано. Кабінет знаходиться на першому поверсі. В кабінеті не виявила фотоапарат марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi». Щодо міри покарання покладається на розсуд суду. Зазначила, що бажає лише щоб шкода їй була відшкодована.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні 12 листопада 2025 року дав наступні покази. Близько пів року назад чоловік приніс в ломбард, в якому він працює у м. Вінниці, фотоапарат «Нікон» та спалах до нього та здав під заставу. Дані речі він особисто приймав, після їх оцінки був заключений договір. Дані речі були оцінені в 3000 гривень, оскільки техніка була морально застаріла та була подряпина на об`єктиві. Кошти віддав особі, яка принесла дані речі, які згідно договору мали бути викуплені через 7 днів. Оскільки за ними ніхто не прийшов, вони були виставлені на продаж та продані.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні 20 листопада 2025 року дав наступні покази. В приміщенні по АДРЕСА_2 , він знімає офіс на другому поверсі. В кінці квітня 2025 року, точної дати не пам`ятає, обвинувачений зайшов до нього в кабінет і запитав, де знаходиться масажний кабінет. В останнього був рюкзак, татуювання на руці (щось продовгувате), була кепка та окуляри. Він йому показав де знаходиться кабінет, і останній пішов. На другий день ОСОБА_4 повідомила його, що її пограбували і запитала, чи він щось бачив та чув. Він їй розказав, що бачив хлопця.

Об`єктивно вина обвинуваченого стверджується даними:

- протоколу огляду місця події від 28 квітня 2025 року та фототаблицями до нього, а саме: приміщення, що розташоване у двоповерховому будинку на першому поверсі по АДРЕСА_2 , яке орендує ОСОБА_4 , із якого видно, що в ході огляду було виявлено: кімната розміром 5х2м, вхід до якої здійснюється через пластикові двері коричневого кольору, які на момент огляду відчинені; на праву сторону від дверей, на висоті 1,70 м від підлоги розміщується пластикове вікно, розміром 80х45 см., яке на момент огляду у напіввідчиненому стані; в кімнаті прямо розміщений стіл, на якому зі слів ОСОБА_4 розміщувалися фотоапарат марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi»;

- висновку експерта від 28 травня 2025 року № СЕ-19/102-25/11783-ТВ Вінницького НДЕКЦ МВС України, згідно якого ринкова вартість бувшого у використанні фотоапарату марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi», які були в технічно-справному стані без будь-яких пошкоджень та потертостей, станом на 25 квітня 2025 року становила 3310,20 грн.;

- заяви ОСОБА_5 від 03 травня 2025 року, відповідно до якої останній видав добровільно працівникам поліції квитанцію-чек № та договори № С-07-25002802, № С-07-25005803 від 30.04.2025 року, які він отримав у ломбарді «Дім Мікрофінанс № 4»;

- протоколу огляду місця події від 03 травня 2025 року, а саме: кімната слідчих дій ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, що розташоване за адресою: вул. Полковника Зеленського, 1а, селище Крижопіль Тульчинського району Вінницької області. В даній кімнаті присутній ОСОБА_5 , який добровільно видав працівникам поліції квитанцію-чек № з ТОВ «Ломбард Дім Мікрофінанс», договір № С-07-25005802 від 30.04.2025 року, предметом якого є фотоапарат марки «Nikon D90/AF-S DX», договір № С-07-25005803 від 30.042025 року, предметом якого є спалах «Yin Yan BY-24 ZP», які Сиволобов отримав у ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс» № 4, що знаходиться за адресою: проспект Коцюбинського, 29, м. Вінниця. Квитанцію та договора були вилучені та приєднані до матеріалів кримінального провадження;

- листа № 145/05/25-П від 05.05.2025 року ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс», відповідно до якого фотоапарат «Nikon D90» та спалах «Yin Yan BY-24 ZP» дійсно закладались до ломбардного відділення ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс» в м. Вінниці 30 квітня 2025 року о 16 год. 16 хв. ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт № НОМЕР_1 від 06.02.2025 року;

- постанови про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису від 18.05.2024 року старшого слідчого СВ ВП № 1 Тульчинського РВП ГКНП у Вінницькій області, згідно якої постановлено здійснити зняття показань з технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису, а саме до відеозаписів із відеокамер відео спостереження за 30 квітня 2025 року в ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс», що за адресою: проспект Коцюбинського, 29, м. Вінниця, з подальшою можливістю здійснити запис вказаного відео на оптичні носії інформації;

- протоколу зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функцію відеозапису від 18.05.2024 року, відповідно до якого отримано доступ із камер відеоспостереження за 30.04.2025 року та отримано їх копію, що записана на оптичний диск CD-R;

- протоколу огляду предмету від 20 травня 2025 року, відповідно до якого при огляді файлів встановлено, що в даних файлах розміщується відеозапис із камер спостереження в середині приміщення ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс», що за адресою: проспект Коцюбинського, 29, м. Вінниця, за 30.04.2025 року. О 14:53:09 год. в середину приміщення ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс» зайшов ОСОБА_5 , який одягнений в кросівки чорного кольору, штани світлого кольору, футболку білого кольору та кепку чорного кольору із рюкзаком чорного кольору на спині; підійшов до вікна та розпочав розмову із працівником ломбарду, далі зняв рюкзак, дістав з нього сумку чорного кольору, відкрив її та дістав з неї зарядний пристрій, спалах, об`єктив та фотоапарат та разом із сумкою передав працівникові ломбарду. Далі ОСОБА_5 надав документи продавцеві, після чого отримав договір, підписав його, отримав грошові кошти від працівника ломбарду та покидає приміщення;

- відеозапису із оптичного диску CD-R, який відтворений в судовому засіданні 20 листопада 2025 року, з якого вбачається, як о 14:53:09 год. 30 квітня 2025 року, в середину приміщення ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс» зайшов ОСОБА_5 , який одягнений в кросівки чорного кольору, штани світлого кольору, футболку білого кольору та кепку чорного кольору із рюкзаком чорного кольору на спині, підійшов до вікна та розпочав розмову із працівником ломбарду, далі зняв рюкзак, дістав з нього сумку чорного кольору, відкрив її та дістав з неї зарядний пристрій, спалах, об`єктив та фотоапарат та разом із сумкою передав працівникові ломбарду. Далі ОСОБА_5 надав документи продавцеві, після чого отримав договір, підписав його, отримав грошові кошти від працівника ломбарду та покинув приміщення;

- протоколу пред`явлення особи для впізнання та фотознімками від 20 червня 2025 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_12 в присутності понятих, зазначив, що впізнав особу, яка 27.04.2025 року заходив в кімнату, де він працює по АДРЕСА_2 , яка знаходиться на фото № «3» (на фото № «3» зображений ОСОБА_5 );

- протоколу проведення слідчого експерименту від 20 червня 2025 року, відповідно до якого, за участю потерпілої ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 , в присутності понятих, було проведено слідчий експеримент з метою перевірки та уточнення відомостей показів підозрюваного ОСОБА_5 про обставини події, які мали місце 27 квітня 2025 року. Слідчим експериментом встановлено, що ОСОБА_5 27 квітня 2025 року зійшов із потягу на станції «Крижопіль», після чого пішов в центр селища, по дорозі захотів у туалет та зайшов в приміщення по АДРЕСА_2 , виявив кімнату, відкрив її, двері якої були відчинені. Зайшовши в кімнату виявив сумку, в якій знаходились фотоапарат та спалах. Взявши сумку покинув приміщення. В подальшому зазначені речі здав в ломбард;

- відеозапису із мікрофлешки, який відтворений в судовому засіданні 20 листопада 2025 року, з якого вбачається, як при проведенні слідчого експерименту 20.06.2025 року з метою перевірки та уточнення відомостей показів підозрюваного ОСОБА_5 про обставини події, які мали місце 27 квітня 2025 року, ОСОБА_5 розповідає, що він 27 квітня 2025 року, прямував потягом з Києва до Одеси, зійшов на станції «Крижопіль», вирішив купити води; зайшов в торговий центр, де придбав воду. Прямуючи назад на вокзал, захотів в туалет, зайшов у дане приміщення (будинок № 71 по вул. Героїв України), скористався туалетом та на зворотному шляху побачив дану кімнату, двері не були замкнені на ключ, а лиш закриті, він зайшов в кімнату побачив ноутбук, фотоапарат та вирішив взяти фотоапарат із спалахом. Дані речі він поклад до сумки, яка лежала на столі, які в подальшому здав в ломбард у м. Вінниці, скориставшись документами випадкового прохожого, якому пообіцяв за це 200 гривень. За дані речі в ломбарді отримав близько 3000 гривень.

Згідно ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зазначені докази в їх взаємозв`язку суд вважає належними та допустимими в розумінні ст. ст. 64, 85, 86 КПК України.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення у ході судового розгляду винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що дійсно відбулося таємне викрадення чужого майна, а саме у ОСОБА_4 фотоапарату марки «Nikon d50» із об`єктивом марки «Nikon AF-S Nikkor 18 200 м.м.» та додатковий спалах марки «Yin Yan BY-24 ZP - Navsi», яке вчинено повторно та в умовах воєнного стану.

Обвинувачений на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення досяг віку, з якого настає кримінальна відповідальність, будь-яким психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності на той час не страждав, не страждає на такі і в теперішній час, поводиться адекватно. Тому суд визнає його осудним та відповідальним за скоєне.

При призначенні покарання суд згідно зі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинені ним злочини відносяться до тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що виразилось зокрема в тому, що ОСОБА_5 брав участь в слідчому експерименті.

Пом`якшувальна обставина, яка вказана в обвинувальному акті та була встановлена в ході досудового розслідування, та на яку посилалась сторона захисту, як щире каяття, в судовому засіданні не знайшла своє підтвердження. Так як, обвинувачений ОСОБА_5 частково визнав свою вину, а саме в судовому засіданні зазначив, що в ломбард здавав речі не він, а його знайомий на ім`я « ОСОБА_8 », з яким часто його путають, оскільки останній на нього дуже схожий, має таку саму структуру тіла, схожі риси обличчя, таке саме татуювання на тому самому місці, на тій самій руці. Такі твердження обвинуваченого суд сприймає, як уникнення кримінальної відповідальності, пом`якшення покарання за вчинення ним зазначеного кримінального злочину, так як дані ним такі покази спростовуються дослідженими в суді доказами, зокрема відеозаписом із проведенням слідчого експерименту 20.06.2025 року, де ОСОБА_5 зазначив, що викрадені ним речі він відніс в ломбард, при цьому скористався документами випадкового прохожого, обіцявши йому за це винагороду; а також відеозаписом з камери відеоспостереження приміщення ТОВ «Ломбард «Дім Мікрофінанс», з якого вбачається, що чоловік, який зайшов до ломбарду 30.04.2025 року о 14 год. 53 хв. і є ОСОБА_5 (за зовнішніми ознаками, татуювання на руці).

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчинення нових злочинів як засудженим так і іншими особами. Для досягнення мети покарання суд керується принципами індивідуалізації та справедливості покарання. Цілі покарання запобігання і попередження вважаються характеристиками кримінально-правових санкцій (рішення ЄСПЛ «Езех і Коннорс проти Сполученого Королівства»).

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При вирішенні питання щодо призначення покарання ОСОБА_5 за вчинені ним кримінальні правопорушення суд керується такими фактами та відповідною їх правовою і моральною оцінкою.

Так, у справі № 133/3123/20 (постанова від 24.04.2024) Касаційний кримінальний суд висловив правову позицію про те, що особу обвинуваченого в контексті ст. 414 КПК України слід розуміти як сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на час прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду на мету і засади його призначення.

Іншими проявами ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність або відсутність яких береться судом до уваги, є внутрішні переживання того, що сталося, усвідомлення вини, почуття сорому, докорів сумління (справа № 481/640/23).

Критерієм порівняння різних кримінально-правових заходів та/або способів їх реалізації з точки зору покращення/погіршення юридичного становища людини є ступінь втручання у її права і свободи залежно від характеру і тривалості зумовлених відповідними заходами обмежень, заборон та/або додаткових обов`язків і співвідношення їх з інтересами особи.

Призначення за вироком суду покарання завжди передбачає конкуренцію інтересів обвинуваченого щодо уникнення чи мінімізації негативних правових наслідків для себе й інтересу держави, який полягає у притягненні винної особи до кримінальної відповідальності в міру її вини. Зазначене зумовлюється юридичною природою покарання як передбаченого законом обмеження прав і свобод засудженого, що згідно зі ст. 50 КК застосовується за вироком суду з метою кари, виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи із зазначеного ціннісного орієнтиру законодавчий перелік видів покарання, встановлений у ст. 51 КК України, побудований за принципом «сходів», де кожному виду покарання відведено відповідний щабель на шляху від менш до більш суворого.

При призначенні покарання суд враховує і дані про особу обвинуваченого та соціально-психологічну характеристику обвинуваченого,оцінює особу обвинуваченого за критерієм його суспільної небезпечності, викладені у досудовій доповіді Печерського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області, а саме те, що він перебуваючи у Вінницькій установі виконання покарань № 1 характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий за корисливі злочини проти власності, високий ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Разом з тим, суд враховує, що обвинувачений потерпілій шкоду не відшкодував.

Визначаючи вид покарання обвинуваченому, суд, окрім наведених вище обставин, також враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого, позицію прокурора та потерпілої, і приходить до висновку, що виправлення і перевиховання ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та згідно зі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень та до визначеного покарання частково приєднати покарання за вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2025 року (злочин ОСОБА_5 вчинив до постановлення вказаного вироку).

При цьому суд враховує, що вироком Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік. Даний злочин вчинений до ухвалення вказаного вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Аналогічна позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 лютого 2021 року у справі № 760/26543/17.

Із врахуванням роз`яснень, що викладені у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначене реальне покарання та покарання з випробуванням не складаються і не поглинаються, а кожне із них слід виконувати самостійно.

За таких обставин, вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік, слід виконувати самостійно.

Саме таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, є гуманним, справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, а також для попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому, досягнення мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, та випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Визначене покарання, на думку суду, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти росії» від 09 червня 2005 року; «Фрізен проти росії» від 24 березня 2005 року; «Ісмайлова проти росії» від 29 листопада 2007 року).

На переконання суду таке покарання та принцип його призначення за сукупністю правопорушень, який просив застосувати прокурор, в цьому випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.

Підстав для призначення ОСОБА_5 більш м`якого покарання, чи застосування ст. 75 КК України, враховуючи характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного злочину, всі відомості про особу обвинуваченого та положення ст. 65 КК України, немає.

Поряд з цим суд враховує, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до скоєного, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, а також для попередження вчинення нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази видатковий чек ІД 44943867 договір № С-07-25005802 від 30.04.2025 року з ТОВ «Ломбард Дім Мікрофінанс» слід залишити в матеріалах справи.

Процесуальні витрати документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 2228 грн. 50 коп. у відповідності до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Вказаний розмір процесуальних витрат та факт їх понесення ніким із учасників судового розгляду не оспорюються.

Оскільки ОСОБА_5 засуджується до покарання у виді позбавлення волі реально на тривалий термін, раніше неодноразово судимий за вчинення умисних злочинів, що дає підстави вважати, що, перебуваючи на волі, він може продовжити злочинну діяльність, ухилитись від суду та відбування покарання, тому останньому з метою забезпечення виконання судового рішення до набрання вироком чинності слід залишити запобіжний захід у виді тримання під вартою. Лише такий запобіжний захід може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» ОСОБА_5 в строк відбуття покарання слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення з 19 серпня 2025 року (дня взяття під варту) до дня вступу вироку в законну силу включно, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 374-376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Відповідно частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань призначених за цим вироком та попереднім вироком Залізничного районного суду м. Львова від 18 грудня 2025 року, визначити остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вирок Приморського районного суду м. Одеси від 16 липня 2025 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 357 КК України до 1 року обмеження волі, і на підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, тривалістю 1 рік, та покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України - виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній тримання під вартою, але не більше ніж на 60 днів до 02 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України та ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» зарахувати ОСОБА_5 в строк відбуття покарання строк його попереднього ув`язнення у цьому кримінальному провадженні з 19 серпня 2025 року до дня вступу вироку в законну силу включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 2228 гривень 50 копійок процесуальних витрат.

Речові докази: видатковий чек ІД 44943867 договір № С-07-25005802 від 30.04.2025 року з ТОВ «Ломбард Дім Мікрофінанс», які містяться в матеріалах справи (а.с. 32-33) слід залишити в матеріалах справи.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Апеляційна скарга подається через Крижопільський районний суд Вінницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя