Провадження по справі № 1-кп/522/2268/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 106кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001287 від 05.10.2025 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нова Еметівка, Біляївського району, Одеської області, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

Викладення обставин кримінальних правопорушень та формулювання обвинувачень, які суд вважає доведеними.

Так, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, без передбаченого законом дозволу, будучи обізнаним із законними умовами поводження з бойовими припасами, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, направлених проти громадської безпеки в частині захисту життя та здоров`я людей від негативного впливу руйнуючого характеру вогнепальної зброї, бойових припасів вибухових речовин в результаті їх неконтрольованого обігу, в порушення вимог законодавства України, яким регулюється порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, вибухових речовин, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року. Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України № 622 від 21.08.1998 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, шляхом знахідки придбав один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням «386 22?-?3 Т» із запалом УЗРГМ з маркуванням барвником чорного кольору: «12» та рельєфне маркування: «/73 UZRGM irv» на зворотному боці важелю барвником чорного кольору: «ТК-9 20», які конструктивно сумісні, безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до категорії бойових припасів.

Усвідомлюючи, що даний предмет являється боєприпасам, а як наслідок розуміючи неправомірність своїх дій, ОСОБА_3 почав носити його при собі, без передбаченого законом дозволу.

05.10.2025 року близько 20:08 год., автопатрулем «Сабур-207», який здійснював заходи із охорони громадського порядку на території обслуговування ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, в ході відпрацювання виклику на лінію «102» за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 10, було виявлено ОСОБА_3 , у якого в ході проведення працівниками поліції поверхневої перевірки було виявлено предмет ззовні схожий на гранату.

В подальшому, в ході проведення огляду місця події за вищевказаною адресою, у кишені куртки ОСОБА_6 , було виявлено та вилучено один корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням «386 22?-?3 Т» із запалом УЗРГМ з маркуванням барвником чорного кольору: «12» та рельєфне маркування: «/73 UZRGM irv» на зворотному боці важелю барвником чорного кольору: «ТК-9 20», які конструктивно сумісні, безперешкодно з`єднуються між собою і в сукупності утворюють ручну осколкову гранату Ф-1, яка належить до категорії бойових припасів та придатні до вибуху.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 263 КК України: незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтвердив обставини викладенні в обвинувальному акті та пояснив суду, 05.10.2025 року приблизно о 19:30 годин він йшов по вулиці М. Арнаутській у місті Одеса, біля сміттєбаків помітив куртку, яка висіла на дереві. Він вирішив взяти цю кутку, однак він спочатку не знав, що в ній міститься вибуховий пристрій, потім вже помітив, що там була граната, у розібраному стані. Про те, що граната є вибуховим пристроєм йому було відомо, оскільки він був військовослужбовцем, є учасником бойових дій, має орден ІІІ ступеня «За мужність», якого звільнено через поранення. Він вдягнув куртку на себе і пішов додому. Він не повідомляв правоохоронний орган про гранату. В подальшому його було затримано працівниками поліції, якими було вилучено гранату з лівого кармана вказаної куртки.

У вчиненому щиро кається, просив вибачення, вказав, що більше такого не повторить, шкодує про свій вчинок.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини кримінального провадження, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містять склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та суд кваліфікує їх за ознаками: незаконне придбання та носіння бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Мотивування прийнятого рішення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 року у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, із застосуванням ст. 76 КК України.

Захисник в судовому засіданні просила врахувати характеризуючі особу обвинуваченого дані, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, з покладенням відповідних обов`язків, згідно ст. 76 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує його особу, який є громадянином України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштований, проживаючого в м. Одеса, раніше не судимого, у лікаря на наркологічному та психіатричному обліку не значиться, та те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує те, що він щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відсутні.

Санкція ч. 1 ст. 263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі від трьох до семи років.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої покарання обставини, зокрема щирого каяття, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 1 ст. 263 КК України, у виді трьох років позбавлення волі.

У частині 2 ст. 65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України).

Врахувавши в сукупності наведені вище обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем стажування, є учасником бойових дій, має орден ІІІ ступеня «За мужність», наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щире каяття, відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд доходить висновку про можливість виправлення та перевиховання засудженого без ізоляції від суспільства із застосуванням положень ст. 75 КК України, тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням.

При цьому суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, які будуть достатні для забезпечення належної поведінки ОСОБА_3 та виконуватимуть виховну та превентивну функцію.

Таким чином, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На підставі вище зазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, достатнім для виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим.

Щодо заходів забезпечення кримінального провадження, процесуальних витрат та речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2025 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту слід вважати таким, що втратив свою дію.

Питання щодо процесуальних витрат суд вирішує відповідно до вимог глави 8 Розділу І КПК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати витрачені на дослідження судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта від 03.11.2025 № СЕ-19/116-25/25468-ВТХ) у сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень 20 (двадцять) копійок.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 року на майно, вилучене в ході проведення обшуку гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Infinix Hot 10 Lite», моделі «Infinix Х657В», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Realme C53», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 , з сім картою з номером НОМЕР_6 , слід скасувати.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлений.

Питання щодо речових доказів судом вирішується в порядку вимог ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 63, 65, 75, 76, 96-1, 96-2, 263 КК України, ст. 100, 122, 126, 174, ч. 3 ст. 349, 367-371, 373, 374, 376, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Запобіжний захід застосований ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 07.10.2025 року стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді домашнього арешту - вважати таким, що втратив свою дію.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судові витрати витрачені на дослідження судової вибухово-технічної експертизи (висновок експерта від 03.11.2025 № СЕ-19/116-25/25468-ВТХ) у сумі 2674 (дві тисячі шістсот сімдесят чотири) гривень 20 (двадцять) копійок.

Накладений арешт ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 04.11.2025 року на майно, вилучене в ході проведення обшуку гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон марки «Infinix Hot 10 Lite», моделі «Infinix Х657В», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Realme C53», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім картою з номером НОМЕР_6 , - скасувати.

Речові докази по справі:

- DVD-R диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон марки «Infinix Hot 10 Lite», моделі «Infinix Х657В», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою з номером НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Realme C53», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 , з сім картою з номером НОМЕР_6 , - повернути власнику - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- сейфпакет №5665619 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

На підставі ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України, слід застосувати спеціальну конфіскацію у власність держави як засобу та знаряддя вчинення злочину, а саме:

- корпус ручної осколкової гранати Ф-1 з маркуванням на корпусі «38622**Т»; запал іноземного виробництва типу УЗРГМ з маркуванням та тавруванням на спусковому важелі «12/73 UZRGM irv».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_7