Справа № 199/1566/26
В И Р О К

іменем України

02 березня 2026 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючий суддя ОСОБА_1

За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001633, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Мерефа, Харківського р-ну, Харківської обл., громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, працюючого директором ТОВ «Мерефа Метал Сервіс», раніше не судимого, зареєстрованого та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21 жовтня 2025 року, о 12:40 год., водій ОСОБА_6 , керуючи власним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в Амур-Нижньодніпровському районі міста Дніпра по вулиці Моторній, з боку вулиці Арсенальної, в напрямку автодороги «Р-52».

Під час руху, водій автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, на перехресті нерівнозначних доріг вулиці Моторної з вулицею Передовою, рухаючись по другорядній дорозі вулиці Моторної, при виїзді з другорядної дороги на перехрестя в напрямку автодороги «Р-52», не виконав вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху, дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху «Дати дорогу», та не надав дорогу автомобілю «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , яка наближалась до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі - вулиці Передової з боку вулиці Дмитренка, в напрямку вулиці Бережної. В результаті чого, сталося зіткнення автомобіля «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з автомобілем «RENAULT MEGANE, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Внаслідок зіткнення, водію автомобіля «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми черева з розривом селезінки та явищами внутрішньочеревної кровотечі, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, як небезпечні для життя в момент заподіяння

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 16.11 та дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху, відповідно до яких:

-п. 16.11: «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху»;

-дорожній знак 2.1 «Дати дорогу»: Водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються головною дорогою»;

невиконання яких, знаходяться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та показав, що 21 жовтня 2025 року, біля 12:40 год., керував власним технічно справним автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснював рух в м. Дніпро по вулиці Моторній, з боку вулиці Арсенальної, в напрямку автодороги «Р-52». Він рухався по другорядній дорозі та на перехресті з вулицею Передовою, яка відносно нього була головною, через недостатню уважність не надав дорогу у русі автомобілю «RENAULT MEGANE», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням потерпілої ОСОБА_4 та скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 була травмована. Згоден з тим, що він порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху і дорожнього знаку 2.1 Правил дорожнього руху «Дати дорогу», а також з тим, що отримані ОСОБА_4 , тілесні ушкодження є наслідком цього порушення. Завдану потерпілій шкоду у межах, яка не покривається страховиком за страховим полісом, він відшкодував у повному обсязі і потерпіла до нього претензій не має. У вчиненому розкаюється.

Оскільки ОСОБА_6 добровільно та усвідомлено (сумнівів щодо чого під час його допиту встановлено не було) повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини вчинення ними злочину, правильно розуміє зміст цих обставин, судом, з урахуванням позиції прокурора і потерпілої, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_6 , визнаються судом належними, допустимими і достовірними.

Досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину в обсязі обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки він, діючи зі злочинною необережністю, керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень. При цьому під час вибору заходу примусу суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного й обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. З огляду на принципи справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Визначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є необережним тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, характер допущеного ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху, характер та ступінь тяжкості наслідків злочину, який не потягнув тяжких непоправних наслідків для здоров`я потерпілої, відомості про особу обвинуваченого.

Останній притягується до кримінальної відповідальності вперше, має зареєстроване постійне місце проживання, офіційно працевлаштований та має постійне джерело доходу, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, добровільно відшкодував потерпілій завдану його діями шкоду (у межах, яка не покривається страховиком за страховим полісом).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття.

На обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому, учасники провадження не посилаються і такі обставини на підставі досліджених доказів судом не встановлені.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що основним покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі у межах санкції відповідної статті Особливої частини КК України, оскільки підстави для призначення обвинуваченому покарання більш м`якого, ніж передбачено законом, не встановлені.

Обговорюючи доцільність призначення обвинуваченому додаткового покарання, суд виходить з того, що матеріали справи не містять відомостей про порушення правил безпеки дорожнього руху, які могли допускатися ОСОБА_6 раніше. З огляду на характер допущеного ОСОБА_6 порушення Правил дорожнього руху, із врахуванням позиції прокурора і потерпілої, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_6 без призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що його обтяжують, позитивнухарактеристику особи обвинуваченого, той факт, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, вчинений ним злочин хоча і є тяжким, але неумисним, позицію прокурора і потерпілої, які не вважають за необхідне призначення обвинуваченому покарання у виді реального позбавлення волі, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реальноговідбування покарання у виді позбавлення волі, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Саме таке покарання, за висновком суду, буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід обвинуваченому раніше не обирався і клопотання про обрання судом запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявлялося.

На підставі ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Питання подальшої долі речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст. 100 КПК України зі скасуванням арешту транспортного засобу.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374 КПК України,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.

Речові докази:

- автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути ОСОБА_6 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 жовтня 2025 року (справа № 202/10219/25, провадження № 1-кс/202/7699/2025);

- автомобіль «RENAULT MEGANE»,реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути ОСОБА_4 , скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 24 жовтня 2025 року (справа № 202/10219/25, провадження № 1-кс/202/7698/2025).

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду за їх зверненням.

Головуючий:

02.03.2026