Дата документу 04.03.2026Справа № 554/9097/25
Провадження № 1-кс/554/2254/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року,

в с т а н о в и л а:

05.02.2026 року адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах власниці майна ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.06.2025 року на грошові кошти, мобільний телефон та ноутбук, вилучені під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язати слідчого, прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, негайно повернути ОСОБА_6 або її представнику зазначене майно.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання, представник власника майна вважав, що потреба в утриманні майна на даний час відпала, оскільки з моменту вилучення майна минуло більше семи місяців та всі необхідні слідчі дії з вилученими речами вже проведено, а отже, відсутні підстави для подальшого утримання майна ОСОБА_6 . Крім цього, процесуальний статус останньої в кримінальному провадженні не змінився, ОСОБА_6 не має жодного відношення до відкритого кримінального провадження, цивільний позов до неї не заявлено.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити з викладених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що вилучене майно має доказове значення у кримінальному провадженні та визнане речовими доказами. Зазначив, що на даний час органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, перевіряється законність походження грошових коштів, а щодо мобільного телефону та ноутбука проводяться експертні дослідження. У зв`язку з цим вважав клопотання про скасування арешту майна передчасним. Крім того, звернув увагу на те, що санкція ч.1 ст.111-2 КК України передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, а також матеріали кримінального провадження № 0000141 від 09.07.2024 року, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Встановлено, що слідчим відділом Управління Служби Безпеки України в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, за фактом вчинення громадянами України з числа службових осіб ТОВ «ВК-Техноресурс» умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди України, шляхом передачі матеріальних ресурсів (частини парових турбін) представникам держави-агресора через треті країни.

В рамках даного кримінального провадження, 20.06.2025 року в період часу з 07 год. 15 хв. до 09 год 00 хв. старшим слідчим в ОВС слідчого відділу УСБУ в Полтавській області ОСОБА_4 на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 19.06.2025 року, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в результаті якого було виявлено та вилучено: ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA, в якому містяться документи в електронному вигляді щодо реалізації продукції за межі України; телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро (виявлені в спальній кімнаті в дорожній сумці).

Постановою слідчого від 20.06.2025 року вилучене майно визнано речовими доказами в кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.06.2025 року було накладено арешт на майно ОСОБА_6 , яке було вилучено 20.06.2025 року під час обшуку за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки «Lenovo», модель «80QQ», sPF0BR8ZA; телефон марки «Samsung», модель «Galaxy A55», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 ; грошові кошти в розмірі 15 150 Євро, номіналом 100 Євро (148 купюр), 50 Євро (3 купюри), 20 Євро (8 купюр), 10 Євро (3 купюри), 5 Євро (2 купюри), - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Як слідує зі змісту ухвали слідчого судді, метою арешту майна було забезпечення збереження речових доказів, а також запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі та відчуження.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 09.09.2025 року ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 25.06.2025 року залишено без змін.

Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Статтею 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч.1 ст.16 КПК України).

Арешт майна у відповідності до положень статті 131 КПК України є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до положень ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами в розумінні статті 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вилучене під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 майно являється речовими доказами у кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 98 КПК України та метою застосованого щодо нього арешту майна є забезпечення збереження речових доказів у відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні на даний час триває, за твердженнями прокурора органом досудового розслідування проводяться необхідні процесуальні та слідчі дії, спрямовані на встановлення обставин кримінального правопорушення, у тому числі перевіряється походження вилучених грошових коштів, а щодо вилученої техніки - ноутбука та мобільного телефону, здійснюються відповідні експертні дослідження.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що на даний час мета накладення арешту на спірне майно, яка полягала у забезпеченні збереження речових доказів та недопущенні можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі та відчуження, не втратила своєї актуальності.

Крім того, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України, санкція якої передбачає можливість застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Доводи представника власника майна про відсутність необхідності у подальшому застосуванні арешту, зокрема з огляду на строк перебування майна під арештом, слідчий суддя вважає необґрунтованими, оскільки вилучене майно є речовими доказами у кримінальному провадженні, не втратило свого доказового значення, а сама по собі тривалість періоду, протягом якого майно перебуває під арештом, не свідчить про минування потреби у збереженні речових доказів та відповідно застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження.

Посилання на те, що власниця майна ОСОБА_6 не має процесуального статусу у кримінальному провадженні, слідчим суддею відхиляються, оскільки арешт майна з підстави забезпечення збереження речових доказів накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, і зазначеного стандарту в даному випадку дотримано.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги, що спірне майно має статус речових доказів у кримінальному провадженні, арешт на нього накладено обґрунтовано, з метою забезпечення збереження речових доказів, а орган досудового розслідування наразі має нагальну необхідність у збереженні застосованого арешту для подальшого дослідження майна та встановлення обставин походження грошових коштів, слідчий суддя вважає, що скасування арешту на даному етапі може негативно вплинути на хід досудового розслідування, призвести до втрати речових доказів, тому подальше утримання спірного майна під арештом на даний час є доцільним і виправданим.

На підставі викладеного, оскільки адвокатом не доведено, що арешт на спірне майно накладено необґрунтовано і що потреба в його подальшому застосуванні на даний час відпала, слідчий суддя не вбачає передбачених статтею 174 КПК України підстав для скасування арешту майна, в зв`язку з чим приходить до висновку, що в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.174, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні № 0000141 від 09.07.2024 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 05 березня 2026 року об 11 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1