Справа № 461/1189/26
Провадження № 1-кс/461/1639/26
УХВАЛА

про арешт майна

17.03.2026 м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно, -

в с т а н о в и в :

17.03.2026 слідчий спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , в якому просить накласти арешт на майно, що полягає у забороні права на відчуження, розпорядження або користування, яке перебуває в власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , куз. код № НОМЕР_2 .

В обґрунтування внесеного клопотання покликається на те, що слідчим управлінням ГУ Національної поліції у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 від 31.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 ст.345 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_5 ) діючи умисно, тобто передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення у невстановлений органом досудового розслідування час та місці, створив Інтернет сторінку в соціальній мережі «TikTok» під назвою « ОСОБА_6 », через яку погрожував розповсюдити відомості про інтимну сторону життя потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_7 ), за що і вимагав грошові кошти в сумі 5000 (п`яти тисяч) доларів США.

12.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Враховуючи викладене, в органу досудового виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкція ч.4 ст.189 КК України перебачає покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з бази даних РСЦ ГСЦ МВС України, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , куз. код № НОМЕР_2 .

Таким чином, просить клопотання задоволити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, просить розглядати клопотання без його участі.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про розгляд даного клопотання без виклику власника майна, - з метою забезпечення арешту майна, а також у відсутності слідчого.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить із наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції України у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 31.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

12.02.2026 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства над потерпілою та її близькими родичами, розголошення відомостей, які потерпіла бажає зберегти в таємниці (вимаганні), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

Санкція ч.4 ст.189 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Згідно інформації з бази даних РСЦ ГСЦ МВС України, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , куз. код № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.1 ст.132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно ч.5 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно вимог ч.10 ст.170 КПК, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За змістом ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні клопотання слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді, зокрема, конфіскації майна, а в його власності є рухоме майно, а також те, що у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, вказане майно підлягатиме конфіскації.

Разом з тим, з огляду на встановлені обставини, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність визначених законом підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на майно, із забороною користування, з огляду на наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

В силу ст.41 Конституції України, ст.1 протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відтак, враховуючи наслідки арешту майна для його власника, розумність та співрозмірність обмеження права власності (володіння) завданням кримінального провадження, те, що арешт майна може бути накладений як з позбавленням права користування, так і без такого, слідчий суддя, відповідно положень п.5 ч.2 ст.173, ч.4 ст.173 КПК України, вбачає підстави для накладення арешту на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , куз. код № НОМЕР_2 , в частині заборони відчуження та розпорядження, без заборони користуватись таким.

Крім цього, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а тому слідчий суддя вважає, що застосування заходу забезпечення у вигляді арешту в даному випадку відповідає вимогам розумності та співрозмірності втручання у мирне володіння майном по відношенню до завдань кримінального провадження.

Даний захід забезпечення кримінального провадження є співмірним та пропорційним переслідуваній меті, втручання у власність буде виправданим за вказаних умов, таким, що здійснено в порядку передбаченому законом, а відтак не буде свавільним.

Керуючись ст.2, 7, 131, 132, 170-173, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого спеціальної поліції відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задоволити частково.

Накласти арешт на майно, із забороною відчуження та розпорядження, яке належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN TRANSPORTER», д.н.з. НОМЕР_1 , куз. код № НОМЕР_2 .

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, підозрюваному. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути скасованою в порядку, що передбачений ст.174 КПК України.

Повний текст ухвали складений 17.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_8