Дата документу 04.03.2026 Справа № 335/305/26
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/305/26 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/142/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:

8 січня 2026 року до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

В обґрунтування скарги вказувала, що 5 січня 2026 року вона звернулась до керівника Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, з повідомленням про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України. В своєму повідомленні просила внести відомості до ЄРДР відносно ОСОБА_7 , яка надала суду неправдиві свідчення під час розгляду питання щодо розподілу спадкового майна, після померлого ОСОБА_8 , ввівши суд в оман та заволодівши її часткою майна, завдавши їй істотної моральної та майнової шкоди, зокрема, понад один мільйон гривень. Станом на час подання скарги, відомості за її повідомленням не були внесені до ЄРДР.

Просила зобов`язати відповідальних посадових осіб Вознесенівської окружної прокуратури виконати вимоги норм закону ч.ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внести до ЄРДР її повідомлення та розпочати досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2026 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 з тих мотивів, що направлення Вознесенівською окружною прокуратурою міста Запоріжжя заяви ОСОБА_6 до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області не суперечить вимогам кримінального процесуального закону та не є порушенням процесуальних прав заявника, оскільки не виключає внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 відповідно до ст. 214 КПК України ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, якому і була скерована відповідна заява.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове, законне рішення, зобов`язати прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя виконати вимоги норм закону, визначених у ст. 214 КПК України та Наказу Генерального прокурора №289, внести її повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 384 КК України до ЄРДР, розпочати досудове розслідування за її клопотанням.

В обґрунтування скарги вказує, що не зважаючи на заявлений нею усно у судовому засіданні відвід слідчому судді, слідчий суддя зловживаючи ст. 365 КК України одноосібно, примусово продовжив розгляд справи у відсутність її представника за довіреністю, що є неприпустимим та тягне за собою кримінальну відповідальність.

Вважає упередженим слідчого суддю під час розгляду її скарги.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу та в доповнення зазначила, що у спірному будинку вона мешкала у період з 1990 року по 1999 рік, без реєстрації місця проживання, вона була прямим покупцем спірного будинку, проте купівлю-продаж вона здійснила на матір чоловіка. Просила повідомити ОСОБА_9 про підозру та зазначила, що через дії останньої, вона не може реалізувати своє право на майно.

Прокурор, будучи повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про відкладення розгляду апеляційної скарги не звертався.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 , перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положеннями ч. 1 ст. 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ст. 216 КПК України визначена підслідність органів досудового розслідування.

Так, як встановлено із матеріалів провадження, ОСОБА_6 5 січня 2026 року звернулась до керівника Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя, з повідомленням про вчинення кримінального (а.с. 2).

Із наявного в матеріалах провадження листа від 6 січня 2026 року, слідує, що звернення ОСОБА_6 направлено, для розгляду до начальника відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області (а.с. 18).

Отже, із наведеного убачається, що уповноваженими особами Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя повідомлення ОСОБА_6 від 5 січня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення не розглядалось на предмет наявності в ньому підстав для внесення відомостей за таким повідомленням до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а направлено до начальника відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, для розгляду в межах компетенції та прийняття рішення відповідно до чинного законодавства.

З огляду на зазначене, перевірка доводів, наведених у повідомленні ОСОБА_6 від 5 січня 2026 року та прийняття рішення в межах компетенції, в тому числі щодо внесення зазначених в ньому відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, повинна здійснюватися уповноваженими особами, в межах своєї компетенції.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з цим, зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви.

Вищезазначені положення закону дають підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР і це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, скерування повідомлення ОСОБА_6 від 5 січня 2026 року до відділення поліції №1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, з вищевказаних підстав, відповідає наведеним нормам закону, а тому, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що підстави для задоволення скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відсутні.

Одночасно колегія суддів вважає за доцільним звернути увагу на очевидну описку в мотивувальній частині ухвали слідчого судді, зокрема, зміст оскаржуваної ухвали свідчить про встановлення факту скерування повідомлення ОСОБА_6 від 5 січня 2026 року до ВП №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області, натомість як встановлено колегією суддів та матеріалами провадження, зокрема, листом на який також посилається слідчий суддя в оскаржуваному рішенні, повідомлення ОСОБА_6 від 5 січня 2026 року було направлено Вознесенівською окружної прокуратурою міста Запоріжжя Запорізької області до відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

Колегія суддів вважає, що вказана описка є не суттєвою та не впливає на розгляд апеляційної скарги, оскільки ОСОБА_6 оскаржується саме бездіяльність уповноважених осіб Вознесенівською окружної прокуратурою міста Запоріжжя.

З приводу доводів апеляційної скарги щодо того, що попри заявлений ОСОБА_6 відвід, слідчий суддя продовжив розглядати справу, то слід зазначити, що матеріали провадження не містять будь-яких заяв про відвід слідчому судді.

Більш того, із досліджених аудіо-записів судових засідань від 15 січня 2026 року, 20 січня 2026 року та 22 січня 2026 року, встановлено, що на запитання головуючого судді щодо наявності відводів слідчому судді, секретарю судового засідання та прокурору, ОСОБА_6 жодних відводів не заявляла.

Отже, доводи ОСОБА_6 щодо заявлених нею відводів слідчому судді, колегія суддів вважає необґрунтованими та непідтвердженими.

Також колегія суддів вважає, що і доводи ОСОБА_6 щодо розгляду скарги у відсутність її представника, є неспроможними, з огляду на те, що дослідженими аудіо-записами не встановлено факту, який би свідчив, що заявниця у суді першої інстанції зазначала про неможливість розгляду справи у відсутність її представника.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 304, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 22 січня 2026 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність прокурора Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4