Справа № 215/8016/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2026 року слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого СВ ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваної ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000531 від 29.07.2025 щодо підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.149 КК України:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянки України, не одруженої, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не є особою з інвалідністю, не працює, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, зверталася за медичною допомогою до лікаря-нарколога з 20.12.1999 по 20.11.2000 з приводу: вживання опіоїдів зі шкідливими наслідками, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , не судимої,

ВСТАНОВИВ:

14.04.2026 капітан поліції СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням прокурора Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.149 КК України, відомості про які внесені в ЄРДР за № 0000531 від 29.07.2025.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у середині липня 2025 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи раніше виниклий у невстановленому місці та у невстановлений час умисел, направлений на вербування неповнолітніх осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 познайомилась із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та отримавши від неї особисту інформацію, зокрема про вік та соціальне становище, а також оцінивши її зовнішні дані з власних критеріїв дійшла висновку про відповідність особи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 до сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, тобто вказаним шляхом підшукала на території Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 задля її вербування з метою сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів.

У подальшому, у кінці липня 2025 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, однак не пізніше 29.07.2025, ОСОБА_5 з метою реалізації свого прямого умислу, знаходячись біля вищевказаного будинку, зустріла неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 та використовуючи її уразливий стан, який був зумовлений тяжкими особистими та іншими обставинами, у тому числі її віком, які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, розповіла про можливість швидкого та безпечного заробітку та вжила заходи переконання у доцільності укладення усної домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів для надання сексуальних послуг, тобто здійснила вербування неповнолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

Далі ОСОБА_5 , знаходячись на території Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, протягом вищевказаного часового проміжку, маючи на меті єдиний умисел отримання згоди неповнолітньої ОСОБА_8 на її переміщення до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів для надання сексуальних послуг, в ході особистого спілкування шляхом обміну повідомленнями у додатку «WhatsApp» продовжила вербувати неповнолітню потерпілу ОСОБА_8 , доки остання не усвідомила реальну небезпеку даної пропозиції, можливі наслідки та не звернулась про допомогу до своєї матері ОСОБА_9 , сумісно з якою у подальшому звернулась до ВП № 5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області із відповідною заявою та не припинила будь-яке спілкування із ОСОБА_5 ..

Умисні дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 149 КК України за ознаками вербування з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого щодо неповнолітнього.

Крім того, ОСОБА_5 , повторно, приблизно у січні-лютому 2026 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, маючи раніше виниклий у невстановленому місці та у невстановлений час умисел, направлений на вербування та переміщення неповнолітніх осіб жіночої статі з використанням їх уразливого стану, з метою подальшої сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, знаходячись в селищі «Горький» в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де маючи особисту інформацію про раніше знайому їй неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зокрема про вік, соціальне становище, а також оцінюючи її зовнішні дані з власних критеріїв дійшла висновку про відповідність особи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 до сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, тобто вказаним шляхом підшукала на території Тернівського району м. Кривого Рогу Дніпропетровської області неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 , задля її вербування та переміщення з метою сексуальної експлуатації на території м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів.

У подальшому, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 03.02.2026, ОСОБА_5 повторно, з метою реалізації свого прямого умислу, знаходячись у вищевказаному місці, використовуючи уразливий стан неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , який був зумовлений тяжкими особистими та іншими обставинами, у тому числі її віком, які обмежували її здатність усвідомлювати свої дії, розповіла про можливість швидкого та безпечного заробітку та переконала у доцільності укладення усної домовленості про переміщення її через державний кордон України до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів для надання сексуальних послуг та отримала від неї усну згоду, чим здійснила вербування неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 .

Далі, ОСОБА_5 , 03.02.2026 знаходячись в селищі «Горький» в Тернівському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, переслідуючи корисливий мотив щодо незаконного збагачення за рахунок одержання кримінальних прибутків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, з єдиним умислом переміщення неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів для надання сексуальних послуг, завербувавши останню, з використанням її уразливого стану, перемістила неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 до м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів наземним та повітряним шляхом непрямого сполучення Україна-Республіка Польща-Об`єднані Арабські Емірати, під час чого неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 вперше перетнула державний кордон України наземним шляхом транспортним засобом перевізника з реєстраційним номером НОМЕР_1 у пункті пропуску «Рава-Руська» та дісталась у подальшому до готелю «Marina Hotel Apartments», що розташований у м. Дубай Об`єднаних Арабських Еміратів, де неповнолітню потерпілу ОСОБА_10 протягом кількох днів використовували з метою сексуальної експлуатації.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 149 КК України за ознаками вербування, переміщення людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого повторно, щодо неповнолітнього.

14.04.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого: ч. 2 ст. 149 КК України за ознаками вербування людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого щодо неповнолітнього; ч. 2 ст. 149 КК України за ознаками вербування, переміщення людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого повторно, щодо неповнолітнього.

Підозра ОСОБА_5 обґрунтовується зібраними по кримінальному провадженню доказами: заявами про вчинення кримінального правопорушення, показами неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , протоколами пред`явленням особи для впізнання за фотознімками за участю неповнолітніх потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , протоколами огляду предмету; відомостями, отриманими за фактом проведення НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити. Наголосив на існуванні заявлених у клопотання ризиків, обґрунтованості підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину та особистості підозрюваної, яка є суспільно-небезпечною для інших громадян.

Підозрювана причетність до скоєного визнала, проти заявленого клопотання щодо обрання відносно неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала.

Захисник підозрюваної погодився із позицію останньої та зазначив, що ризики перераховані прокурором без їх належного обґрунтування та не можуть бути підставою для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу. Посилався на наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної та відсутність у неї судимостей, що свідчить про те, що вона не є особою, схильною до вчинення кримінальних правопорушень, яким нівелюється ризик вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики переховування від досудового слідства та суду та впливу на потерпілих і свідків можуть бути зменшені шляхом здачі підозрюваною закордонного паспорту та покладення на неї відповідних обов`язків при застосуванні запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий та прокурор його обґрунтовують, вислухавши думку підозрюваної та захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0000531 від 29.07.2025 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

14.04.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, за ознаками вербування людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого щодо неповнолітнього, та вербування, переміщення людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілого, вчиненого повторно, щодо неповнолітнього.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

В наданому на розгляд слідчому судді клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України. Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язані події кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.

Обставинами та доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України є: протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 28.07.2025; протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_8 від 01.08.2025; стенограма до протоколу допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 02.08.2025; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі неповнолітньої особи від 01.08.2025; протокол огляду предмету від 01.08.2025; протокол огляду диску від 09.02.2026; протокол огляду диску від 04.03.2026; протокол огляду диску від 11.04.2026; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке що готується (або іншу подію) від 13.04.2026; протокол допиту законного представника потерпілого від 13.04.2026; протокол допиту малолітнього (неповнолітнього) потерпілого ОСОБА_10 від 13.04.2026; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі неповнолітньої особи від 13.04.2026.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної ОСОБА_5 під вартою слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема:

- ризик переховування від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), який підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів та усвідомлюючи можливість застосування до неї покарання, передбаченого санкцією інкримінованої статі, а саме позбавлення волі на строк до дванадцяти років, і бажаючи його уникнути, може почати переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, вона вчинила злочини, що пов`язані із перетином особами державного кордону, має у своєму користуванні діючий паспорт громадянина України для виїзду за кордон, самостійно неодноразово виїжджала за межі України, тому обізнана про шляхи та способи можливості покинути територію України. Крім того, ОСОБА_5 є особою жіночої статі, не перебуває на військовому обліку, тому враховуючи воєнний стан на території України, має можливість вільно та без перешкод, у випадку не обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою уникнення відповідальності покинути територію України, наслідком чого стане неможливість здійснення ефективного досудового розслідування, судового розгляду та у випадку подальшого визнання її винною притягнення до відповідальності. Таким чином, ОСОБА_5 усвідомлюючи можливість застосування до неї покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 149 КК України, у випадку притягнення її до кримінальної відповідальності та бажаючи уникнути його, може переховуватись від суду;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, є обґрунтованим та підтверджується матеріалами досудового розслідування. Так, підозрювана ОСОБА_5 особисто знайома з потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є неповнолітніми, їй відомі їх місця проживання, що створює реальну можливість безпосереднього або опосередкованого впливу на них, у тому числі через третіх осіб. За таких обставин підозрювана може вчиняти дії, спрямовані на зміну або спотворення показань потерпілих, зокрема шляхом психологічного тиску чи інших форм незаконного впливу. Крім того, встановлено, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_10 раніше допитувалася в іншому кримінальному провадженні як потерпіла за фактом її безвісного зникнення, однак під час допиту приховала відомі їй обставини, що, як з`ясовано, могло бути наслідком впливу з боку підозрюваної ОСОБА_5 . Також на даний час досудове розслідування триває, вживаються заходи щодо встановлення інших можливих свідків та потерпілих, з якими підозрювана може бути особисто знайома, що додатково підвищує ризик здійснення незаконного впливу з метою приховування або спотворення доказів;

- ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваною ОСОБА_5 (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України). Підставами, які слід врахувати про наявність даного ризику у випадку обрання іншого запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 не пов`язаного з триманням під вартою, є те, що ОСОБА_5 підозрюється у ряді злочинів, які вчинено у різних місцях, у різний час та за різних обставин, результатом чого, на теперішній час є кримінальне переслідування останньої за вчинення даних умисних злочинів та вирішення питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що безперечно свідчить про високу вірогідність вчинення нею нових злочинів. Разом з тим, як зазначено вище, ОСОБА_5 може почати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що у причинно-наслідковому зв`язку може потягнути за собою інші злочини, пов`язані із спробами особистого збагачення, так як вона не має іншого законного джерела доходу. Крім того, підозрювана ОСОБА_5 може вчинити інший злочин, внаслідок впливу на потерпілих.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, враховує, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на значний строк, що саме по собі підвищує ризик її неналежної процесуальної поведінки. Оцінюючи особу підозрюваної, слідчий суддя враховує характер інкримінованих діянь, які свідчать про зневажливе ставлення до загальновизнаних норм моралі та суспільної поведінки, а також спрямованість дій на систематичне вчинення протиправної діяльності щодо неповнолітніх осіб.

Разом з тим, встановлені у кримінальному провадженні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, а також вчинення інших кримінальних правопорушень, є реальними та обґрунтованими. При цьому наявність у підозрюваної соціальних зв`язків, зокрема малолітньої дитини, не стало стримуючим фактором та не перешкодило їй вчиненню інкримінованих кримінальних правопорушень. ОСОБА_5 не перебуває у шлюбі, офіційно не працевлаштована, не має стабільного джерела доходу, не здійснює соціально корисної діяльності, а також підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень щодо неповнолітніх осіб, що в сукупності свідчить про відсутність належних стримуючих факторів її поведінки.

За таких обставин слідчий суддя доходить висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної та не зможе запобігти встановленим ризикам.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені у відповідності до ст.ст.177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу з урахуванням тих обставин, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу. Також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Враховуючи, що 14.04.2026 ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваної слід обчислювати з дня її фактичного затримання, тобто з 14.04.2026, взявши ОСОБА_5 під варту в залі суду.

Враховуючи характер та обставини інкримінованих кримінальних правопорушень, їх підвищену суспільну небезпечність, вчинення щодо неповнолітніх осіб, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст.149 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 14.04.2026 по 12.06.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя