Справа № 643/5023/26
Провадження № 1-кс/643/2249/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.03.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, в залі суду у м. Харкові, заяву представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026,

ВСТАНОВИВ:

16.03.2026 слідчому судді Салтівського районного суду міста Харкова, через систему «Електронний суд», надійшла вказана заява, в якій представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 просить:

задовольнити заяву про відвід старшого групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001486 старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 ;

усунути старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітана Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001486.

Заява обґрунтована тим, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 19.01.2026, приблизно о 06 год. 30 хв., поблизу с. Богодарове Барвінківської територіальної громади Ізюмського району Харківської області, перебуваючи у бліндажі, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - старший механік-водій 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 6 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону солдат ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ніби допустив порушення правил поводження зі зброєю - автоматом «АКМ НО 3712», внаслідок чого стався (за версією слідства) необережний постріл в голову військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвів до смерті останнього.

19.02.2026 за вх. № 7279-26/п від 19.02.2026 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, направдено клопотання представника потерпілої ОСОБА_4 , яка є матір`ю ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_3 про призначення експертиз, допит свідків та про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення, а саме:- проведення допиту всіх, без виключення, осіб, присутніх у бліндажі під час здійснення пострілу;- призначення судової токсикологічної експертизи щодо ОСОБА_6 ;- призначення комплексної ситуаційної експертизи;- призначення судової психолого-психіатричної експертизи ОСОБА_6 ;- призначення військово-статутної експертизи;- призначення судово-медичної експертизи положення тіла;- призначення експертизи реконструкції події (3-Д моделювання);- зміни правової кваліфікації з ч. 2 ст. 414 на ч. 2 ст. 115 КК України;- застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;- проведення досудового розслідування з урахуванням умисної форми вини.

За результатами розгляду Старший групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001486 Старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_5 , ухвалив постанову від 21.02.2026 про відмову в задоволенні клопотання, яка не містить обґрунтовану правовими та роцесуальними нормами правову позицію. Тому зазначену постанову оскаржено до суду.

25.02.2026 слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ухвалою постановив: Скасувати постанову старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 21.02.2026 про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026 за ч. 2 ст. 414 КК України.

Зазначене вище клопотання, постанова слідчого про відмову в його задоволенні, скарга на цю постанову до суду, а також ухвала суду додана до Заяви представника потерпілої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого (вих. №05/03 від 05.03.2026 року), яку з урахуванням ст.ст.36,77,80 подано Прокурору Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону та зареєстровано 06.03.2026 за вх№5134-26.

Однак станом на 14.03.2026 заява не розглянута, процесуальне рішення не прийнято, заявника не повідомлено про результати її розгляду.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 25.02.2026 встановлено:- постанова слідчого є неналежно мотивованою;- посилання на ст. 94 КПК є передчасним;- обставини кримінального провадження не досліджені повно та всебічно.

Таким чином, судом уже встановлено порушення принципів ст. 9, 22, 94 КПК України. Ігнорування або формальне виконання правових висновків суду свідчить про невиконання обов`язку забезпечити ефективне розслідування та про можливе умисне збереження попередньо обраної версії події.

В увалі суду зазначено, що на переконання слідчого твердження представника потерпілої про те, що характер поранення не відповідає випадковому пострілу, є суб`єктивною думкою останнього та не підтверджується об`єктивно отриманими доказами, проте на спростування цієї думки слідчий не посилається на жодний доказ. Замість того, щоб призначити відповідні експертизи, які можуть підтвердити чи спростувати відповідні обставини, отже й усунуті будь-які протиріччя, які, крім того, можуть вплинути на кваліфікацію кримінального правопорушення, слідчий відмовляє у задоволенні клопотання.

Саме повному і всебічному дослідженню обставин кримінального провадження й намагається сприяти представник потерпілої, звертаючись до слідчого з клопотанням про проведення слідчих та процесуальних дій. На відміну від сторони обвинувачення та сторони захисту потерпіла обмежена в можливості самостійно отримати певні докази, процесуальними джерелами яких, наприклад, є висновки експертів, показання, тощо.

При цьому слідчий, беззаперечно, наділений більшими повноваженнями в організації допиту свідків, які до того ж є діючими військовослужбовцями, ніж потерпіла.

Фактично суд підтримав позицію потерпілої сторони, яка полягає в тому, що слідчий зобов`язаний всебічно та неупереджено дослідити обставини. Відмова у призначенні комплексу експертиз, що прямо стосуються механізму пострілу, форми вини, технічної можливості випадковості, означає свідоме обмеження предмета доказування.

Потерпіла сторона має право ініціювати збирання доказів. Відмова у задоволенні клопотання та блокування проведення експертиз фактично позбавляє потерпілу реального впливу на доказування.

Оцінка доказів здійснюється після їх отримання. Формування висновку про необережну форму вини до встановлення дистанції, кута входу кулі, механізму натискання на спуск та технічної можливості самовільного пострілу свідчить про заздалегідь сформовану позицію.

У разі подальшого збереження односторонньої версії розслідування існує ризик, що зібрані докази можуть бути визнані судом недопустимими через порушення принципу повноти та об`єктивності. Це створює реальну загрозу істотного порушення прав потерпілої та ризик дискредитації результатів досудового розслідування.

Слідчий, щодо якого суд уже встановив неналежність та неповноту процесуального рішення, не може залишатися нейтральним суб`єктом доказування.

З моменту скасування постанови слідчого в суді минуло достатньо часу аби повернутись до піднятих в клопотанні від 19.02.2026 адвокатом потерпілої питань, однак нічого не зроблено.

Через допущені процесуальні промахи слідчим військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 - старший механік-водій 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 6 штурмової роти НОМЕР_2 штурмового батальйону солдат ОСОБА_6 зник безвісти під час виконання бойового завдання 23.02.2026року.

Слідчий навіть не повідомив ОСОБА_6 про підозру, не подав клопотання про запобіжний захід що виключило його застосування, а особа, що вчинила вбивство, зникла в зоні бойових дій, що створює ризик фактичної втрати підозрюваного.

Такі дії та бездіяльність слідчого призвела до того, що особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину не була ізольована від суспільства та отримала доступ до автоматичної вогнепальної зброї і була направлена до району ведення активних бойових дій, де зникла безвісти (або була вбита, або взята в полон, або втекла).

За таких обставин виникає обґрунтоване питання щодо належності процесуальних дій слідчого у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, незважаючи на особливу тяжкість злочину, слідчим не було забезпечено належного процесуального реагування, яке б унеможливило перебування підозрюваного у районі активних бойових дій та отримання ним доступу до автоматичної вогнепальної зброї.

Фактично внаслідок такої бездіяльності слідчого склалася ситуація, за якої особа, підозрювана у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя людини, продовжувала перебувати у бойовому підрозділі, була забезпечена зброєю та направлена до району ведення інтенсивних бойових дій, де надалі зникла безвісти внаслідок бойових дій.

Таким чином, бездіяльність слідчого щодо належного процесуального реагування (у тому числі щодо ініціювання застосування до підозрюваного відповідного запобіжного заходу та забезпечення його процесуальної доступності для органу досудового розслідування) створила реальний ризик втрати підозрюваного для правосуддя.

Наслідком цього стало те, що особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні вбивства, фактично вибула з-під процесуального контролю органу досудового розслідування, що істотно ускладнює проведення подальших слідчих (розшукових) дій, встановлення істини у кримінальному провадженні та притягнення винної особи до кримінальної відповідальності.

Зазначені обставини свідчать про очевидну неефективність досудового розслідування та неналежне виконання слідчим своїх процесуальних обов`язків, що об`єктивно породжує обґрунтовані сумніви у його здатності забезпечити повне, всебічне та неупереджене розслідування цього кримінального провадження.

Саме тому подальша участь такого слідчого у здійсненні досудового розслідування не відповідає вимогам ст. 9, 22 та п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, які вимагають забезпечення кримінального провадження.

17.03.2026 від представника потерпілої ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 надійшло клопотання про долучення доказів, в якому він просить врахувати при розгляді заяви про відвід слідчого відповідь прокурора № 53-2783ВИХ-26 від 13.03.2026, яка надійшла 16.03.2026. Зокрема в ній зазначено, що Харківською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону розглянуто звернення, що надійшло на адресу прокуратури 06.03.2026 в інтересах потерпілої у кримінальному провадженні №0001486 від 19.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України ОСОБА_4 . Разом із тим під час перевірки встановлено обставини, які можуть свідчити про неналежне забезпечення принципів повноти та об`єктивності досудового розслідування, що створює ризик порушення прав учасників кримінального провадження та може негативно вплинути на ефективність подальшого досудового розслідування. Вказані обставини створюють ризик порушення прав учасників кримінального провадження та можуть негативно впливати на ефективність подальшого досудового розслідування. З огляду на викладене, з метою забезпечення ефективного, повного та неупередженого досудового розслідування, прокурором у кримінальному провадженні ініційовано питання перед керівником органу досудового розслідування щодо відсторонення старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_5 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001486 від 19.01.2026 та визначення іншого слідчого для подальшого проведення досудового розслідування.

18.03.2026 від слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , надійшли пояснення щодо заявленого відводу та матеріали кримінального провадження № 0001486 від 19.01.2026.

Так, у своїх поясненнях слідчий ОСОБА_5 заперечує проти задоволення заяви про його відвід, оскільки із заяви адвоката ОСОБА_3 не випливає об`єктивних даних, які б вказували б заінтересованість слідчого, окрім особистої незгоди адвоката ОСОБА_3 із проведеними у кримінальному провадженні слідчими (розшуковими) діями та їх результатами. Зазначений факт підтверджується тим, що в день загибелі ОСОБА_7 та реєстрації кримінального провадження, слідчим було забезпечено відібрання біологічних зразків військовослужбовця ОСОБА_6 (букального епітелію), які на даний час використовуються у якості доказів того факту, що автоматична зброя перебувала саме у його руках (в ННЦ ім. Засл. проф. Бокаріуса триває проведення судової-молекулярної експертизи); в день загибелі ОСОБА_7 та реєстрації кримінального провадження, слідчим, з метою з`ясування факту перебування ОСОБА_6 у стані будь-якого сп`яніння, було забезпечено відібрання його біологічних зразків (сечі та крові) та проведення медичного освідування (виписка № 62 із медичної карти КНП ХОР «Обласна клінічна наркологічна лікарня», якою встановлено відсутність ознак алкогольного або наркотичного сп?яніння у ОСОБА_6 ); в день загибелі ОСОБА_7 та реєстрації кримінального провадження, слідчим призначено судово-медичну експертизу, на вирішення якої винесені 15 питань, у тому числі питання, щодо механізму отримання тілесних ушкоджень загиблого, можливість їх отримання внаслідок протиправних дій сторонніх осіб (версія щодо необережного поводження зі зброєю/умисного вбивства) або самостійного спричинення (самогубство), на даний час, згідно отриманої у телефонному режимі з ХОБСМЕ інформації, триває гістологічне дослідження в рамках вищевказаної експертизи, після проведення якого, висновок буде готовий; в ході досудового розслідування допитано шість свідків, які були безпосередньо присутніми на місці загибелі ОСОБА_7 3 показань вказаних осіб жодним чином не випливає, що позбавлення життя ОСОБА_7 відбувалося внаслідок дій ОСОБА_6 , вчинених саме з прямим умислом. Коло осіб, яких необхідно допитати у кримінальному провадженні не є обмеженим вказаними свідками, та інші особи, зокрема, представники командування, інструктори тощо, будуть допитані з метою з`ясування обставин протиправного заволодіння патронами ОСОБА_6 та інших; з військової частини НОМЕР_1 витребувано відомості про закріплення автомату саме за ОСОБА_6 , наказів про його призначення на посади тощо.

На даний час, очікується отримання висновку судово-медичної, судової молекулярно-генетичної експертизи. Проведення дослідження зброї в рамках судової балістичної експертизи, залежить від готовності судової молекулярно-генетичної експертизи, оскільки не виключеним є імовірність запитування судовими експертами додаткових зразків змивів з деталей автомату, які, у свою чергу, можуть бути знищені під час проведення судової балістичної експертизи. У разі отримання відповідних висновків судових експертиз, слідчим буде вирішено питання повідомлення про підозру ОСОБА_6 .

Натомість, скарги та заяви адвоката ОСОБА_3 свідчать про його однобічну оцінку матеріалів кримінального провадження, що проявляється у розцінці дій ОСОБА_6 виключно як умисного вбивства, за відсутності до того як правових, так і фактичних підстав. Необґрунтованість заявлених представником потерпілої експертиз підтверджується тим фактом, що ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова від 25.02.2026 слідчого не зобов?язано проводити заявлені у скарзі адвоката слідчі дії (п. 3 ч. 2 ст. 307 КПК України).

На переконання слідчого, звернення представника потерпілої із вимогами до слідчого судді, які явно виходили за межі оскарження, визначеного ст. 303 КПК України (зобов?язання змінити кваліфікацію кримінального правопорушення, повідомити про підозру, обрати запобіжний захід тощо); звернення до прокурора (спираючись при цьому на ст. 77, 80 КПК України) з вимогою відвести слідчого, свідчать про неправильне тлумачення норм КПК України адвокатом ОСОБА_3 та неправильне розуміння ним підстав для відводу службових осіб від здійснення досудового розслідування.

З огляду на викладене слідчий зазначив, що досудове розслідування проводиться з дотриманням вимог ст. 2, 9 КПК України, зокрема, з метою встановлення всіх обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують особу у вчиненні кримінального правопорушення. Вказане свідчить про відсутність підстав для відводу слідчого та відсутності підстав для задоволення заяви адвоката ОСОБА_3 .

У судове засідання слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином, у поясненнях просив здійснювати розгляд справи без його участі.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 заяву про відвід слідчого підтримав та просив її задовольнити, з підстав зазначених у ній.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення представника потерпілої, дослідивши заяву з додатками, пояснення слідчого та матеріали кримінального провадження, встановив таке.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Формою процесуального реагування на прояви упередженого ставлення слідчого/прокурора до особи, яка бере участь в кримінальному провадженні, є подання такою особою заяви про відвід слідчого/прокурора в порядку ст. 77 КПК України.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ч. 2 ст. 80 КПК України законодавчо закріплено право осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, заявляти відвід слідчому з підстав передбачених ст. 77 КПК України.

Так, положення ч. 3, 4 ст. 80 КПК України, передбачають, зокрема, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження, а заяви про відвід під час досудового розслідування подаються одразу після встановлення підстав для такого відводу.

Вичерпний перелік підстав для відводу слідчого визначено ст. 77 КПК України.

Так, прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

У своїй заяві про відвід слідчого, представник заявника посилається на наявність обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Зміст п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України визначає одну з підстав для застосування відводу слідчому існування обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості. Своєю чергою, термін «неупередженість» є структурним елементом такого базового принципу кримінального провадження, як законність (ст. 9 КПК України).

Більше того, вимога щодо неупередженого дослідження обставин кримінального провадження є головним обов`язком слідчого, що зафіксовано в ч. 2 ст. 9 КПК України.

Як зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях «Тимошенко проти України» та «Ходорковський проти росії», структура Конвенції ґрунтується на презумпції добросовісності дій органів державної влади країн-учасниць. Дійсно, будь-яка державна політика чи окремий захід може мати «прихований мотив», а презумпція добросовісності є спростованою. Однак, заявник, який стверджує, що його права і свободи були обмежені з неналежних підстав, повинен переконливо довести, що справжня мета державних органів була не такою, як її було проголошено (або яка може обґрунтовано припускатись, виходячи з контексту). Простої підозри про те, що державні органи користувались своєю владою для іншої мети, ніж та, що передбачена Конвенцією, недостатньо, щоб довести порушення статті 18 Конвенції.

Слід зазначити, що слідчий суддя обмежений предметом розгляду заяви, де встановлює наявність або відсутність підстав для відводу слідчого. При цьому, слідчий суддя не може в межах цього процесу оцінювати законність процесуальних рішень слідчого, таким правом наділений слідчий суддя при розгляді скарг у відповідності до положень ст. 303 КПК України.

Крім цього, згідно з п. 19 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 40 КПК України слідчий діє з боку обвинувачення та несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, що закріплено ч. 5 ст. 40 КПК України.

Нормами ч. 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід має бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність.

Обставини, на які посилається представник потерпілої, не є підставами для відводу слідчого та не свідчать про необ`єктивність, упередженість чи особисту зацікавленість слідчого при проведенні досудового розслідування.

Фактично, усі підстави, якими адвокат ОСОБА_3 обґрунтовує заявлений відвід, стосуються його незгоди з процесуальними рішеннями (діями, бездіяльністю) слідчого, існування яких, за приписами ч. 1 ст. 77 КПК України, не є обставинами, що виключали б участь слідчого у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що існує презумпція неупередженості судді, прокурора, слідчого, дізнавача. А якщо з`являються сумніви щодо цього, то для відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості, певних прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Судовим розглядом не встановлена і заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості слідчого ОСОБА_5 при здійсненні досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026.

Посилання представника потерпілої на відповідь прокурора від 13.03.2026 № 53-2783ВИХ-26, стосується виключно компетенції такого прокурора під час здійснення процесуального керівництва у межах цього кримінального провадження щодо відсторонення слідчого від проведення досудового розслідування, та жодним чином не корелюється з вирішенням питання про відвід слідчого. Ініціювання питання щодо відсторонення слідчого не можу бути основою для висновку щодо наявності підстав для відводу, визначених п. 3 ч. 1 ст. 77 КПК України, оскільки це різні механізми усунення слідчого від проведення досудового розслідування.

Отже, з огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що заявником не надано об`єктивних даних, які б вказували на особисту зацікавленість слідчого в даному кримінальному провадженні або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. 77, 80, 81, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0001486 від 19.01.2026.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_8