Справа № 301/1242/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/323/24, за апеляційними скаргами заступника керівника начальника Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 18.04.2024.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Малий Раковець Іршавського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_1 , із середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, судимий вироком Іршавського райсуду від 17.03.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України на три роки позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України на один рік шість місяців, засуджений:

- за ч. 2 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років з конфіскацією майна;

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_9 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) років з конфіскацією майна.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 17.03.2023 у справі № 301/3840/22, яким ОСОБА_9 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України на 03 (три) роки обмеження волі, із застосуванням положень ст. 75 КК України на 01 рік 06 місяців, ухвалено виконувати самостійно.

Строк відбування ОСОБА_9 покарання визначено рахувати з дня його затримання, зарахувавши обвинуваченому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 29.01.2023 по 09.02.2023.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено без змін. Після набрання вироком законної сили грошову заставу в сумі 161040 грн ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_11 .

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, уродженець с. Білки Іршавського району Закарпатської області, мешканець АДРЕСА_2 , з середньою освітою, будівельник ПП «Титичко» с. Білки, розлучений, що має на утриманні одну малолітню дитину, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 307 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки;

-2-

- за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 01 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_13 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 04 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням строком на 02 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього на підставі ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_13 у виді застави до вступу вироку в законну силу залишено без змін.

Після набрання вироком законної сили грошову заставу в сумі 161040 грн ухвалено повернути заставодавцю ОСОБА_14 .

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати у сумі 2076 (дві тисячі сімдесят шість) грн 58 коп. за проведення експертиз.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави процесуальні витрати у сумі 2454 (дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн 14 коп. за проведення експертиз.

Скасовано накладений ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 01.02.2023 арешт на: грошову купюру номіналом 10 грн, в якій знаходиться кристалічна речовина білого кольору, зовні схожа на метамфетамін; мобільний телефон марки «NОКІА» ІМЕІ НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Samsung»; квитанцію про переказ грошових коштів в сумі 500 грн; мобільний телефон марки «ZTE»ІМЕІ 69890,ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-картами № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 ; грошові кошти в сумі 300 грн, 9 грн, 1 долар США, 2 чеські крони.

Після набрання вироком законної сили скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Іршавського районного суду від 14.02.2023 на транспортний засіб марки «FordFocusc-max», державний номерний знак НОМЕР_5 , чорного кольору, 2008 року випуску, кузов № НОМЕР_6 та ухвалено повернути власнику ОСОБА_13 .

Речові докази: один спец-пакет Україна МВС ЕС №3784480, в якому знаходиться речовина синього кольору, яка є РVР, масою 0,04897 г; один спец-пакет Україна МВС ЕС №3784358, в якому знаходиться речовина білого кольору, яка є метамфетаміном, масою 0,0497 г; один спец-пакет Україна МВС ЕС № 3784350, в якому знаходиться речовина білого кольору, яка є метамфетамін масою 0,0242 г; один спец-пакет Україна МВС ЕС № 5605565, в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, яка є метамфетаміном масою 0,1918 г; один спец-пакет Україна МВС ЕС № 5605564, в якому знаходиться кристалічна речовина білого кольору, яка є метамфетаміном масою 0,1196 г; грошову купюру номіналом 10 грн, з кристалічною речовиною білого кольору, упаковану в спеціальний пакет «Національна поліція України» № WAR1113274; квитанцію про переказ грошових коштів в сумі 500 грн, поміщену в паперовий конверт коричневого кольору НПУ ГСУ, які передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області знищено;

- мобільний телефон марки «NОКІА» ІМЕІ НОМЕР_1 , поміщений в спецпакет № INR1015927; мобільний телефон марки «Samsung», поміщений в спецпакет №INR1015931, які вилучено від ОСОБА_9 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області конфісковано;

-3-

- мобільний телефон марки «ZTE» з ІМЕІ НОМЕР_7 та ІМЕІ НОМЕР_2 з сім-картами № НОМЕР_3 та № НОМЕР_4 , упакований в спец пакет № INР1015930, який вилучено від ОСОБА_13 та передано на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області повернуто власнику ОСОБА_13 ;

- грошові кошти в сумі 300 грн, поміщені в спецпакет № INR1015928, грошові кошти в сумі 9 грн, 1 долар США, 2 чеські крони, поміщені в спецпакет № INR1015929, які вилучено від ОСОБА_13 та передано на зберігання в АТ КБ «ПриватБанк» конфісковано.

Згідно вироку ОСОБА_9 та ОСОБА_13 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

17.01.2024 о 13 год 30 хв ОСОБА_9 , відносно якого 20.12.2022 скеровано до суду обвинувальний акт за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, знаходячись в с. Білки по вул. Петра Ороса, Хустського району Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту та у ході проведення оперативної закупки наркотичної речовини, незаконно збув за 800 грн ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) становить: 0,0242 г. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-23/605-НЗПРАП від 19.01.2023, придбана у ОСОБА_9 речовина є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) 0,1918 г.

29.01.2023 у період часу з 14 год 03 хв по 14 год 30 хв у с. Білки по вул. Ольги Кобилянської, навпроти будинку № 89, Хустського району Закарпатської області, ОСОБА_9 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, в кишені своєї куртки, під задньою кришкою свого мобільного телефону марки «NОКІА» ІМЕІ НОМЕР_1 , зберігав без мети збуту психотропну речовину метамфетамін, обіг якої обмежений, до 29.01.2023, тобто до моменту її виявлення та вилучення працівниками ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, під час проведення обшуку у ході складання протоколу затримання останнього у порядку ст. 208 КПК України. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-23/1082-НЗПРАП від 01.02.2023, вилучена у ОСОБА_9 речовина є психотропною речовиною, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) 0,1918 г.

29.01.2023 о 14 год 03 хв ОСОБА_13 , знаходячись на території Білки-Новоселицької початкової школи, що в с. Білки, вул. Ольги Кобилянської, 9, Хустського району Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту та у ході проведення оперативної закупки наркотичної речовини, незаконно збув за 500 грн ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-23/1082-НЗПРАП від 01.02.2023, придбана у ОСОБА_13 психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) 0,1196 г.

Також ОСОБА_13 , діючи умисно, без передбаченого законом дозволу, за місцем свого проживання в АДРЕСА_2 , у прихожій кімнаті будинку, а саме в шухляді комп`ютерного столика, зберігав без мети збуту особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною

-4-

масою 0,4897 г, до 29.01.2023, тобто до моменту їх виявлення та вилучення працівниками ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області, у ході проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали Іршавського районного суду № 301/205/23 від 20.01.2023. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-23/1081-НЗПРАП від 02.02.2023, вказана психотропна речовина, обіг якої заборонено - РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), загальною масою 0,4897 г.

Згідно обвинувального акту, 29.01.2023 о 14 год 03 хв ОСОБА_9 , за попередньою змовою з ОСОБА_13 , знаходячись на території Білки-Новоселицької початкової школи, що в с. Білки, вул. Ольги Кобилянської, № 9, Хустського району Закарпатської області, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту та у ході проведення оперативної закупки наркотичної речовини, незаконно збув за 500 грн. ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін. Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № СЕ-19/107-23/1082-НЗПРАП від 01.02.2023 придбана у ОСОБА_9 психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) 0,1196 г.

Згідно обвинувального акту, 21.01.2023 о 16 год 09 хв ОСОБА_13 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , знаходячись в с. Білки по вул. Центральній, Хустського району Закарпатської області, біля міні-маркету «Марічка», діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи при собі психотропну речовину метамфетамін, яку незаконно зберігав при собі з метою збуту та у ході проведення оперативної закупки наркотичної речовини, незаконно збув за 500 грн ОСОБА_15 психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін загальною масою (у перерахунку на метамфетамін основу) 0,0497 г.

Суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_9 у незаконному зберіганні з метою збуту, а також у незаконному збуті психотропних речовин, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 309 КК України, а також у незаконному зберіганні психотропних речовим без мети збуту, і його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України. Разом з тим, суд першої інстанції вказав на відсутність доказів, які б підтверджували незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут ОСОБА_9 психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб та вчинений повторно, що згідно обвинувального акту мало місце 29.01.2023, у зв`язку з чим дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні цього епізоду не доведена, а тому виправдав ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Також суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у незаконному зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті психотропних речовин, а також у незаконному зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, та дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що вина ОСОБА_13 у незаконному зберіганні з метою збуту, а також незаконний збут психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, що згідно обвинувального акту мало місце 21.01.2023, не доведена допустимими доказами, і за вказаним обвинуваченням ОСОБА_13 виправданий на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. При цьому, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 307 КК України незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, що вчинено за попередньою змовою групою осіб та вчинене повторно, оскільки ОСОБА_16 визнаний невинуватим за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

-5-

згідно обвинувачення, що мало місце 21.01.2023, у зв`язку з чим кваліфікуюча ознака «повторність» відсутня, а вчинення злочину 29.01.2023 за попередньою змовою групою осіб не знайшло свого підтвердження.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду першої інстанції та постановити новий, яким ОСОБА_9 та ОСОБА_13 визнати винними за ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їм покарання у виді позбавлення волі на строк 06 років із конфіскацією майна. Вважає, що вирок не відповідає фактичним обставина кримінального провадження, так як висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, а призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно визнав недоведеним обвинувачення ОСОБА_9 та ОСОБА_13 у незаконному зберіганні з метою збуту та збуті психотропної речовини, що мали місце 29.01.2023, вчиненого за попередньою змовою групою осіб та повторно. Суд першої інстанції помилково визнав, що між ОСОБА_13 та ОСОБА_9 не було домовленостей щодо спільного збуту психотропних речовин, так як ще під час першої оперативної закупки, яка проводилася з дозволу слідчого судді Закарпатського апеляційного суду № 065т від 09.01.2023 та постанови прокурора № 11 від 05.01.2023, легендованою особою ОСОБА_15 (покупцем), який був залучений для проведення 17.01.2023 оперативної закупки в обвинуваченого ОСОБА_9 , в ході розмови між ними під час зустрічі, ОСОБА_9 повідомив, що в нього є знайомий « ОСОБА_17 » ( ОСОБА_13 ), у якого можна буде придбати психотропну речовину, і в подальшому ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_13 про зустріч на 21.01.2023, де була проведена оперативна закупка у ОСОБА_13 за участю легендованої особи ОСОБА_15 . Отже, суд дійшов помилкового висновку про відсутність кваліфікуючих ознак вчинення злочину за попередньою змовою групою осіб та вчинене повторно. Крім того, суд безпідставно визнав недопустимими доказами протокол огляду покупця від 21.01.2023, протокол огляду грошових коштів від 21.01.2023, протокол вручення спеціальних технічних засобів від 21.01.2023, протокол передачі (помічених) грошових коштів від 21.01.2023, протокол про результати проведення оперативної закупки від 21.01.2023, протокол за результатами проведення НСРД від 16.02.2023, висновок експерта № СЕ-19/107-23/848-НЗПРАП від 25.01.2023. При цьому, стверджує, що контроль за вчиненням злочину відбувався з дозволу слідчого судді Закарпатського апеляційного суду № 065т від 09.01.2023 і здійснювався за легендованою особою ОСОБА_15 (покупцем), який був залучений для проведення 21.01.2023 оперативної закупки в обвинуваченого ОСОБА_13 , що свідчить про те. що відомості, отримані в ході спостереження за ОСОБА_13 21.01.2023, отримані у спосіб, що передбачений КПК України, з дозволу слідчого судді.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_8 просить вирок щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України скасувати та виправдати на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, а у решті вирок залишити без зміни. Стверджує, що стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б підтверджували вину ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який на думку сторони обвинувачення вчинено 17.01.2023. Наявні в матеріалах кримінального провадження докази (протоколи слідчих дій, покази свідків, відеоматеріали НСРДР, зміст телефонних розмов), не свідчать про те, що ОСОБА_9 17.01.2023 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України. З відеозапису не вбачається, що легендована особа передала ОСОБА_9 грошові кошти, як і не видно, що саме ОСОБА_9 передає легендованій особі. Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні та не досліджені під час судового розгляду факти підтвердження отримання коштів спеціального призначення оперативними працівниками поліції, законність їх походження, а також відсутні акти про

-6-

перерахунок виділених кошів з переписом номерів та серій купюр з виготовленням їх ксерокопій, відсутність підписів та прізвища оперативних працівників поліції на копіях грошових купюр, отримання для проведення оперативної закупки в рамках кримінального провадження.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить вирок щодо ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України скасувати, а кримінальне провадження в цій частині закрити. Стверджує, що стороною обвинувачення не здобуто належних, допустимих та достовірних доказів про вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за епізодом від 17.01.2023. Що стосується обвинувачення ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 307 КК України по епізоду 29.01.2023, приблизно о 14 год 03 хв на території Білецько-новосільської початкової школи, вказує на те, що всупереч обставинам та матеріалам справи, мають місце помилкова кваліфікації та посилкові висновки, оскільки обвинувачені ОСОБА_9 , ОСОБА_13 та легендована особа ОСОБА_15 , прибули на місце події для спільного вживання наркотичної речовини метамфетаміну і за цих обставин були відсутні факти придбання чи збуту метамфетаміну для конкретної особи, а мав місце факт пропозиція/запрошення з боку ОСОБА_15 обвинуваченим ОСОБА_9 та ОСОБА_13 спільно вживати наркотичні засоби, яким він пригостив їх, в результаті чого було виготовлено три нюхальні метамфетамінові доріжки, які ними були використані, а залишки метамфетаміну ОСОБА_15 запропонував взяти ОСОБА_9 , що він і зробив, сховавши залишки метамфетаміну під задню кришку мобільного телефона.

У запереченні на апеляційну скаргу прокурора, захисник-адвокат ОСОБА_6 просить залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора, взявши до уваги доводи апеляційних скарг сторони захисту та скасувати вирок від 18.04.2024 в частині визнання ОСОБА_9 винним за ч. 2 ст. 307 КК України. Вказує на те, що вирок від 18.04.2024 в частині визнання ОСОБА_13 винним за ч. 1 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України є законним, обґрунтованим та вмотивованим. Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про відсутність підстав для кваліфікації дій ОСОБА_13 за ч. 2 ст. 307 КК України. Крім того, суд обґрунтовано визнав недопустимими доказами: протокол огляду покупця від 21.01.2023, протокол огляду грошових коштів від 21.01.2023, протокол вручення спеціальних технічних засобів від 21.01.2023, протокол передачі (помічених) грошових коштів від 21.01.2023, протокол про результати проведення оперативної закупки від 21.01.2023, протокол за результатами проведення НСРД від 16.02.2023, висновок експерта № СЕ-19/107-23/848-НЗПРАП від 25.01.2023.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , а також захисника-адвоката ОСОБА_8 . При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційних скарг на вирок суду, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, доводи апеляційних скарг, пояснення учасників судового розгляду: прокурора, яка частково підтримала апеляційні скарги як сторони обвинувачення, так і сторони захисту та просила скасувати вирок та призначити кримінальне провадження до судового розгляду в суді першої інстанції, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні скарги сторони захисту та частково заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги прокурора та захисників-адвокатів ОСОБА_8 й ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

-7-

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги, але положеннями ч. 2 цієї ж статті передбачено, що суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції, апеляційним судом встановлені істотні порушення вимог КПК України, які відповідно до положень ст. 412, 415 КПК України тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції, з огляду на таке.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивувальна частина обвинувального вироку повинна відповідати вимогам, викладеним у п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України.

Згідно з КПК України мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місяця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів. У цій частині вироку потрібно викласти весь обсяг обвинувачення, визнаного доведеним, а також обставини, які визначають ступінь винності кожного з обвинувачених, їх роль у вчиненні злочину, а після чого докази, покладені судом на обґрунтування своїх висновків.

Формулювання недоведеної частини пред`явленого обвинувачення з наведенням підстав, з яких воно визнається недоведеним, повинно бути викладено після доказів, якими обґрунтовано доведену частину обвинувачення.

Оскільки в мотивувальній частині вироку суд обґрунтовує рішення, яке буде викладене ним у резолютивній частині вироку, то воно повинно відповідати резолютивній частині.

Зазначених вимог кримінального процесуального закону під час судового розгляду і постановленні вироку щодо ОСОБА_9 та ОСОБА_13 , суд першої інстанції не дотримався, що відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 91 КК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Серед іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою в мотивувальній частині вироку зазначаються, у тому числі, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

-8-

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що правильне відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків суду про доведеність винуватості особи, але й для реалізації права на захист. Адже фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані у своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що у свою чергу дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного вироку, за результатами судового розгляду обвинувального акта за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України, суд першої інстанції прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченого інкримінованих кримінальних правопорушеннях та визнав його винним за вказаними нормами кримінального закону.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав на відсутність доказів, які б підтверджували незаконне зберігання з метою збуту, а також незаконний збут ОСОБА_9 психотропних речовин, вчинений за попередньою змовою групою осіб та вчинений повторно, що згідно обвинувального акту мало місце 29.01.2023, у зв`язку з чим дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні цього епізоду не доведена, а тому виправдав ОСОБА_9 за вказаним обвинуваченням відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. При цьому висновки з цього приводу в резолютивній частині вироку відсутні.

Крім того, всупереч вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, в мотивувальній частині вироку, суд не сформулював обвинувачення, яке було визнано судом доведеним за результатами судового розгляду, не виклав формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише зазначив, що ОСОБА_9 обвинувачується за тими обставинами, які викладені в обвинувальному акті, та виклав фактичні обставини кримінального провадження, які встановлені досудовим розслідуванням, що фактично унеможливлює розуміння того, які ж обставини були встановлені саме судом за результатами розгляду кримінального провадження, а які підлягали виключенню з обсягу висунутого обвинувачення.

Також, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_13 у незаконному зберіганні з метою збуту та у незаконному збуті психотропних речовин, а також у незаконному зберіганні психотропних речовин, без мети збуту, та дії обвинуваченого кваліфікував за ч. 1 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України.

Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, суд всупереч вказаним вимогам закону в мотивувальній частині вироку, не виклавши обвинувачення визнаного судом доведеним, навів докази покладені ним в обґрунтування своїх висновків по пред`явленому ОСОБА_13 обвинуваченню, зокрема, за ч. 2 ст. 307 КК України епізод незаконного зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин, що мав місце 29.01.2023, далі визнав недоведеним і виключив із загального обсягу обвинувачення по епізоду незаконного зберігання з метою збуту, а також незаконного збуту психотропних речовин, за попередньою змовою групою осіб, що мав місце 21.01.2023, виключив також і кваліфікуючу ознаку повторність.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які полягають у тому, що суд першої інстанції в мотивувальній частині вироку не сформулював обвинувачення визнане судом доведеним.

З огляду на вищезазначене, чіткість та конкретність викладення у вироку фактичних обставин вчинених ОСОБА_9 та ОСОБА_13 кримінальних правопорушень, зокрема у зв`язку з відсутністю чіткого формулювання обвинувачення,

-9-

яке визнано судом доведеним, викликає обґрунтовані сумніви щодо правильності висновків суду щодо наявності в діях обвинувачених конкретного кримінального правопорушення, а тому вирок суду першої інстанції не може вважатися таким, що відповідає вимогам процесуального закону.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що правова позиція щодо неприпустимості спрощення формулювання обвинувачення та відсутності у вироку формулювання обвинувачення визнаного судом доведеним, неодноразово висловлювалась в рішеннях суду касаційної інстанції, зокрема: в постановах Верховного Суду від 01.03.2018 по справі № 466/9158/14-к ; від 22.03.2018 по справі № 521/11693/16-к.

Апеляційний суд вважає, що відсутність формулювання обвинувачення, яке визнано судом доведеним за результатами судового розгляду в оскаржуваному вироку, є порушенням прав обвинувачених, які регламентовані ст. 42 КПК України, що в силу положень ст. 412 цього Кодексу також визнається апеляційним судом істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вирок суду за змістом та формою не відповідає вимогам ст. 370, 374 КПК України та загальним засадам кримінального провадження, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, відповідно до приписів ст. 409, 412 КПК України, а тому з урахування усіх порушень, встановлених під час апеляційного розгляду кримінального провадження, вирок підлягає скасуванню.

Оскільки суд апеляційної інстанції відповідно до положень ст. 404 КПК України не вправі встановлювати й доказувати факти, які не були встановлені та не доведені судом першої інстанції, долучати до матеріалів провадження докази, які не були предметом дослідження місцевого суду, колегія суддів позбавлена можливості дійти однозначного висновку щодо правильності застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги сторони захисту про безпідставне неврахування доводів сторони захисту під час дослідження судом доказів у кримінальному провадженні, а також доводи прокурора про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд враховує положення ч. 3 ст. 26 КПК України про те, що суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до його компетенції цим Кодексом.

За змістом ч. 3 ст. 404 КПК України за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Таким чином, норми ч. 3 ст. 404 КПК України зобов`язують суд апеляційної інстанції провести повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, лише коли суд першої інстанції дослідив ці обставини неповно або з порушеннями.

Як вбачається з апеляційних скарг, сторона захисту аргументує свої доводи з посиланням на неповноту судового розгляду та конкретні процесуальні порушення, не вказуючи про наявність підстав для проведення апеляційним судом потворного дослідження доказів. При цьому прокурор, в силу зміни вимог апеляційної скарги, подане ним клопотання про дослідження доказів не підтримала.

-10-

Разом з тим, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону, які колегія суддів не може виправити, використовуючи свої повноваження, відповідно до ст. 412, 415 КПК України, є підставою для скасування вироку із призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не вправі вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Зважаючи, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин кримінального провадження, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину, суд першої інстанції при новому розгляді справи має належним чином проаналізувати кожний доказ (як зазначалося вище) з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, надавши оцінку при цьому кожному суттєвому доводу сторін кримінального провадження та відобразивши це в мотивувальній частині прийнятого судового рішення.

Що стосується інших доводів апеляційних скарг захисників та прокурора, то вони не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки порушені ним питання спочатку підлягають дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції, а вже потім при наявності судового рішення бути предметом апеляційної перевірки, так як суд апеляційної інстанції згідно ч. 2 ст. 415 КПК України при скасуванні вироку не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та призначення покарання.

Враховуючи наведене, доводи сторони захисту та обвинувачення, викладені в апеляційних скаргах підлягають ретельному дослідженню при новому розгляді в суді першої інстанції. Таким чином, апеляційний суд констатує, що встановлені порушення, які були допущені судом першої інстанції при ухвалені вироку, з урахуванням положень ст. 2, 7, 9, 409, 412, 415 КПК України, є істотними та такими, що тягнуть за собою скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд враховує положення ч. 1 ст. 412 КПК України, відповідно до яких істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, згідно положень п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України суд апеляційною інстанції скасовує вирок і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другою статті 412 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосовувати загальні засади кримінального провадження, а саме верховенство права.

Відповідно ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

-11-

При цьому апеляційний суд також виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися принципу законності.

В той же час відповідно до положень ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Таким чином, оскільки судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження були порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі.

У зв`язку з чим доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про неправильне застосування судом закону про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного обвинуваченим покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинувачених внаслідок його м`якості, у зв`язку із позицією прокурора в суді апеляційної інстанції, яка частково підтримала апеляційні скарги та просила скасувати вирок з направленням кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, підлягають дослідженню та ретельній перевірці у суді першої інстанції при новому розгляді.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно усунути наведені вище порушення закону, ретельно перевірити доводи викладені в апеляційних скаргах як захисників, так і прокурора, дослідити обставини, зазначені в цій ухвалі, дати належну оцінку доказам, із зазначенням мотивів, з яких суд приймає до уваги одні докази та відкидає інші, і в залежності від встановлених обставин, ухвалити законне, обґрунтоване та належним чином вмотивоване рішення.

З цих підстав, апеляційні скарги захисників та прокурора підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги прокурора ОСОБА_7 , захисників-адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Іршавського районного суду Закарпатської області від 18.04.2024 щодо ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , - скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді