ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/370/26 Справа № 932/898/26 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участю

представника заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року про повернення скарги ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , на постанову слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, про закриття кримінального провадження №0000819 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно ухвали слідчого судді, до суду надійшла скарга ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , в обґрунтування якої зазначено, що постановою слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_7 від 05.09.2024 закрито кримінальне провадження №0000819 від 29.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Згадана постанова надійшла на адресу військової частини НОМЕР_1 14.01.2026 за №218. Незважаючи на те, що військова частина НОМЕР_1 не була офіційно визнана потерпілою, хоча зверталась із відповідними запитами, вона має право на оскарження постанови, оскільки має безпосередній інтерес у справі (завдана шкода майну військової частини).

Вважає, що постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, оскільки підставою для закриття кримінального провадження вказано відсутність складу кримінального правопорушення, тоді як фактична причина неможливість проведення слідчих дій через тимчасову окупацію території. Замість закриття кримінального провадження слідчий мав призупинити досудове розслідування відповідно до ст.280 КПК України, оскільки обставини (окупація території) роблять неможливим проведення необхідних дій, але не виключають наявність складу злочину.

З цих підстав військова частина просить скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 05.09.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року ОСОБА_6 повернуто його скаргу подану в інтересах військової частини НОМЕР_1 , на постанову слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, від 05.09.2024 року про закриття кримінального провадження №0000819 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що військова частина НОМЕР_1 у даному випадку не є особою, яка має право на досудовому провадженні подавати скаргу на рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

В апеляційній скарзі представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Вважає помилковим висновок слідчого судді про відсутність у військової частини НОМЕР_1 права на оскарження рішення слідчого судді про закриття кримінального провадження. Зазначає, що військова частина має статус потерпілої сторони у кримінальному провадженні № 0000819, оскільки кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди військовій частині пошкоджено транспортний засіб Hammer в/н НОМЕР_2 , який перебував у власності та користуванні військової частини. Наголошує, що військова частина зверталась із запитами про визнання потерпілим. Вказує на наявність права на оскарження рішення постанови слідчого, оскільки має безпосередній інтерес у справі через спричинення шкоди майну військової частини.

Заслухавши доповідача, доводи представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів доходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Доступ до правосуддя є одним із основоположних принципів верховенства права, гарантованим Конституцією України (ч. 2 ст. 55, п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК).

Конституційний Суд України у своїх рішеннях висловив правову позицію щодо права на оскарження судових рішень і доступу до правосуддя, згідно з якою кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку; суд не може відмовити у правосудді, якщо особа вважає, що її права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або має місце інше пригнічення прав і свобод; відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі ст. 64 Конституції не може бути обмежене (Рішення від 25.12.1997 р. № 9-зп, Рішення від 25.04.2012 р. № 11-рп/2012).

Висновок про правозастосування норм ст. 7, ч. 6 ст. 9, ст. 24 КПК України щодо права на оскарження судового рішення до суду вищого рівня міститься в постанові ВС України від 3 березня 2016 р. у справі № 5-347кс15,прийнятій за результатами розгляду справи з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм права, передбачених КПК України, що потягло ухвалення різних за змістом судових рішень. Зокрема, у постанові зазначено, що відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК, за умови, що судове рішення стосується їхніх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою в доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК. Незалежно від використаної законодавчої техніки («інша особа»), право на апеляційне оскарження як конституційно гарантована засада судочинства забезпечує право на звернення до суду вищої інстанції не лише підозрюваному, обвинуваченому, а категорія «інші особи» у розумінні п. 10 ст. 393 КПК охоплює і тих учасників кримінального провадження, прав, свобод чи інтересів яких стосується судове рішення.

Відповідно до КПК України окремою формою судової діяльності є судовий контроль за додержанням законів органами дізнання, досудового слідства та прокурором, який реалізує слідчий суддя. Зміст і характер такої діяльності щодо судового контролю в рамках кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження. При цьому в нормах КПК простежується оперативний характер здійснення слідчим суддею повноважень з приводу судового контролю та невідкладність у вирішенні питань про відновлення порушених прав і свобод заінтересованих осіб.

Главою 26 КПК України передбачена можливість оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора під час досудового розслідування.

Вимогами п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України регламентовано, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до вимог ч.2 та ч.3 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно ч.7 ст.55 КПК України, якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи наявні, передбачені ст.284 КПК України, підстави для його закриття.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.

Тому, враховуючи те, що процесуальне рішення про закриття кримінального провадження має істотне значення для кримінального провадження, слідчі судді при розгляді скарги на відповідні постанови з`ясовують питання дотримання вимог щодо всебічності та повноти дослідження, оскільки така неповнота може призвести до прийняття необґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

З матеріалів справи вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 28.11.2022 року близько 19:30 на автошляху Н32 Костянтинівка-Бахмут, поблизу н.п. Іванівське Бахмутського району Донецької області, зазнав пошкоджень транспортний засіб HMMWV д.н.з. НОМЕР_2 , який належить військовій частині НОМЕР_1 . Водій транспортного засобу головний сержант ОСОБА_8 та майор ОСОБА_9 отримали травми різного ступеня тяжкості.

За даним фактом до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000819 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 415 КК України.

Протягом досудового розслідування командир військової частини НОМЕР_1 неодноразово звертався до Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого, у місті Краматорську, із заявами про визнання військової частини НОМЕР_1 потерпілою стороною та запитами про надання інформації про хід проведення досудового розслідування та копій процесуальних документів.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді про те, що військова частина не входить до кола осіб, які відповідно до ст. 303 КПК України мають право на оскарження ухвали слідчого про закриття кримінального провадження та вважає його передчасним у зв`язку з відсутністю даних про розгляд зазначеного питання слідчим або прокурором.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів доходить висновку, що рішення слідчого про закриття провадження є передчасним, тому ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга задоволенню, з поверненням матеріалів скарги до суду першої інстанції для нового розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Дніпра від 02 лютого 2026 року про повернення скарги ОСОБА_6 , який діє в інтересах військової частини НОМЕР_1 , на постанову слідчого Третього слідчого відділу ТУ ДБР, розташованого у місті Краматорську, про закриття кримінального провадження №0000819 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.415 КК України скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді