Справа 303/2577/26
№ 1-кп/303/227/26
У Х В А Л А

27 березня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Мукачеві у кримінальному провадженні №0000054, внесеному до ЄРДР від 28 січня 2026 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше судимого: востаннє 02.07.2025 року Мукачівським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст.146, ч.2 ст.289 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 років із застосуванням іспитового строку на 3 роки, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_5

сторони захисту - обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8

У С Т А Н О В И В:

24 березня 2026 року до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями, для розгляду по суті, надійшов обвинувальний акт, складений слідчим С ВВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшим лейтенантом поліції, ОСОБА_9 , затверджений першим заступником керівника Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та доданими до нього реєстром матеріалів досудового розслідування, розписками підозрюваних та їх захисників про отримання копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, та матеріалами справи в електронній формі на компакт-диску з використанням кваліфікованого електронного підпису.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2026 року, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, на строк до 28 березня 2026 року, включно.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2026 року, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, на строк до 28 березня 2026 року, включно.

У підготовчому судовому засіданні не встановлено перешкод призначення судового розгляду в за обвинуваченням ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, підстави для прийняття рішення, передбаченого п 1-4 ч.2 ст.314 КПК України, відсутні.

Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, інші особи, які беруть участь в судовому засіданні, не заперечили.

Вказане вище кримінальне провадження підлягає призначенню до підготовчого судового засідання.

Разом з цим, прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 та просив його задоволити.

Клопотання мотивує тим, що « ОСОБА_3 , в умовах воєнного стану, 27.01.2026 близько 22 години, за попередньою змовою із ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою залякати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу неправомірних, на їх думку, його дій щодо падчерки ОСОБА_10 , за згодою останньої, вільно увійшли до житлового будинку по АДРЕСА_3 , де в спальній кімнаті будинку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 умисно стали наносити удари ногами по голові ОСОБА_8 ,чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в тім`яній області голови зліва, які згідно висновку експерта відносяться до групи легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, при цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тримали в руках пістолети, якими погрожували потерпілому.

Надалі, ОСОБА_3 , спільно із ОСОБА_4 , реалізовуючи умисел на заволодіння коштами потерпілого, поставили вимогу ОСОБА_8 видати їм наявні в нього грошові кошти, і щоб примусити видати кошти, ОСОБА_3 із пневматичного пістолета, що знаходився в його правій руці, здійснив не менше трьох пострілів у ліву ногу ОСОБА_8 , у той час як ОСОБА_4 цілився у потерпілого з пістолета. Внаслідок пострілів ОСОБА_3 із пневматичного пістолета, потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в середній третині лівого стегна по передній поверхні та у верхній третині лівого стегна по зовнішній поверхні, які згідно висновку експерта відносяться до групи легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , потерпілий ОСОБА_8 , сприймаючи вказані погрози та насильство як реально небезпечні для свого життя та здоров`я, видав ОСОБА_3 наявні в нього грошові кошти в сумі 610 гривень, заволодівши якими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 покинули домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

28 січня 2026 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_1 , раніше судимого, затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 29.01.2026 року відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.187КК України.23.03.2026 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_3 підтверджується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення в якому потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що два не знайомі на вид громадяни яких він може впізнати, вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 28.01.2026 згідно якого огляд проведено на місці скоєння кримінального правопорушення, під час якого виявлено та вилучено матерчату чоловічу сумку чорного кольору та 10 предметів схожих на кулі до пневматичної зброї; протоколом затримання ОСОБА_4 від 28.01.2026 в ході якого було проведено обшук та виявлено предмет схожий на стартовий пістолет з маркуванням Retay 84 FSR1 НОМЕР_1 та мобільний телефон марки AppleiPhone 8; протоколом затримання ОСОБА_3 від 28.01.2026 в ході якого було проведено обшук та виявлено предмет схожий на пневматичний пістолет з маркуванням CZ 75Dcompact 24J020374 та мобільний телефон марки AppleiPhone 11 pro; протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_8 який повідомив обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, способи застосування предметів схожих на зброю та обставини заволодіння грошовими коштами потерпілого з боку підозрюваних; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 яка повідомила про обставини скоєння кримінального правопорушення знайомими на вид ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо потерпілого ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи № 24/2026щодоспричиненихтілеснихушкодженьпотерпілому; протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого гр. ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого гр. ОСОБА_8 ..

30.01.2026 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду застосовано до підозрюваного гр. ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строком до 28 березня 2026 року включно.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показів чи відмови їх надавати, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню що унеможливить встановити всі обставини кримінального провадження.

Так, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно, будь-яким способом, впливати на свідка ОСОБА_10 , яка є очевидцем вчинення злочину та потерпілого ОСОБА_8 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому виправдовують тримання особи під вартою, зокрема:

- обвинувачений ОСОБА_3 перебуваючи на волі може переховуватися від суду, розуміючи невідворотність та всю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, так як обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років;

- ОСОБА_3 шляхом погроз, умовлянь або іншим чином, чи за допомогою сторонніх осіб, може впливати на свідка ОСОБА_10 , яка є його знайомою,а також на потерпілого ОСОБА_11 , і цей ризик є очевидним, які судом ще не допитані, з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення та суд.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід врахувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом:

- ОСОБА_3 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме штучно створювати докази захисту, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків;

- ОСОБА_3 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки є раніше судимим та вказаний умисний злочин скоїв у період іспитового строку.

Аналіз особистості ОСОБА_3 вказує на те, що він байдуже ставиться до існуючих правових норм, ігнорує громадські інтереси, фізично здоровий, він не одружений та не має утриманців, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків, крім цього обвинувачений ОСОБА_3 вчинив новий умисний злочин у період іспитового строку.

Указані обставини свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт або застава, так як вони не забезпечать виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків і не будуть ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам, порівняно із запобіжним заходом у виді тримання під варту.

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив особливо тяжкий злочин, а тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 не має постійного джерела доходів, а тому обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави є недоцільним.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки обвинувачений зможе безперешкодно незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення та ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на вищевикладене, даний висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні про особливо тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням характеру суспільної небезпечності та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_3 обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, його особи є всі підстави вважати, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою вона застосовується та виправдовує його тримання під вартою, так як тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого , з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, слід продовжити застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, так як інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатньо ефективними для запобігання вищевказаним ризикам.».

Обвинувачений ОСОБА_3 , в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження її підзахисному ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просила обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки ОСОБА_3 не має наміру ухилятися від суду, потерпілий та свідки були допитані слідчим суддею на досудовому слідстві. Крім цього, зазначила, що обвинувачений ОСОБА_3 проживає разом з бабусею та сестрою, мама обвинуваченого важко хвора, при цьому подала характерезуючі документи.

Прокурор ОСОБА_5 висловив свою позицію, відносно заявленого клопотання захисника обвинуваченого щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, та просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 , оскільки ОСОБА_3 може переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого ним клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2026 року, відносно підозрюваного ОСОБА_12 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до 28 березня 2026 року, включно..

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна.

На даний час, судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке перебуває на стадії судового розгляду не завершене, а строк тримання під вартою спливає - 28.03.2026 року.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які слугували підставою застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки він є раніше судимою особою, яка вчинили даний злочин у період іспитового строку, може впливати на потерпілого або свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_3 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_3 , суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема існування ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередньою ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду ОСОБА_12 ..

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_12 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене: ч.4 ст.187 КПК України, - є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна; вчинене під час іспитового строку, що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_12 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_12 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_12 під вартою за станом здоров`я, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суддя вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Разом з цим, прокурор ОСОБА_5 подав клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 та просив його задоволити.

Клопотання мотивує тим, що « ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, 27.01.2026 близько 22 години, за попередньою змовою із ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою залякати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з приводу неправомірних, на їх думку, його дій щодо падчерки ОСОБА_10 , за згодою останньої, вільно увійшли до житлового будинку по АДРЕСА_3 , де в спальній кімнаті будинку ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , умисно стали наносити удари ногами по голові ОСОБА_8 , чим спричинили йому тілесні ушкодження у вигляді травматичного набряку м`яких тканин в тім`яній області голови зліва, які згідно висновку експерта відносяться до групи легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності, при цьому ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тримали в руках пістолети, якими погрожували потерпілому.

Надалі, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_3 , реалізовуючи умисел на заволодіння коштами потерпілого, поставили вимогу ОСОБА_8 видати їм наявні в нього грошові кошти, і щоб примусити видати кошти, ОСОБА_3 із пневматичного пістолета, що знаходився в його правій руці, здійснив не менше трьох пострілів у ліву ногу ОСОБА_8 , у той час як ОСОБА_4 цілився у потерпілого з пістолета. Внаслідок пострілів ОСОБА_3 із пневматичного пістолета, потерпілому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців в середній третині лівого стегна по передній поверхні та у верхній третині лівого стегна по зовнішній поверхні, які згідно висновку експерта відносяться до групи легких тілесних ушкоджень (згідно п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) як такі, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я і стійку втрату працездатності.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , потерпілий ОСОБА_8 , сприймаючи вказані погрози та насильство як реально небезпечні для свого життя та здоров`я, видав ОСОБА_3 наявні в нього грошові кошти в сумі 610 гривень, заволодівши якими ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покинули домоволодіння.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України - розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я особи, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

28 січня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_2 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 29.01.2026 року відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.187КК України.23.03.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_4 підтверджується здобутими в ході досудового слідства доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення в якому потерпілий ОСОБА_8 повідомив, що два не знайомі на вид громадяни яких він може впізнати, вчинили відносно нього кримінальне правопорушення; протоколом огляду місця події від 28.01.2026 згідно якого огляд проведено на місці скоєння кримінального правопорушення, під час якого виявлено та вилучено матерчату чоловічу сумку чорного кольору та 10 предметів схожих на кулі до пневматичної зброї; протоколом затримання ОСОБА_4 від 28.01.2026 в ході якого було проведено обшук та виявлено предмет схожий на стартовий пістолет з маркуванням Retay 84 FSR1 НОМЕР_1 та мобільний телефон марки AppleiPhone 8; протоколом затримання ОСОБА_3 від 28.01.2026 в ході якого було проведено обшук та виявлено предмет схожий на пневматичний пістолет з маркуванням CZ 75Dcompact 24J020374 та мобільний телефон марки AppleiPhone 11 pro; протоколом допиту потерпілого гр. ОСОБА_8 який повідомив обставини вчинення відносно нього кримінального правопорушення, способи застосування предметів схожих на зброю та обставини заволодіння грошовими коштами потерпілого з боку підозрюваних; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 яка повідомила про обставини скоєння кримінального правопорушення знайомими на вид ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо потерпілого ОСОБА_8 ; висновком судово-медичної експертизи № 24/2026щодоспричиненихтілеснихушкодженьпотерпілому; протокол проведення слідчого експерименту за участі потерпілого гр. ОСОБА_8 ; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого гр. ОСОБА_8 ..

30.01.2026 ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду застосовано до підозрюваного гр. ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, строком до 28 березня 2026 року включно.

Необхідність у продовженні застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам незаконно впливати на потерпілого, свідків з метою схилити їх до дачі неправдивих показів чи відмови їх надавати, або іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню що унеможливить встановити всі обставини кримінального провадження.

Так, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені пунктами 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, незаконно, будь-яким способом, впливати на свідка ОСОБА_10 , яка є очевидцем вчинення злочину та потерпілого ОСОБА_8 , перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а тому виправдовують тримання особи під вартою, зокрема:

- обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, розуміючи невідворотність та всю тяжкість покарання, що йому загрожує у випадку визнання його судом винним, так як обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, і за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років;

- ОСОБА_4 шляхом погроз, умовлянь або іншим чином, чи за допомогою сторонніх осіб, може впливати на свідка ОСОБА_10 , а також на потерпілого ОСОБА_8 , і цей ризик є очевидним, які судом ще не допитані, з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань, узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення та суд.

Крім того, при встановленні наявності ризику впливу на свідків слід врахувати визначену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

За таких обставин, ризик впливу на потерпілого та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом.

- ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме штучно створювати докази захисту, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження, ухилятися від виконання покладених на нього обов`язків.

Аналіз особистості ОСОБА_4 вказує на те, що він байдуже ставиться до існуючих правових норм, ігнорує громадські інтереси, фізично здоровий, він не одружений та не має утриманців, не працює, що свідчить про відсутність міцних соціальних зав`язків.

Указані обставини свідчать про неможливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 таких запобіжних заходів, як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт або застава, так як вони не забезпечать виконання обвинувачений покладених на нього процесуальних обов`язків і не будуть ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам, порівняно з запобіжним заходом у виді тримання під варту.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив особливо тяжкий злочин, а тому обрати відносно останнього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання є недоцільним.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного джерела доходів, а тому обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді застави є недоцільним.

Обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту є недоцільним, оскільки обвинувачений зможе безперешкодно незаконно впливати на свідків сторони обвинувачення та ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до вимог п. 4 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З огляду на вищевикладене, даний висновок узгоджується з вимогами ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування та судового розгляду у кримінальному провадженні про особливо тяжке кримінальне правопорушення і встановлення істини, що за таких обставин переважає принцип поваги до особистої свободи.

Таким чином, з урахуванням характеру суспільної небезпечності та тяжкості діяння, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує в разі визнання його винуватим, його особи є всі підстави вважати, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає меті, з якою вона застосовується та виправдовує його тримання під вартою, так як тільки такий запобіжний захід дозволить запобігти настанню вказаним ризикам і забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також виконання завдань кримінального судочинства.

Ураховуючи викладене, тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого, з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобіганням наведеним у клопотанні ризикам, слід продовжити застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави, так як інші більш м`які запобіжні заходи не будуть достатньо ефективними для запобігання вищевказаним ризикам.».

Обвинувачений ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив змінити йому запобіжний захід у вигляді мінімальної застави, оскільки він не має наміру ухилятися від суду або незаконно впливати на потерпілого або свідків, працює.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження його підзахисному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати відносно ОСОБА_4 будь-який інший запобіжний захід, непов`язаний з триманням під вартою, оскільки він раніше не судимий, працює, та не має наміру ухилятися від суду.

Прокурор ОСОБА_5 висловив свою позицію, відносно заявленого клопотання обвинуваченого та його захисника щодо зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід, та просив відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_7 , оскільки ОСОБА_4 може переховуватися від слідства та суду, впливати на потерпілого чи свідків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши позицію прокурора з приводу заявленого ним клопотання, думку обвинуваченого, його захисника, дослідивши клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення, з наступних підстав:

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Підставою застосування запобіжних заходів є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.01.2026 року, відносно підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, на строк до 28 березня 2026 року, включно.

Враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст.178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна.

На даний час, судове провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення(злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, яке перебуває на стадії судового розгляду не завершене, а строк тримання під вартою спливає - 28.03.2026 року.

Прокурором у клопотанні та судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які слугували підставою застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, а тому існують ризики, що обвинувачений перебуваючи на волі може переховуватися від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може впливати на потерпілого або свідків, вчиняти інші кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України не може запобігти встановленим в судовому засіданні ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому обвинуваченому ОСОБА_4 слід продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд врахував наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема існування ризики переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень.

Ризиком у контексті кримінального провадження - є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, дійшов обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій обвинуваченим, оскільки попередньою ухвалою про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, судом була встановлена наявність існування ризику можливого переховування від суду ОСОБА_4 ..

Висновок суду про продовження існування зазначеного ризику, а саме: переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, слідує, виходячи з того, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене: ч.4 ст.187 КПК України, - є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, відповідальність за яке передбачена у вигляді позбавлення волі на строк до 15-ти років з конфіскацією майна; що у розрізі положень ст.75 КК України, позбавляє суд можливості звільнення винної особи від кримінальної відповідальності чи звільнення її від відбування покарання з випробуванням. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 , до нього буде застосовано виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді без альтернативності та тяжкості покарання, на переконання суду, сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинуваченого вчинити дії з метою переховування від суду для уникнення притягнення до кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Марченко проти України", при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

При вирішенні питання щодо можливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою за станом здоров`я, також судом не отримано відомостей, щодо міцних соціальних зв`язків чи іншого комплексу обставин, які би переважили ризики передбачені ст.177 КПК України.

Отже, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, суддя вважає, що наявні підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, альтернативні (більш м`які) запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду, а тому наявна необхідність застосування такої міри запобіжного заходу, як тримання під вартою з визначенням строку у межах шістдесяти днів, відповідно до ч.1 ст.197 КПК України.

Керуючись: Розділ ІІ КПК України, ст.331, 371, 372 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

1). Призначити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, на 14:30 годин 06 квітня 2026 року у приміщенні Мукачівського міськрайонного суду за адресою: м. Мукачево, вул. Літуна Андрія, 13а (зал судових засідань).

2). Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000054, внесеному до ЄРДР від 28 січня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, - задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого (ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2026 року) відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, строком на 60 днів, тобто по 25 травня 2026 року, включно.

3). Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0000054, внесеному до ЄРДР від 28 січня 2026 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, - задоволити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням застави, застосованого (ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 січня 2026 року) відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.187 КК України, строком на 60 днів, тобто по 25 травня 2026 року, включно.

Контроль за виконанням ухвали в частині застосування запобіжного заходу, покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Судовий розгляд кримінального провадження здійснювати у відкритому судовому засіданні, судом у складі одного професійного судді.

У судове засідання викликати: прокурора (відповідно до ч.2 ст.37 КПК України), захисників, потерпілого, доставити обвинувачених (які утримуються під вартою).

Копію ухвали вручити обвинуваченим негайно після її оголошення та направити учасникам судового провадження для відому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена в частині застосування запобіжного заходу в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_13