Справа № 643/5309/26
Провадження № 1-кс/643/2352/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 м. Харків

Слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого 2-го відділення слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області капітана юстиції ОСОБА_6 , погоджене заступником начальника відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні №0001098 від 18.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лагань, рф, громадянина рф, командира 2 розвідувальної роти ІНФОРМАЦІЯ_2 , у званні старший лейтенант, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , -

встановив:

Слідчим відділом Управління СБ України в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001098 від 18.10.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено громадянина РФ ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.09.2024, забезпечив виконання рішення вищого керівництва на застосування засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом та ураження військовослужбовців СОУ шляхом здійснення скидів з БПЛА КП гранат РГ-Во та К-51, які є засобами боротьби із заворушеннями (RCAs), містять небезпечні хімічні речовини, зокрема 2-хлоробензальмалононітрил (CS), хлорацетофенон (CN), та забезпечив його систематичне виконання підлеглими військовослужбовцями протягом 2024-2025 років під час штурмових дій в районі с. Тихе Чугуївського району Харківської області при цьому здійснював особистий контроль за ходом і результатами його виконання в інший невстановлений досудовим розслідуванням час і місці за наступних обставин:

Так, після оголошення 24.02.2022 президентом рф про початок «спеціальної військової операції», військові підрозділи, підконтрольні російській федерації, перетнули російсько-український кордон та розпочали вторгнення на територію України. Цього ж дня на території Харківської області військовослужбовці зс рф розпочали напади на сили оборони України, а також цивільні об`єкти та цивільне населення на території Харківської області.

Зокрема, вторгнення на територію України здійснили військові підрозділи ІНФОРМАЦІЯ_3 ( НОМЕР_1 омсбр, в/ч НОМЕР_2 ) механізованого тактичного формування збройних сил російської федерації НОМЕР_3 загальновійськової армії ІНФОРМАЦІЯ_4 , командуючим якої на той час був полковник ОСОБА_9 .

Відтак, встановлено, що підрозділи УВ(с) «СЕВЕР» в зоні відповідальності тактичного угрупування «Бєлгород» продовжують виконувати визначені завдання щодо здійснення воєнних наступальних дії з території Бєлгородської області. На Вовчанському напрямку, зони відповідальності розподілені: 128 омсбр, 136 омсбр, а також ділянках 82 мсп підрозділи яких продовжують вести оборонні та штурмові бої. Бойові порядки 136 омсбр на напрямку східніше н.п. Вовчанськ виконують штурмові дії, при підтримці штатних підрозділів артилерії та БПЛА, з широким залученням засобів РЕБ. Разом з цим, 136 омсбр в період 04.09.2024 по 01.10.2025 продовжувала виконувати завдання в своїй зоні відповідальності: викопки (роботи) східна околиця вулиця Степова (76543), виключно міст (75552), подальшому правий берег річки Вовча, відмітка 162.2 (71564), вигін дороги 1.5 км Первомайський (86738), Красне (82682) Мухін (83691), Панков (84719), із завданням не допустити прориву противника (у розумінні задуму вс рф підрозділів Сил Оборони України) у напрямку н.п. Вовчанські Хутори, Плетенівка.

У складі 136 омсбр, крім інших, перебували підрозділ служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту, а також розвідувальний батальйон, який в свою чергу складався з управління (штабу) розвідбатальйону, 1 розвідроти (в тому числі група технічного обслуговування саперів), 2 розвідроти (в тому числі група технічного обслуговування саперів), роти глибинної розвідки, групи збору і відпрацювання інформації, взводу зв`язку, медичного відділення.

Відповідно до ст. 55 «Настанови зі служби штабів об`єднань збройних сил рф» від 2010 року (Временного наставления по службе штабов объединений вооруженных сил российской федерации, МО рф, 2010, надалі Настанова), «управління військами організується і складає основні рішення командувача. Командувач несе особисту відповідальність за прийняті рішення, застосування підлеглих військ та виконання ними поставлених завдань. Управління військами він здійснює особисто, через штаб, а також через своїх заступників, начальників родів військ, управлінь, відділів (відділень) та служб об`єднання відповідно до наказів, директив, розпоряджень, вказівок вищих начальників, штабів та прийнятих рішень».

Згідно ст. 56 Настанови, «управління військами включає: безперервне здобування, збирання, обробку, вивчення, узагальнення, аналіз, оцінку та відображення даних обстановки з урахуванням прогнозу її розвитку при підготовці операцій (бойових дій), під час її ведення та після виконання бойового завдання; прийняття рішень; доведення завдань до підлеглих; планування операцій (бойових дій) та інших видів бойової діяльності, організацію та підтримку взаємодії; організацію та проведення заходів за видами всебічного забезпечення; керівництво підготовкою нижчестоящих штабів та військ до бойових дій; організацію та здійснення контролю та допомоги нижчестоящим штабам та військам; безпосереднє керівництво діями військ під час виконання ними бойових завдань; підтримка високого морально-психологічного стану військ».

Відповідно до ст. 118 Настанови, «усвідомлення завдання, оцінку обстановки й прийняття рішення на операцію командувач здійснює особисто при безпосередній участі штабу, заступників, начальників родів військ…»

В ст. 119 Настанови зазначено, що «командувач, продовжуючи роботу по прийняттю рішення, розглядає й затверджує замисли заступників, начальників родів військ… щодо бойового застосування підпорядкованих їм військ та забезпеченню операції. При формулюванні завдань військам командувач визначає: їх бойовий склад, засоби посилення; зони (смуги) відповідальності; завдання щодо ведення бойових дій та їх забезпечення; завдання сусідів і час готовності.»

Стаття 84 Настанови визначає, що «відділи (відділення) родів військ … об`єднання організовують застосування підлеглих з`єднань, частин і підрозділів; здійснюють планування та виконання заходів за видами всебічного забезпечення, забезпечують роботу заступників командувача, начальників родів військ, управлінь, відділів і служб, за їх вказівками організовують і здійснюють управління підлеглими з`єднаннями і частинами».

Відповідно до ст. 74 Тимчасової настанови, «після усвідомлення завдання, оцінки обстановки, командувач приймає рішення, в якому визначає: замисел операції; … завдання військам... Основу рішення складає замисел, у якому визначаються: напрямки зосередження основних зусиль (головного та інших ударів); способи виконання оперативних завдань; угрупування військ та їх оперативне шикування (бойовий порядок).

Згідно зі статтею 77 Статуту внутрішньої служби зс рф , затвердженого Наказом президента рф «Про затвердження загальновійськових статутів збройних сил російської федерації» від 10.11.2007 № 1495 (ред. від 31.07.2022), «в ході виконання бойових завдань військовою частиною (підрозділом) командир (начальник), керуючись вимогами бойових статутів, повинен вживати заходи щодо дотримання норм міжнародного гуманітарного права».

Відповідно до преамбули бойового Статуту сухопутних військ рф (наказ головнокомандувача сухопутних військ рф від 26.02.2019 № 66 ДСК., частина 2 (батальйон, рота), положення вказаного статуту застосовуються з урахуванням правових норм (у тому числі міжнародних правових актів, учасником яких є російська федерація).

Крім того, відповідно до статті 166 Настанови, при плануванні наступальної армійської операції штабом армії, під час розробки плану штурму міста, який відпрацьовувався на карті (плані міста) з пояснювальною запискою, повинні бути відображені об`єкти атомної і хімічної промисловості, можливі зони радіаційного, хімічного і біологічного зараження при їх руйнуванні.

Таким чином, ОСОБА_8 усвідомлював, що відбувається збройний конфлікт, свою участь у ньому, свій обов`язок забезпечити виконання підлеглими військовослужбовцями норм міжнародного гуманітарного права, в тому числі норми IV Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 та Конвенції про заборону розробки, виробництва, накопичення, застосування хімічної зброї та про її знищення від 13.01.1993.

Після повномасштабного вторгнення в ході продовження бойових дій на території України у 2024 році командир військами НОМЕР_1 омсбр НОМЕР_3 ЗА ПВО полковник ОСОБА_9 , будучи особою, яка уповноважена вирішувати питання воєнного планування і управління щодо застосування підпорядкованих йому з`єднань і частин та підлеглих військовослужбовців, попередньо особисто здійснивши розподіл розташування та порядку роботи сил і засобів БПЛА бригади (в тому числі у складі розвідувального батальйону бригади), діючи з прямим умислом, передбачаючи та бажаючи настання негативних наслідків у виді хімічного отруєння військовослужбовців Сил Оборони України (далі СОУ), спричинення останнім надмірних страждань та подальшого їх знищення у безпорадному стані, переслідуючи мету досягнення поставлених вищим командуванням військових цілей щодо найшвидшої окупації Харківської області (або частини її території), подолання супротиву СОУ, сприяння вільному просуванню російських окупаційних військ територією області, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 11.09.2024, прийняв незаконне рішення на застосування засобів ведення війни, заборонених нормами міжнародного права та віддав бойове розпорядження на ураження військовослужбовців СОУ шляхом здійснення скидів боєприпасів (в тому числі гранат РГ-Во та К-51, які містять хімічні засоби боротьби з заворушеннями) для забезпечення підтримки штурмових груп під час штурмів на напрямку АДРЕСА_2 , а також за попередньою змовою групою осіб, забезпечив виконання вказаного рішення (розпорядження) та здійснював особистий контроль за ходом і результатами його виконання.

Так, для виконання свого злочинного рішення (розпорядження) ОСОБА_9 у невстановлений досудовим розслідуванням час (але не пізніше 11.09.2024) та місці, залучив начальника служби радіаційного, хімічного та біологічного захисту (далі РХБЗ) НОМЕР_1 омсбр 58 ЗА ПВО ОСОБА_10 , командира розвідувального батальйону НОМЕР_1 омсбр НОМЕР_4 ПВО ОСОБА_11 та інших невстановлених військовослужбовців з числа командирів підрозділів бригади у складі яких є БПЛА розрахунки, які погодились виконати вказане протиправне рішення за попередньою змовою групою осіб залучивши відповідно до його виконання невстановлених підпорядкованих військовослужбовців розрахунків ударних БПЛА, інженерно-саперних підрозділів та підрозділів технічного забезпечення саперів бригади з підготовки, забезпечення та спорядження БПЛА бойовим навантаженням (скидами).

Також для виконання вказаного свого злочинного рішення, ОСОБА_9 надав відповідне бойове розпорядження, а ОСОБА_10 і ОСОБА_11 особисто забезпечили систематичну видачу (постачання) службами РХБЗ бригади гранат

РГ-Во, К-51 та відповідних підривачів до них (УЗРГМ або УДЗ), БПЛА коптерного типу (далі БПЛА КТ) та їх складових невстановленим військовослужбовцям розрахунків БПЛА, інженерно-саперних підрозділів розвідувального батальйону бригади для споряджання у бойовий стан та використання шляхом скидів з БПЛА КТ.

Крім того, командир розвідувального батальйону бригади ОСОБА_11 для виконання вказаного злочинного рішення (розпорядження) командира бригади

ОСОБА_9 , залучив командирів 2 (другої) розвідувальної роти розвідувального батальйону НОМЕР_1 омсбр НОМЕР_3 ЗА ПВО ОСОБА_12 (на посаді з липня 2023 року по кінець грудня 2024 року) та ОСОБА_8 (на посаді з січня 2025 року по цей час), які погодились виконати вказане протиправне рішення (розпорядження) та за попередньою змовою групою осіб віддали своє відповідне бойове розпорядження підлеглим військовослужбовцям на застосування гранат РГ-Во та К-51 стосовно військовослужбовців СОУ шляхом їх скиду з БПЛА КТ.

В подальшому, з метою реалізації зазначеного злочинного рішення (розпорядження) ОСОБА_9 , переслідуючи вказану мету та діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, під безпосереднім керівництвом та контролем командира розвідувального батальйону ОСОБА_11 , командирів 2 (другої) розвідувальної роти розвідувального батальйону НОМЕР_1 омсбр НОМЕР_3 ЗА ПВО ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , невстановлені військовослужбовці групи технічного обслуговування сапери розвідувального батальйону бригади здійснили підготовку, забезпечення та спорядження БПЛА КТ поставленими начальником служби РХБЗ ОСОБА_10 гранатами РГ-Во та К-51, які є засобами боротьби із заворушеннями (RCAs), містять небезпечні хімічні речовини, зокрема 2-хлоробензальмалононітрил (CS), хлорацетофенон (CN) для безпосереднього нанесення вогневого ураження, а оператори БПЛА 2 РР ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інші невстановлені військовослужбовці з числа операторів БПЛА 2 РР розвідбатальйону бригади здійснили скиди згаданих газових гранат у вказаний нижче час по наступним позиціям Сил Оборони України в районі н.п. Тихе Вовчанського району Харківської області.

Внаслідок зазначених протиправних дій, перебуваючи на своїх оборонних позиціях були отруєні вказаними складовими хімічними речовинами згаданих гранат військовослужбовці НОМЕР_5 ПРИКЗ ЗСУ України солдати ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також старший солдат ОСОБА_20 .

При цьому, хід та результати скидів гранат РГ-Во та К-51 з БПЛА КТ під час бойових дій в районі н.п. Тихе Вовчанського району Харківської області протягом 2025 року перебували під особистим контролем командира бригади ОСОБА_9 , який останнім реалізовано в інший невстановлений досудовим розслідуванням час і місці за рахунок безпосередньої організації виконання, оперативного отримання відомостей та здійснення відповідних доповідей з боку командира розвідувального батальйону бригади ОСОБА_11 .

Отже, командир 2 розвідувальної роти розвідувального батальйону НОМЕР_1 омсбр НОМЕР_4 ІНФОРМАЦІЯ_5 старший лейтенант ОСОБА_8 , діючи з прямим умислом, керуючись вищевказаними мотивами, за попередньою змовою із зазначеними та іншими невстановленими військовослужбовцями зс рф, у невстановлений досудовим розслідуванням час(але не пізніше 11.09.2024) та місці, забезпечив систематичне застосування підлеглими військовослужбовцями засобів ведення війни, заборонених міжнародним правом гранат РГ-Во та К-51, які є засобами боротьби із заворушеннями (RCAs), містять небезпечні хімічні речовини, зокрема 2-хлоробензальмалононітрил (CS), хлорацетофенон (CN) та ураження військовослужбовців СОУ шляхом здійснення скидів з БПЛА КП, упродовж 2025 року під час штурмових дій в районі с. Тихе Чугуївського району Харківської області, чим порушив вимоги пунктів a), e) статті 23 Положення про закони і звичаї війни на суходолі, що є додатком до IV Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 та пункту 5 статті І Конвенції про заборону розробки, виробництва, накопичення, застосування хімічної зброї та про її знищення від 13.01.1993, а також здійснював особистий контроль за ходом і результатами виконання рішення (розпорядження) в інший невстановлений досудовим розслідуванням час і місці.

25.02.2026 слідчим за погодженням з прокурором з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України (опубліковано повідомлення про підозру на веб-сайті Офісу Генерального прокурора (25.02.2026) та в газеті «Урядовий кур`єр» за №45 (8237) від 25.02.2026, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження).

В подальшому, 02, 03 та 04 березня 2026 року ОСОБА_8 в порядку, передбаченому ст. 135 КПК України, викликаний на 13 год. 00 хв. для проведення процесуальних дій вручення письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, допиту як підозрюваного.

Однак, у зазначений час ОСОБА_8 та в подальшому жодного разу не з`явився, причин своєї неявки не повідомив.

Згідно з отриманою інформацією від ГВ КР Управління СБУ в Харківській області, підозрюванийперебуває на території держави-агресора рф, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, при цьому встановити його конкретне місце перебування на території рф наразі не вбачається можливим.

16.03.2026 постановою старшого слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Харківській області підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у розшук.

Таким чином, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Слідчий, посилаючись на обґрунтовану підозру ОСОБА_8 , та існування ризиків передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - у органу досудового розслідування виникла необхідність у обранні підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно частини 6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, що можуть виникнути в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, в органу досудового розслідування є обґрунтовані підстави вважати, що до підозрюваного не може бути застосовано інший більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор виступив з промовою, в якій підтримав клопотання та просив його задоволити з підстав, у ньому наведених.

Слідчий у судовому засіданні мав позицію, солідарну з прокурором.

Захисник у судовому засіданні виступив з промовою, у котрій заперечив проти задоволення клопотання, оскільки вважає, що викладені в клопотанні доводи не підтвердженими доказами.

Слідчий суддя, заслухавши учасників розгляду матеріалів клопотання, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Згідно ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутністю підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Під час ознайомлення із матеріалами клопотання слідчим суддею встановлено, що станом на день розгляду вищевказаного клопотання ОСОБА_8 перебуває на території держави-агресора рф, а також оголошений у розшук.

Встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Надані стороною обвинувачення докази, які зібрані в кримінальному провадженні та доведені прокурором при розгляді даного клопотання, свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_8 оголошено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438КК України.

Отже, враховуючи те, що останній покинув територію України та станом на даний час перебуває у розшуку, свідчить про те, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду після встановлення його місця знаходження. Характер вчинення кримінального правопорушення та встановлені в ході розслідування обставини вказують на те, що перебуваючи на волі підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інший злочин

Також, відповідно до ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

При вирішенні питання щодо задоволення клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, тому вважає за доцільне задовольнити клопотання та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід - тримання під вартою.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Нормою ч. 1 ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. У матеріалах клопотання не знайдено доказів на підтвердження можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам. Також таких доказів не надано стороною захисту ні до початку судового засідання, ні під час виступу з промовою у судовому засіданні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» (заява № 12369/86) від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст. 183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано. Застосована до підозрюваного процедура буде належною, базованою на загальних засадах кримінального провадження та зможе забезпечити досягнення його завдань.

Таким чином на підставі сукупності ризиків, що є наявні на момент розгляду клопотання та можуть виникнути в ході досудового розслідування та розгляду кримінального провадження в суді, виходячи із загальних засад кримінального провадження, з метою виконання його завдань слідчий та застосування належної правової процедури, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. Керуючись ст.ст. 2, 7, 22, 23, 177, 183, 193, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задоволити.

Обрати ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_8 , не пізніше як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, останній має бути доставлений до слідчого судді для розгляду за участі підозрюваного питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його заміни на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним ОСОБА_8 - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 24.03.2026 о 10:40.

Слідчий суддя ОСОБА_1