КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/1643/2026 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023 - прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

власника майна ОСОБА_7 ,

представника власника майна ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , подав апеляційні скарги аналогічні за змістом, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2025 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про арешт майна третіх осіб - речових доказів у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023, а саме на:

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy A 25 56», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з абонентським номером: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки Volvo EC240BNLC, 2003 року випуску, заводський № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 7100 см. куб., масою 25900 кг, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- саморобний плавзасіб (земснаряд) у зборі, без ідентифікуючих ознак, маркувань, що стосуються конкретного типу плавзасобу або його призначення, виробника, безпечності експлуатації, та інших характеристик, з використанням якого здійснювався незаконний видобуток (намив) піщаної маси з земельних ділянок: :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, який під час проведення обшуку перебував у володінні і користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку позбавити права на відчуження, розпорядження та користування вищевказаним майном.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, допущеним в результаті цього у вигляді безпідставної відмови у задоволенні обґрунтованого клопотання про арешт майна.

Апелянт вказує на те, що з метою встановлення і фіксації місць незаконного видобутку корисних копалин місцевого значення (піску), нецільового використання земельних ділянок для цих цілей, виявлення знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, 08.07.2025 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, якими володіють і які перебувають у користуванні зазначених осіб та знаходяться на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади Бучанського району Київської області.

Під час вказаного обшуку виявлено та вилучено майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення, а саме:

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy А 25 56», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з абонентським номером: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_7 , виданий 14.02.2017 Із`яславським PC УДМС України у Хмельницькій області, зареєстрований в с. Завадинці Шепетівського (колишнього Із`яславського) району Хмельницької області, на час проведення обшуку зі слів фактично проживав на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади, Бучанського району, Київської області;

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_8 , марки Volvo EC240BNLC, 2003 року випуску, заводський № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 7100 см. куб., масою 25900 кг, який належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2019 №19 /11, укладеного з ТОВ «Технолоджі машинері груп» (), та свідоцтва про реєстрацію машин серії НОМЕР_9 , виданого на ім`я вказаного ТОВ і переданого ОСОБА_7 разом придбаним екскаватором відповідно до умов п. 6 вказаного договору;

- саморобний плавзасіб (земснаряд), від якого було прокладено пульпопроводи до вище зазначених земельних ділянок та з використанням якого здійснювався незаконний видобуток (намив) піщаної маси - знаряддя вчинення кримінального правопорушення, без ідентифікуючих ознак. В ході проведення обшуку жодних документів щодо приналежності зазначеного плавзасобу (земснаряду) не виявлено, також встановлено відсутність маркувань, що стосуються конкретного типу плавзасобу або його призначення, виробника, безпечності експлуатації, характеристик та інших ідентифікаторів плавзасобу. Також, в ході проведення обшуку встановлено, що на час його проведення вище зазначений саморобний плавзасіб перебував у володінні і користуванні ОСОБА_7 , про що він повідомив учасникам обшуку та зазначив що зібрав (зробив) його самостійно для відкачування мулу з дна озера.

Наведені вище вилучені речі, предмети та техніка мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні для перевірки обставин причетності зазначених вище осіб до незаконного видобутку корисних копалин місцевого значення (піску), нецільового використання земельних ділянок для таких цілей, а також інших, на цей час невстановлених, осіб до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у провадженні.

Постановою слідчого у кримінальному провадження від 10.07.2025 вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Такими є фактичні обставини кримінального провадження, встановлені оскаржуваною ухвалою слідчого судді, що відповідає наведеним у клопотанні про арешт майна доводам.

Однак відмовляючи у задоволенні клопотання про арешт майна слідчий суддя у оскаржуваній ухвалі зазначив, що згідно з положеннями статті 235 КПК України у разі тимчасово вилученого майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно негайно повернуто особі, в якої було вилучено.

При цьому слідчий суддя вказав, що аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язковою умовою для розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є те, що клопотання повинно бути подано не пізніше 48 годин після вилучення майна.

З урахуванням такої мотивації слідчий суддя прийшов до висновку, що оскільки клопотання про арешт майна було подано до суду 02.12.2025, тоді як обшук було проведено 08.07.2025, вищевказаний строк 48-годинний строк при подачі клопотання було пропущено. В свою чергу, на думку, слідчого судді такий пропуск є підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

При цьому, у своїй ухвалі слідчим суддею додатково відзначено, що у відповідності до статті 116 КПК України разом з клопотанням про арешт майна клопотання про поновлення пропущених процесуальних строків не подавалося.

Однак з такими висновками слідчого судді, в тому числі, щодо застосування норм кримінального процесуального закону не можна погодитися з огляду на наступне.

Всупереч висновкам, клопотання до слідчого судді про арешт майна подавалося не як клопотання про арешт майна, яке тимчасово вилученого за результатами слідчої дії. Клопотання було подано з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

У сторони обвинувачення є всі підстави вважати, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на зазначене майно у вигляді заборони користування та розпорядження ним, може призвести до приховування, зникнення, втрати, пошкодження чи передачі такого майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки вони є речовими доказами у кримінальному провадженні, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що поважність причини пропущення строку подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді у даному випадку пов`язана із тим, що сторона обвинувачення не була присутня у судовому засіданні під час розгляду клопотання, про що вказано безпосередньо у самій ухвалі, а ухвала слідчого судді була отримана слідчою у кримінальному провадженні в суді 16.12.2025, що підтверджується відповідною заявою-розпискою.

Представником власника майна ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_8 , подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких остання просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Дані заперечення представника власника майна обґрунтовані тим, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023, однак не зважаючи на ці обставини, прокурором подано повторно аналогічне клопотання про накладення арешту на те саме майно в межах кримінального провадження № 0000400 від 01.03.2023.

При цьому ухвалою Київського апеляційного суду від 11.11.2025 року в рамках справи № 757/38593/25, ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2025 року, - залишено без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишено без задоволення.

Також в даних запереченнях зазначено, що 28.11.2025, адвокат в інтересах ОСОБА_7 звернулась до Головного слідчого управління Національної поліції України з клопотанням про повернення тимчасово вилученого майна з наданням належним чином завіреної копії ухвали Київського апеляційного суду від 11.11.2025 року.

Дане клопотання було зареєстроване в Головному слідчому управлінні Національної поліції України за вх № від 28.11.2025 року.

Однак станом на сьогоднішній день, майно не повернуто власнику, законне рішення суду, слідчим Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023 - свідомо не виконується.

А відтак, в діях слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023 вбачається вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України.

При цьому 15.01.2026 року Державним бюро розслідування внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення правопорушення за ч. 2 ст. 382 КК України, кримінальне провадження №0000042.

Тобто, зазначені дії, а саме свідоме невиконання рішення суду, повторне аналогічне подання прокурором клопотання про накладення арешту на те саме майно в межах кримінального провадження № 0000400 від 01.03.2023 - є свідомими діями органів досудового розслідування, що покликані на неповернення майна власнику і порушення права власності ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подані апеляційні скарги та просив їх задовольнити, з наведених в них підстав, пояснення власника майна та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг прокурора та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, письмові заперечення на апеляційну скаргу представника власника майна, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіПечерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025 року, які викладені в клопотанні прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження та ухвали слідчого судді місцевого суду, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023 за фактом незаконного видобування корисних копалин місцевого значення у значних розмірах групою невстановлених осіб за попередньою змовою, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України.

В межах даного кримінального провадження, 02.12.2025 прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023, а саме із забороною відчуження, розпорядження та користування ним на майно, яке вилучено 08.07.2025 в ході проведеного обшуку в межах розслідування кримінального провадження № 0000400 від 01.03.2023 земельних ділянок з кадастровими номерами: 1) :02:001:0310, яка на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2024 належить ОСОБА_10 , ІПН НОМЕР_10 , та на підставі укладеного з попереднім власником чинного договору оренди від 14.04.2021 перебуває у користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_11 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) :02:001:0311, яка з 25.04.2017 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_12 , та на підставі договору оренди від 14.04.2021 перебуває у користуванні ОСОБА_7 ; 3) :02:001:0312, яка на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2017 належить ОСОБА_7 на праві власності, що знаходяться на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади, Бучанського району, Київської області, а саме на :

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy А 25 56», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з абонентським номером: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_13 , марки Volvo EC240BNLC, 2003 року випуску, заводський № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 7100 см. куб., масою 25 900 кг, який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- саморобний плавзасіб (земснаряд) у зборі, без ідентифікуючих ознак, маркувань що стосуються конкретного типу плавзасобу або його призначення, виробника, безпечності експлуатації, та інших характеристик, з використанням якого здійснювався незаконний видобуток (намив) піщаної маси з земельних ділянок: :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, який під час проведення обшуку перебував у володінні і користуванні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На обґрунтування вимог даного клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що Державними інспекторами з охорони навколишнього природного середовища Столичного округу під час здійснення заходу (не пов`язаного з проведенням заходів державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства суб`єктами господарювання), спрямованого на запобігання адміністративних та кримінальних правопорушень, виявлення та усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, охорону навколишнього середовища, природних комплексів виявлено, що на території с. Бобриця, Бучанського району, Київської області в прибережній смузі річки Ірпінь, на штучній водоймі (за координатами 50.359703, 30.171131) розміщено земснаряд (плавзасіб, призначений для підводної розробки грунтів методом гідромеханізації), від якого прокладено пульпопроводи до земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, які відповідно до відомостей Державного земельного кадастру мають категорію земель: землі сільськогосподарського призначення, на яких облаштовано території для зберігання піщаної сировини, схожої на карти намиву піщаної сировини.

Відповідно до наданих на запит слідчого інформацій Державної служби геології та надр України, в межах вищевказаних кадастрових номерів земельних ділянок спеціальні дозволи на користування надрами відсутні, родовища корисних копалин Державним балансом запасів корисних копалин України не обліковуються.

Згідно акту огляду земельної ділянки/території щодо виявлення можливих порушень вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів ДЕІ Столичного округу від 02.02.2023 - проведено огляд земельних ділянок (за координатами 50.359703, 30.171131) 3 кадастровими номерами :02:001:03 10, :02:001:0311, :02:001:0312, які знаходяться на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади Бучанського району Київської області, загальної площею 60 000м2 із цільовим призначенням: 01.05 - для ведення індивідуального садівництва. Результатами огляду земельних ділянок, не огороджені з кадастровими номерами :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, що знаходяться в межах прибережної смуги річки Ірпінь, встановлено самовільне користування надрами місцевого значення (пісок). Внаслідок господарської діяльності з видобування корисних копалин місцевого значення утворилась штучна водойма, з якої за допомогою земснаряду відбувається намив піщаної сировини.

Ураховуючи викладене, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що на даних земельних ділянках, внаслідок протизаконної діяльності, проводиться незаконний видобуток корисної копалини - піску у значних розмірах.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0311, площею 1,7999 га із цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, з 25.04.2017 на праві приватної власності належить ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ПН НОМЕР_12 . В ході досудового розслідування встановлено, що відповідно до реєстру ради адвокатів м. Києва, рішенням № 705 від 07.10.2019 ОСОБА_11 видано свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000711 від 21.10.2019.

На підставі договору оренди від 14.04.2021 вказана земельна ділянка була передана у користування ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ШПН НОМЕР_11, який є керівником та засновником ФГ «Селянське (фермерське) господарство «ІВАНКО» ().

Сусідня з нею земельна ділянка :02:001:0312 площею 1,8 га на підставі договору купівлі-продажу від 25.04.2017 належить ОСОБА_7 на праві власності.

Також у його користуванні на підставі договору оренди від 14.04.2021 перебуває сусідня земельна ділянка :02:001:0310 площею 1,8 га, яка на підставі договору купівлі-продажу від 27.06.2024 належить ОСОБА_10 , ІПН НОМЕР_10 .

Так, з метою встановлення і фіксації місць незаконного видобутку корисних копалин місцевого значення (піску), нецільового використання земельних ділянок для цих цілей, виявлення знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, 08.07.2025 на підставі ухвал слідчого судді Печерського районного суду міста Києва проведено обшук земельних ділянок кадастровими номерами :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312, якими володіють і які перебувають у користуванні зазначених осіб та знаходяться на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади Бучанського району Київської області.

Під час вказаного обшуку виявлено та тимчасово вилучено майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення, а саме:

- 9 (дев`ять) зразків суміші, зовні схожої на пісок, вилученої по 3 (три) зразки з кожної земельної ділянки :02:001:0310, :02:001:0311, :02:001:0312), які є зразками, відібраними для проведення, в подальшому, у кримінальному провадженні необхідних судових експертиз;

- мобільний телефон марки та моделі «Samsung Galaxy A 25 56», imei: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім-карткою з абонентським номером: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України № НОМЕР_14 , виданий 14.02.2017 Із?яславським РС УДМС України у Хмельницькій області, зареєстрований в с. Завадинці Шепетівського (колишнього Із?яславського) району Хмельницької області, на час проведення обшуку зі слів фактично проживав на території с. Бобриця, Білогородської територіальної громади, Бучанського району, Київської області;

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_4 , марки Volvo EC240BNLC, 2003 року випуску, заводський № НОМЕР_5 , двигун № НОМЕР_6 , об`єм двигуна 7100 см. куб., масою 25900 кг, який належить ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2019 № 19 /11, укладеного з ТОВ «Технолоджі машинері груп» (), та свідоцтва про реєстрацію машин серії НОМЕР_15 , виданого на ім`я вказаного ТОВ і переданого ОСОБА_7 разом придбаним екскаватором відповідно до умов п. 6 вказаного договору;

- саморобний плавзасіб (земснаряд), від якого було прокладено пульпопроводи до вище зазначених земельних ділянок та з використанням якого здійснювався незаконний видобуток (намив) піщаної маси - знаряддя вчинення кримінального правопорушення, без ідентифікуючих ознак.

В ході проведення обшуку жодних документів щодо приналежності зазначеного плавзасобу (земснаряду) не виявлено, також встановлено відсутність маркувань, що стосуються конкретного типу плавзасобу або його призначення, виробника, безпечності експлуатації, характеристик та інших ідентифікаторів плавзасобу.

Так, в ході проведення обшуку, вище зазначений саморобний плавзасіб перебував у володінні і користуванні ОСОБА_7 , про що він повідомив учасникам обшуку та зазначив що зібрав (зробив) його самостійно для відкачування мулу з дна озера.

Наведені вище вилучені речі, предмети та техніка мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та необхідні для перевірки обставин причетності зазначених вище осіб до незаконного видобутку корисних копалин місцевого значення (піску), нецільового використання земельних ділянок для таких цілей, а також інших, на цей час невстановлених, осіб до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у провадженні.

Постановою слідчого у кримінальному провадження від 10.07.2025 вони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

04.12.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023.

Колегія суддів звертає увагу, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції, при цьому досліджено матеріали судового провадження, а також з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

Відмовляючи у задоволенні клопотання прокурора про накладення арешту на майно, слідчий суддя послався на те, що відповідно до ч. 1 та 5 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що обов`язковою умовою для розгляду клопотання про арешт тимчасово вилученого майна є те, що таке клопотання повинно бути подано не пізніше 48 годин після вилучення майна.

Стаття 115 КПК України встановлює, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

У відповідності до ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку.

Разом з тим, при дослідженні клопотання та долучених до нього документів, слідчим суддею встановлено, що вказане клопотання подано до суду лише 02.12.2025, тоді як обшук було проведено 08.07.2025, що в даному випадку є підставою для висновку про пропуск заявником, встановленого у ч. 5 ст. 171 КПК України строку.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21.08.2025 було відмовлено у задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023, однак не зважаючи на ці обставини, прокурором було подано повторно аналогічне клопотання про накладення арешту на те саме майно в межах кримінального провадження № 0000400 від 01.03.2023.

Також слідчий суддя зазначив, що у рішенні ЄСПЛ від 19.02.2009 «Христов проти України», заява №24465/04 Європейський суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка зокрема проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя зазначив, що дії органу досудового розслідування фактично зводяться до незгоди з прийнятим слідчим суддею рішенням. Таким чином, підстави для задоволення клопотання у слідчого судді відсутні.

Враховуючи викладене, з метою недопущення необґрунтованого втручання держави у право власності слідчий суддя вважав, що клопотання недостатньо обґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, що має бути викладена у клопотанні та відповідати вимогам закону.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, встановлюючи наявність правових підстав для арешту майна, виходячи з наданих прокурором матеріалів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність таких підстав у цьому кримінальному провадженні, з урахуванням того, що питання про арешт вказаного майна вже розглядалось слідчим суддею та йому надана відповідна оцінка.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, у даному кримінальному провадженні прокурор не навів достатніх підстав вважати, що майно, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а тому підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, для накладення арешту на майно не вбачається.

Також, при вирішенні клопотання прокурора про арешт майна, не встановлено доказів, як і не надано таких даних прокурором, які б свідчили про необхідність застосування такого виду обмеження права власності з метою уникнення негативних наслідків для кримінального провадження.

Також в ухвалі слідчого судді детально проаналізовано, з чим погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції, що прокурор повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке було вже предметом судового розгляду, а також поза межами процесуального строку, передбаченого ч. 5 ст. 171 КПК України.

Таким чином під час розгляду вказаного клопотання прокурор не довів необхідність накладення арешту на майно, зокрема щодо відповідності такого майна критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, та можливості його використання як доказу у кримінальному провадженні, наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу, а також те, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права власника майна, а тому колегія суддів вважає, що слідчим суддею обґрунтовано відмовлено у його задоволенні.

При цьому колегією суддів, з матеріалів, які обґрунтовують клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000400 від 01.03.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 240 КК України, встановлено, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває майже 3 роки та станом на 12.02.2026 року жодній особі не повідомлено про підозру.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі прокурора, не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями прокурора - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 грудня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційні скарги прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4