Справа № 466/6418/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/119/26 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2026 року відносно ОСОБА_6

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 02.02.2026 року обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.5 ст.185 КК України продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят діб до 02.04.2026 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або поряд з триманням під вартою визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На підтримання своїх апеляційних вимог обвинувачений покликається на те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків в цьому кримінальному провадженні, зокрема не має на меті переховуватися від органу досудового розслідування чи суду, оскільки є особою призовного віку, що унеможливлює його виїзд за кордон, відсутні дані про будь-який вплив на учасників кримінального провадження. Крім цього, апелянт вказує, що тривалий час перебуває в умовах слідчого ізолятора та за цей час його здоров`я погіршилося, до зміни запобіжного заходу з`являвся на виклики суду, а неявка в судові засідання 19 та 30 серпня 2022 року була зумовлена неналежним повідомлення про час і місце розгляду справи судом. Також апелянт зазначає, що судом не врахованого дані про його особу, зокрема наявність постійного місця проживання, здійснення утримання за неповнолітнім сином та батьком пенсійного віку, який проживає сам та потребує постійного догляду.

При апеляційному розгляді обвинувачений підтримали подану апеляційну скаргу з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, натомість прокурор заперечив проти апеляційної скарги, вважає ухвалу суду законною та обґрунтованою.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення прокурора та пояснення обвинуваченого, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 повністю дотримався вимог ст.ст.177, 183, 194, КПК України, які передбачають порядок обрання та продовження підозрюваним та/або обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні, обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, тобто в таємному викраденні чужого майна в особливо великому розмірі за попередньою змовою групою осіб.

Обвинувальний акт у цьому кримінальному провадженні скерований до суду, розпочався і триває судовий розгляд, що не виключає можливості обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків в кримінальному провадження, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також судом першої інстанції при продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 правильно враховано тяжкість інкримінованого йому кримінального правопорушення та дані про особи обвинуваченого ОСОБА_6 , який обвинувачується у вчиненні, зокрема особливо тяжкого кримінального правопорушення, неодноразово без поважних причин не з`являвся в судові засідання, чим порушив обов`язки, покладені ст.194 КПК України, не працює, стійких соціальних зв`язків немає.

Крім того, як в судовому засіданні судом першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_6 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 , оскільки на переконання суду апеляційної інстанції наявні ризики в цьому кримінальному провадженні є вагомими та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є співмірним існуючим ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Дані про те, що обвинувачений ОСОБА_6 за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи попереднього ув`язнення відсутні.

Суд апеляційної інстанції, виходячи з наведених в апеляційних скаргах сторони захисту мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченій за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування ухвали, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Шевченківського районного суду м.Львова від 02 лютого 2026 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий:

Судді: