Справа № 456/3908/25
Провадження № 1-кп/456/188/2026
У Х В А Л А

підготовчого судового засідання

19 лютого 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України,

за участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника потерпілого: ОСОБА_6 ,

та клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду, клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору,

встановив:

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.07.2025 дане кримінальне провадження розприділене головуючому судді ОСОБА_1 ..

22.07.2025 суддею Стрийського міськрайонного суду Львівської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000621 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України призначено до підготовчого судового засідання на 29.09.2025.

28.01.2026 захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, в обгрунтування якого покликається на те, що на обґрунтовані переконання сторони захисту обвинувальний акт в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000621 від 19.05.2025 року України не відповідає вимогам КПК України та підлягає поверненню прокуророві для оформлення такого у відповідності до вимог КПК, з наступних підстав:

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт окрім інших аспектів має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Отже, формулювання обвинувачення, викладене в обвинувальному акті повинно містити конкретне та чітке визначення складу злочину, оскільки лише чітке формулювання обвинувачення може дати можливість зрозуміти стороні захисту на чому ґрунтуються твердження сторони обвинувачення про наявність в діянні обвинуваченого складу злочину.

Інший, формальний виклад обвинувачення, не надає фактично можливості зрозуміти стороні захисту суті обвинувачення, що в свою чергу порушує принцип рівності та змагальності сторін та порушує право особи на захист.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_3 , обвинувачується в тому, що перебуваючи на посаді головного енергетика заводу філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця», будучи службовою особою, будучи залученим до комісії вхідного контролю у невстановлений досудовим розслідуванням більш точний час, але не пізніше 30.12.2021 року, перебуваючи за адресою Львівська область м. Стрий, вул. Зубенка, 2, неналежно поставився до виконання покладених на нього службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не здійснивши перевірку предмету закупівлі - парового котла Е-4-1.4 ГМ, здійснив візування, шляхом нанесення підпису в Акті приймання передачі продукції від 30.12.2021 року та в акті про фактичну якість і комплектність продукції №96 від 30.12.20221 року, що призвело до фактичної поставки неналежного та не комплектного предметі закупівлі.

В подальшому, як убачається із обвинувального акту, на підставі видаткової накладної № 5 від 29.12.20221 року, філія «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця», здійснила перерахування грошових коштів з належного їй розрахункового рахунку відкритого в AT «Ощадбанк», на розрахунковий рахунок ТОВ «Технікс МВ» в розмірі 1 920 000 грн., за котел паровий ДЕ 4.0-1.4 ГМ, вартість якого, згідно висновку експерта, в неповній заводській комплектації становить 603 518.72 грн., що завдало філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця» тяжких наслідків.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 367 КК України службова недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб.

Частиною 2 цієї норми, передбачено відповідальність за вчинення того самого діяння, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Передбачений ст. 367 КК України склад злочину, як і будь-який інший, містить обов`язкові елементи: суб`єкт, суб`єктивна сторона, об`єкт, об`єктивна сторона.

З суб`єктивної сторони цей злочин характеризується злочинною самовпевненістю (службова особа передбачає, що внаслідок невиконання чи неналежного виконання нею своїх службових обов`язків правам і законним інтересам може бути завдано істотну шкоду, але легковажно розраховує на її відвернення) або злочинною недбалістю (службова особа не передбачає, що в результаті її поведінки може бути завдано істотну шкоду, хоча повинна була і могла це передбачити).

Службова недбалість - це злочин, який може бути вчинений тільки з необережності. Об`єктивна сторона службової недбалості включає в себе наявність наступних складових:

1)діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність);

2)суспільно небезпечні наслідки у вигляді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжких наслідків (ч. 2 ст. 367 КК);

3)причинний зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Для наявності об`єктивної сторони недбалості необхідно встановити: 1). нормативний акт, яким визначається компетенція службової особи; 2). коло службових обов`язків, покладених на неї цим актом у встановленому законом порядку; 3). які конкретні обов`язки й у якому порядку вона повинна була виконати у даній обстановці; 4). чи мала вона реальну можливість виконати ці обов`язки в даній обстановці; 5). у чому саме виявились допущені нею порушення службових обов`язків ; 6). які наслідки спричинили ці порушення; 7). чи знаходилися вони у причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Системний аналіз положень ст. 367 КК України та судової практики Верховного Суду дає підстави вважати, що відповідальність за цією нормою настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені в зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи, або якщо обов`язок діяти відповідним чином юридично був включений (законом, указом, постановою, наказом, інструкцією тощо) до кола службових повноважень такої особи.

З аналізу, що визначає, коло посадових обов`язків головного енергетика заводу «Посадової інструкції» головного енергетика філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця», перелік яких наведений слідчим в обвинувальному акті, випливає, що ОСОБА_3 , як головний енергетик заводу на той час, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, оскільки фактично на нього не покладалися обов`язки, які передбачали вчинення дій, які наведені в обвинувальному акті, а саме він не був залучений до комісії вхідного контролю продукції, яка не пов`язана з вагонобудуванням та ремонтом вагонів, а саме парового котла Е-4-1.4 ГМ, в його посадові обов`язки не входило приймання -передачі продукції, перевірка якості та комплектності продукції, наказом директора чи заступника філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця», ОСОБА_3 , не був уповноважений як представник «Покупця» при прийнятті товару, а зокрема парового котла Е-4-1.4 ГМ та розписуватися за отримання даної партії товару.

Так, відповідно до Посадової інструкції головного енергетика заводу філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця», як убачається з наведеного в обвинувальному акті, до основних функціональних обов`язків його зокрема віднесено:питання енергопостачання, енергоозброєності, експлуатації і ремонту енергообладнання, інженерних комунікацій, теплових мереж, розподільчих енергетичних пристроїв, тощо. Але - приймання -передачі продукції, перевірка якості та комплектності продукції до його прямих обов`язків не відноситься, не були покладені на нього такі обов`язки і наказом директора чи заступника філії «Стрийський ВРЗ» AT «Укрзалізниця».

Отже у даному випадку ОСОБА_3 , як обвинувачена органом досудового розслідування особа, не може нести відповідальність за невиконання чи неналежне виконання своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них, оскільки фактично на нього не покладалися обов`язки, які передбачали вчинення дій, які наведені в обвинувальному акті.

В обвинувальному акті не вказано, які конкретно обов`язки, що покладені на ОСОБА_3 , як посадову особу, він не виконав і, який причинно-наслідковий зв`язок наявний між цією бездіяльністю та наслідками, що настали.

В обвинувальному акті не наведено доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України та наявність в її його об`єктивної сторони службової недбалості, яка, як зазначалось вище, включає в себе не лише діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них; суспільно небезпечні наслідки цих дій або бездіяльності, а також причиновий зв`язок між діянням (бездіяльністю) та наслідками.

Окрім цього слід зазначити, що обвинувальний акт внесений до ЄРДР за №0000621 від 19.05.2025 року відносно ОСОБА_3 , підписаний прокурором 15 липня 2025 року, всупереч вимогам ст. 291 КПК України в розділі «Правова кваліфікація кримінального правопорушення», взагалі не містить правої кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і стані (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність.

На підставі вищенаведеного просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000621 від 19.05.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, повернути прокуророві для усунення недоліків та оформлення такого у відповідності до вимог КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання свого захисника адвоката ОСОБА_8 та просить повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки вважає їх необґрунтованими та показав, що обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, обвинувачення сформульоване чітко та підстав для повернення обвинувального акту прокурору немає, у клопотанні охарактеризовано докази, які були відкриті стороні в порядку ст.290 КПК України, а відтак просить відмовити в задоволенні даного клопотання та призначити справу до судового розгляду.

Представник потерпілого ОСОБА_6 підтримав думку прокурора та просить призначити справу до судового розгляду.

Суд, вивчивши клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, заслухавши думку обвинуваченого, думку прокурора, позицію учасників щодо призначення справи до судового розгляду, приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити, а клопотання прокурора про призначення справи до судового розгляду, слід задоволити, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в п.3 ч.3 ст.314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Таким чином, вказаною нормою закону визначено виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, а саме невідповідність обвинувального акту вимогам закону.

Статтею 291 КПК України визначено обов`язкові вимоги до змісту та форми обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000621 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки за змістом ч.2 ст. 291 КПК України у ньому наявні всі необхідні реквізити обвинувального акту, включаючи, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення за нормами КК України та формулювання самого обвинувачення. У реєстрі матеріалів до обвинувального акту прокурором викладено рух та сутність вчинених на стадії досудового розслідування слідчих та процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Підстав для повернення обвинувального акту прокурору для продовження досудового розслідування у порядку, передбаченому ст.ст. 468-475 КПК України, закриття кримінального провадження у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, - немає.

До вказаних висновків суд прийшов, зважаючи на наступне.

В постанові Верховного Суду України від 24.11.2016 року № 5-238кс16 чітко визначено, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тобто викладення фактичних обставин кримінального правопорушення законодавцем віддано на розсуд прокурора.

На підтвердження цієї тези слід звернути увагу на те, що статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в той же час прокурор, згідно ст.36 КПК України, будучи самостійним у своїй процесуальній діяльності, сам звертається до суду з обвинувальним актом і, відповідно, сам визначає обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

На цій стадії судового провадження суд не може надати оцінку тому чи вірно встановлено прокурором обставини кримінального правопорушення і, відповідно, суд не може вказати на те, що в обвинувальному акті не викладено фактичні обставини кримінального правопорушення встановлені прокурором.

Крім того, у підготовчому судовому засіданні не вирішується питання про доведеність вини обвинуваченого, а також не досліджуються обставини вчинення кримінального правопорушення та інші питання, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, оскільки це компетенція суду під час судового розгляду, а завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Доводи захисника ОСОБА_5 , які наведені у клопотанні і слугують з його точки зору підставою для повернення обвинувального акту фактично зводяться до оцінки доказів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, та які з його точки зору є неналежними та недопустимими і доводять невинуватість його підзахисного однак, підстави для повернення обвинувального акту чітко визначені у ст.291 КПК України, а повноваження суду під час підготовчого судового засідання регламентовані ст.ст.314-315 КПК України, і серед таких відсутнє право суду давати оцінку доказам на стадії підготовчого судового засідання, оскільки наведене порушує принцип презумпції невинуватості та суперечить нормам кримінально-процесуального закону та ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, згідно яких рішення суду повинно бути викладено у формулюваннях, які забезпечують принцип невинуватості особи.

Суд вважає, що на стадії підготовчого судового засідання, суд не вправі досліджувати докази і давати їм оцінку чи в інший спосіб перевіряти доведеність вини обвинуваченого, розглядати й вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті обвинувачення.

До таких же висновків приходить суд, аналізуючи і практику Європейського суду з прав людини в частині рішень цього суду, на які посилається сторона захисту (справи «Абрамян проти Росії» та «Камінські проти Австрії»), де мова іде про роз`яснення обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу для здійснення нею належного захисту.

З такою практикою суд погоджується але знаходить, що вона не має на меті повернення обвинувального акту прокурору, а стосується частини судового розгляду кримінального провадження та встановлення винуватості чи невинуватості особи, у пред`явленому їй обвинуваченні.

Нерозуміння стороною захисту суті пред`явленого обвинувачення не є підставою в розумінні ст.291 КПК України, яка б слугувала підставою для повернення обвинувального акту.

Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_5 не є підставою для повернення обвинувального акту в розумінні положень кримінального процесуального закону, оскільки не є предметом розгляду на даній стадії судового процесу.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення, зокрема, повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

На підставі наведеного, з огляду на виключний перелік підстав для повернення обвинувального акту прокурору, який зазначений в п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд приходить до висновку, що вказані захисником обставини не можуть бути підставою для повернення обвинувального акту, а тому в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору, слід відмовити.

Одночасно, у відповідності до ст.ст. 314- 315 КПК України суд у підготовчому судовому засіданні з`ясовує думку в учасників провадження щодо можливості призначення судового розгляду. Якщо під час підготовчого судового засідання не будуть встановлені підстави для затвердження угоди або відмови в затвердженні угоди та повернення обвинувального акту прокурору, закриття провадження, повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього doc2.nsf/link1/ed_2018_01_07/pravo1/T124651.html?pravo=1" title="Кримінальний процесуальний кодекс України; нормативно-правовий акт № 4651-VI від 13.04.2012">Кодексу, повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження, суд проводить підготовку до судового розгляду.

Відводів складу суду не поступило, інших клопотань від учасників процесу не поступило.

Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Порушення вимог КПК України, які б унеможливлювали призначення провадження до судового розгляду, відсутні, відтак суд приходить до висновку про необхідність призначення провадження за обвинувальним актом стосовноОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України до судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 314-316, 369, 372 КПК України, -

ухвалив:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту за №0000621 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України прокурору відмовити.

Кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000621 від 19.05.2025 стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367КК України, призначити до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрию (вул. Валова,12) на 12 год. 00 хв. 27 березня 2026р..

Прийняти до розгляду цивільний позов Філії «Стрийський вагоноремонтний завод» АТ «Укрзалізниця» до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Встановити відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов. До відзиву повинні бути додані докази та документи, передбачені ч.5 ст. 178 ЦПК України. Роз`яснити відповідачу, що копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) позивачу одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 24.02.2026 о 18.10.

Головуючий суддя ОСОБА_1