пр. № 1-кс/759/2275/26
ун. № 759/6614/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу в порядку ст. 201 КПК України у кримінальному провадженні № 0002456 від 05.12.2024 стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н ОВ И В :

Захисник ОСОБА_5 звернулася до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

В обґрунтування клопотання захисник вказує, що застосований до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надмірно суворим та таким, що не відповідає вимогам ст. 178 КПК України, оскільки слідчим суддею не було в повній мірі враховано особу підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання та сім`ї, а метою застосування найбільш суворого запобіжного заходу було не уникнення ризиків, а безпосередня ізоляція підозрюваної від суспільства та від виконання прямого обов`язку матері по вихованню та піклуванню за своєю малолітньою донькою, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене, сторона захисту вважає наявними правові підстави для зміни запобіжного заходу шляхом застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

В судовому засіданні захисник та підозрювана доводи клопотання підтримали, просили задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечив з приводу задоволення клопотання, вважаючи таке безпідставним та необґрунтованим.

Вивчивши клопотання, дослідивши долучені до нього документи, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002456 від 05.12.2024 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 305, ч. 1,2,3 ст. 307, ч. 2 ст. 311 КК України.

14.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

14.02.2026 слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва відносно підозрюваної ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 14.04.2026 включно, з можливістю внесення застави в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 178 КПК України, при застосуванні чи зміні запобіжного заходу слідчий суддя, окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджуються долученими до матеріалів клопотання доказами, які чітко викладені в клопотанні сторони обвинувачення про застосування запобіжного заходу та у відповідній ухвалі слідчого судді та, що також встановлено під час судового розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Слідчий суддя погоджується з висновком слідчого судді щодо обґрунтованості підозри, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення, що узгоджується з практикою ЄСПЛ (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Слід відмітити, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та одночасно такий запобіжний захід повинен бути обраний пропорційно до наявних ризиків та у світлі фактичних обставин справи, задля недопущення порушень прав особи підозрюваного та меті, яку переслідує кримінальне провадження.

Так, судовим розглядом встановлено, що ризики, які були встановлені на момент застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваної ОСОБА_4 не втратили свою актуальність та продовжують існувати, а тому підстав для застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя - не знаходить.

Посилання адвоката ОСОБА_5 на те, що стороною захисту були додані докази щодо міцності соціальних зв`язків, наявності постійного місця проживання підозрюваної, не є достатньою підставою для застосування ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з тим, суд бере до уваги положення ч. 5 ст. 182 КПК, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається з матеріалів клопотання, до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень.

Однак, слідчий суддя бере до уваги доводи захисника, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваної ОСОБА_4 та не був внесений останньою з об`єктивних причин.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням окрім обставин кримінального правопорушення, ще й майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ЄСПЛ неодноразово наголошував, що необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23.09.1982 року у справі «Єпорронг та Льон рот проти Швеції»).

Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Таке співвідношення неможливе у ситуації коли для внесення розміру застави підозрюваний вимушений (1) продавати свою нерухомість або інше майно; (2) отримувати кредитні грошові кошти під заставу або інше забезпечення; (3) зупиняти або закривати бізнес; (4) істотним чином змінювати свій спосіб життя.

Таким чином, слідчий суддя бере до уваги доводи сторони захисту щодо непомірності для підозрюваної застави у визначеному розмірі.

Дійсно, інкриміноване підозрюваній діяння, є особливо тяжким злочином, проте сама по собі тяжкість діяння, яке наразі є недоведеним, ризики, на які посилається прокурор, не можуть бути підставою для визначення розміру застави, яка є непомірною для підозрюваної.

Таким чином, виходячи з мети застави, головним критерієм, за яким має бути визначений розмір застави є його достатність для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

Саме така позиція міститься в рішеннях Європейського суду з прав людини. Згідно з рішенням у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що суму застави необхідно оцінювати за ступенем впевненості, що можлива перспектива втрати застави буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб розвіяти будь-яке бажання втекти.

Аналогічної думки ЄСПЛ дотримався в справі «Істоміна проти України» де зазначив, що гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні.

Отже, при визначенні розміру застави суд в першу чергу має враховувати майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу. А вже потім інші обставини, зокрема, вагомість доказів обвинувачення та тяжкість покарання.

З огляду на встановлені ризики, а також обставини, які були встановлені під час судового розгляду, зокрема, щодо непомірності застави та фінансового становища ОСОБА_4 , приходить до висновку про можливість часткового задоволення клопотання адвоката ОСОБА_5 в частині зменшення розміру застави.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, слідчий суддя вважає, що застава в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як передбачено ч. 3 п. 5 ст. 182 КПК України, буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваною її процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 22, 176-178, 194, 201, 309 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Зменшити стосовно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застосованого згідно із ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 14.02.2026 (ун. № 759/3667/26 пр. № 1-кс/759/1259/26) у кримінальному провадженні №0002456 від 05.12.2024 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави розміром 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 665 600 (шістсот шістдесят п`ять тисяч шістсот) гривень до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 332 800 ( триста тридцять дві тисячі вісімсот) гривень.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1