Справа № 991/1240/26
Провадження 1-кс/991/1246/26
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисників: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність детектива Національного антикорупційного бюро України, які полягають у нерозгляді ним клопотання заявника від 28.01.2026 про вчинення процесуальних дій у порядку ст. 220 КПК України у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2026 до Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшла скарга, у якій ОСОБА_5 просив зобов`язавши детектива Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) ОСОБА_6 або іншого детектива, який входить до складу слідчої групи у кримінальному провадженні № 0000531, розглянути клопотання підозрюваного ОСОБА_5 від 28.01.2026 про вчинення процесуальних дій у порядку ст. 220 КПК України, шляхом прийняття належним чином вмотивованого рішення.

В основу поданої скарги покладено переконання підозрюваного про те, що зі сторони детектива НАБУ ОСОБА_6 порушено вимоги ч. 2 ст. 220 КПК України з підстав відсутності належного мотивування у постанові останнього від 29.01.2026 про відмову у задоволенні клопотання від 28.01.2026 стосовно забезпечення підозрюваному ОСОБА_5 під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування перекладу на державну мову тому № 19 кримінального провадження № 0000531, які фактично складені на англійській мові. Відсутність перекладу матеріалів досудового розслідування порушує право на захист та інші вимоги кримінального процесуального закону. Тож вбачається наявна бездіяльність детектива, яка полягає у фактичному нерозгляді ним вказаного клопотання ОСОБА_5 , що зумовило винесення детективом взагалі невмотивованого рішення, правовою ж підставою якого стало повідомлення детектива про можливість самостійного залучення стороною захисту перекладача у порядку ч. 1 ст. 68 КПК України.

До початку розгляду скарги по суті, 16.02.2026 стороною захисту заявлено усне клопотання про онлайн-трансляцію судового засідання з розгляду скарги ОСОБА_5 на бездіяльність детектива НАБУ на офіційному Youtube-каналі ВАКС.

Поряд з цим, 14.02.2026 від інформаційного продюсера ТСН студії телеканалу «1+1» ОСОБА_7 надійшло клопотання про присутність у судовому засіданні знімальної групи ТСН: кореспондента ОСОБА_8 та оператора ОСОБА_9 , - з метою проведення зйомки під час розгляду скарги ОСОБА_5 задля висвітлення інформації в сюжеті, який готується до ефіру в слоті ТСН телемарафону «Єдині новини».

Учасники судового провадження не заперечили проти задоволення вищевказаних клопотань, з огляду на що слідчий суддя дійшов висновку про можливість здійснення онлайн-трансляції на офіційному Youtube-каналі ВАКС судового засідання, а також проведення зйомки цього судового засідання знімальною групою ТСН.

Крім того, враховуючи введений в Україні воєнний стан, постійну наявність загрози нанесення масованого ракетного удару по території України, слідчий суддя, керуючись виключно безпекою як самого підозрюваного ОСОБА_5 та забезпеченням його безпосередньої участі у судовому засіданні ВАКС, так і безпекою працівників Відділу забезпечення судового слідства СБУ, які здійснюють конвоювання та доставлення підозрюваного до суду, постановив ухвалу від 13.02.2026 про призначення судового засідання з розгляду цієї скарги в режимі відеоконференції з приміщення ІТТ ВЗДС СБУ.

В свою чергу, не погоджуючись з прийнятим слідчим суддею рішенням, підозрюваний ОСОБА_5 у судове засідання по відеоконференцзв`язку (далі - ВКЗ) з приміщення ІТТ ВЗДС СБУ не вийшов, що свідчить про його фактичну відмову від участі у судовому засіданні в режимі ВКЗ. При цьому через свого захисника ОСОБА_10 засобами електронного поштового зв`язку підозрюваний ОСОБА_5 направив слідчому судді клопотання про забезпечення його особистої участі у судовому засіданні. Підставою подання такого клопотання стало посилання на те, що участь у судовому засіданні за допомогою ВКЗ не може гарантувати повноцінного здійснення усіх прав, зокрема: (1) права на особисту участь у процесі, оскільки дистанційна форма обмежує можливість безпосередньої взаємодії з судом, аналізу невербальних реакцій сторін і своєчасної адресації питань до суду; (2) права на конфіденційне спілкування з адвокатами, оскільки при ВКЗ немає належних умов для приватності (можливість прослуховування, технічні обмеження, нестабільність каналу зв`язку); (3) права на оперативні консультації захисника в ході засідання, адже під час відеоконференції адвокат не може миттєво надавати письмові зауваження чи передати матеріали, необхідні для захисту. Таким чином, на переконання підозрюваного ОСОБА_5 , лише забезпечення фізичного конвоювання здатне гарантувати належну реалізацію вказаних процесуальних прав.

У судовому засіданні захисники підозрюваного ОСОБА_5 повністю підтримали подану останнім скаргу, наполягаючи на її задоволенні, а також зауважили, що особиста участь ОСОБА_5 у судовому засіданні є правом останнього, як підозрюваного.

Детектив НАБУ ОСОБА_6 у судому засіданні не з`явився, надавши письмові заперечення на подану скаргу, зазначивши про відсутність підстав для її задоволення, оскільки детективом належним чином розглянуте клопотання ОСОБА_5 , за результатами якого винесено обґрунтовану постанову від 29.01.2026 в порядку ст. 220 КПК України, про що повідомлено сторону захисту. За таких підстав у задоволенні скарги детектив просив відмовити, при цьому судове засідання проводити без його участі.

Вартим уваги є те, що, приймаючи рішення щодо ВКЗ, слідчий суддя неухильно додержувався вимог КПК України, Конституції України та загальних засад кримінального провадження, в тому числі, принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Можливість участі особи, що тримається в установі слідчого ізолятора, в режимі ВКЗ під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження), прямо передбачена ст. 336 КПК України, за умови введеного воєнного стану. Водночас, відсутність у судовому засіданні особи, яка за приписами ч. 3 ст. 306 КПК України подала скаргу на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування та передбачає її обов`язкову участь, не перешкоджає розгляду такої скарги в тому разі, якщо тільки захисник цієї особи присутній в судовому засіданні, оскільки захисник користується процесуальними правами підозрюваного, як того вимагає ч. 4 ст. 46 КПК України.

Слідчий суддя вважає за можливе перейти до розгляду скарги по суті за відсутності детектива та підозрюваного.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження, приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому КПК України.

Статтею 303 КПК України визначені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, серед яких, відповідно до п. 1 ч. 1 вказаної статті КПК України передбачено право заявника оскаржити бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Як вбачається з поданих матеріалів, що під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017, до яких стороні захисту надано доступ, не забезпечено зі сторони обвинувачення перекладу тому № 19 матеріалів досудового розслідування на державну мову, чим порушено право підозрюваного на належне ознайомлення. Зважаючи на відсутність у підозрюваного ОСОБА_5 знань іноземної мови, що позбавляє його можливості належного ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, виникла необхідність у забезпеченні перекладу зазначених вище матеріалів.

Наявні обставини зумовили звернення підозрюваного до детектива з клопотанням від 28.01.2026 про усунення порушень з його сторони в оформленні матеріалів досудового розслідування, відкритих та наданих стороні захисту для ознайомлення у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017, шляхом забезпечення перекладу матеріалів досудового розслідування у томі № 19.

В свою чергу матеріали справи свідчать про те, що детективом НАБУ ОСОБА_6 винесено постанову від 29.01.2026 про відмову у задоволенні вказаного клопотання від 28.01.2026 про вчинення процесуальних дій у порядку ст. 220 КПК України, посилаючись на те, що сторона захисту у разі необхідності не позбавлена можливості залучити перекладача, що не суперечить приписам ч. 1 ст. 68 КПК України.

З огляду на викладене, не вбачаючи правових підстав для винесення такої постанови, підозрюваний ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, наполягаючи на доцільності зобов`язати детектива все ж таки розглянути належним чином клопотання від 28.01.2026 шляхом прийняття вмотивованого рішення, оскільки винесена ним постанова від 29.01.2026 не вмотивована та порушує вимоги ч. 2 ст. 220 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КIIК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. Ініціювання стороною захисту, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 КПК України. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді (ч. 3 ст. 93 КПК України).

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора визначений главою 26 КПК України - параграф 1, статті 303-308.

Аналіз норм кримінального процесуального законодавства свідчить, що бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Зазначена норма закону дозволяє звернутися до слідчого судді зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків слідчого чи прокурора, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

При цьому, положеннями ст. 220 КПК України передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим КПК, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

В силу приписів ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови.

Отже, із системного аналізу ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 220 КПК України вбачається, що бездіяльність слідчого (детектива) чи прокурора при розгляді клопотань, поданих на підставі ст. 220 КПК України, полягатиме саме у невинесенні процесуального рішення у формі постанови.

Наявними у справі матеріалами підтверджено наявність постанови детектива НАБУ ОСОБА_6 , якою відмовлено у задоволенні вищевказаного клопотання підозрюваного ОСОБА_5 щодо здійснення перекладу матеріалів досудового розслідування у томі № 19 на державну мову.

Водночас, підозрюваний ОСОБА_5 у своїй скарзі, а також сторона захисту у судовому засіданні, наполягали на порушенні зі сторони детектива ч. 2 ст. 220 КПК України з підстав взагалі відсутності мотивування у цій постанові.

Слушними є твердження детектива НАБУ ОСОБА_6 , викладені ним у письмових запереченнях на подану скаргу, що сторона захисту фактично оскаржує незгоду з прийнятим рішенням детектива стосовно відмови у виконанні процесуальних дій.

При цьому, слідчий суддя не береться оцінювати діяльність та процесуальну самостійність детектива, встановлену ст. 40 КПК України та з урахуванням ст. 94 КПК України, а також встановлювати підстави для можливості відмови у забезпеченні перекладу тому № 19 матеріалів досудового розслідування на державну мову за поданим клопотанням, оскільки під час прийняття процесуального рішення детектив самостійно за внутрішнім переконанням визначає проведення яких саме слідчих (розшуковик) та інших процесуальних дій у кримінальному провадженні є, з урахуванням конкретних обставин справи, необхідним та можливим. Втручання у цю діяльність осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України. Окрім того, слідчий суддя здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, як того вимагає п.18 ч. 1. ст. 3 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення поданої підозрюваним ОСОБА_5 скарги від 12.02.2026 з огляду на дотримання детективом вимог ст. 220 КПК України при винесені постанови від 29.01.2026 про відмову у задоволенні клопотання, як наслідок підстави для задоволення цієї скарги відсутні.

Керуючись статтями 7, 9, 220, 303-307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1