Справа № 134/372/23
У Х В А Л А

02 березня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого представника органу опіки та піклування Крижопільської селищної ради адвоката ОСОБА_6

представника ювенальної превенції ВП № 1 Тульчинського РВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_7

представника служби у справах дітей

Крижопільської селищної ради ОСОБА_8

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

У провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 діб із правом внесення застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, посилаючись на те, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема, обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 раніше судимий за вчинення злочинів проти власності, а на розгляді Приморського районного суду міста Одеси перебуває ще один обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 . У зв`язку з неявкою в судові засідання без поважних причин ОСОБА_4 двічі оголошувався Крижопільським районним судом у розшук. Більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими та не забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Обвинувачений та його захисник не заперечувати проти задоволення клопотання прокурора.

Інші учасники кримінального провадження при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, про місце та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши учасників кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 06 січня 2026 року продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 06 березня 2026 року включно.

До спливу цього строку судове провадження завершити не представляється можливим.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При цьому, судом встановлено, що ОСОБА_4 , достовірно знаючи про розгляд судом відносно нього кримінального провадження, тривалий час не з`являвся в судові засідання, про причини неявки суд не повідомляв, двічі оголошувався у розшук, що свідчить про наявність визначених статтею 177 КПК України ризиків переховування від суду та перешкоджання розгляду кримінального провадження у розумні строки.

Оцінюючи суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, особу обвинуваченого, який не має міцних соціальних зв`язків, не працює і не навчається, зважаючи на те, що заявлені ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та вони виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, суд вважає, що слід продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, адже лише такий найсуворіший запобіжний захід на даний час зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на переконання суду, не зможе запобігти відповідним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, тому суд вважає за необхідне продовжити тримання його під вартою на 60 діб.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2025 року, слід залишити без змін у раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 90 840 грн. Підстав для зменшення розміру застави суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 331, 350, 372 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 30 квітня 2026 року включно.

Заставу, визначену ОСОБА_4 ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 04 жовтня 2025 року, залишити без змін у раніше визначеному розмірі, а саме в сумі 90 840 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот сорок гривень).

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за кожною вимогою; 2) не відлучатися за межі населеного пункту, у якому він проживає, без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утриматись від спілкування з потерпілою та свідками у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя