Справа № 527/1901/25
провадження № 1-кп/527/51/26
У Х В А Л А

іменем України

про застосування примусових заходів медичного характеру

02 березня 2026 року м. Глобине

Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

законного представника - ОСОБА_5 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

медичного характеру - ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню № 0000754 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 грудня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Любешів Любешівського району Волинської області, українця, громадянина України, з середньою неповною освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_7 за ознаками вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що 30 грудня 2024 року, ОСОБА_7 правомірно перебував в будинку за місцем проживання ОСОБА_8 , який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив на столі в гостинній кімнаті пістолет для відстрілу холостими набоями, який із дозволу власника взяв до своїх рук подивитися на нього та вирішив його викрасти. В цей час, 30.12.2024 близько 17:00 годині, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що ОСОБА_9 вийшов до спальної кімнати, без його згоди та дозволу тримаючи вказаний пістолет в руках, нічого не кажучи, вийшов непомітно із будинку та пішов у невідомому напрямку, таким чином таємно викрав чуже майно, належне ОСОБА_8 , а саме пістолет стартовий сигнальний шумовий, марки Вruni 92 cal.9 PAK ST, придбаний 14 грудня 2024 року, у справному стані, без пошкоджень, вартістю згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/6675-ТВ від 25.03.2025 року 4397,49 грн, чим спричинив майнової шкоди потерпілому на вказану суму. Після вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_7 , викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Також, 04 квітня 2025 року, ОСОБА_7 перебував біля автомобіля марки ЗАЗ «Славута», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований поряд із магазином «Продукти» за адресою: Полтавська обл., Кременчуцький р-н, селище Градизьк, вулиця Старокиївська, буд. 52, де помітив на сидінні жіночу сумку та вирішив її викрасти. В цей час, 04 квітня 2025 року, близько 11-ї години 30 хвилин, ОСОБА_7 , в умовах воєнного стану, скориставшись тим, що автомобіль був незачинений, через відчинене вікно проник руками до салону автомобіля звідки таємно викрав чужє майно, належне ОСОБА_4 , а саме: жіночу сумку з вмістом мобільного телефону марки «iPhone XR», 128 Gb, червоного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , бувшого у використанні 3 роки, у справному стані, без пошкоджень, вартістю згідно висновку експерта № СЕ-19/117-25/8736-ТВ від 18.04.2025 року 6000 гривень та бездротових навушників у футлярі, марки «QCY» модель ВН 20Т13А 5V-400mA, білого кольору, бувших у використанні 2 роки, у справному стані, без пошкоджень, вартістю 405 грн, чим спричинив майнової шкоди потерпілій ОСОБА_4 на загальну суму 6405 грн. Після вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_7 викраденим майном розпорядився на власний розсуд. Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 336 від 21.05.2025 , ОСОБА_7 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизофренії параноїдної форми, параноїдний синдром, загострення і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, ОСОБА_7 також виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Посилаючись на викладене, прокурор просив застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У судовому засіданні прокурор, зважаючи на доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому суспільно-небезпечних діянь, а також враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_7 примусові заходи медичного характеру у вигляді надання стаціонарної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Законний представник в судовому засіданні поклалася на розсуд суду.

Захисник в судовому засіданні не заперечувала проти клопотання прокурора.

Під час судового розгляду особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_7 у присутності його законного представника та захисника вину у вчиненні суспільно-небезпечних діянь визнав та зазначив, що вдома у ОСОБА_10 викрав пістолет, який він віддав працівникам поліції, які приїхали до нього. Речі, які викрав у потерпілої Шиманської також усі повернув. Не заперечував щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру та якщо слід, то які саме.

Факт вчинення ОСОБА_7 суспільно-небезпечних діянь підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами у їх сукупності.

По епізоду викрадення майна у потерпілого ОСОБА_8 :

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.12.2024, у якій ОСОБА_8 зазначив, що 30.12.2024, близько 17:00 год, він перебуваючи вдома виявив відсутність сигнального пістолета марки Bruni, який призначений для відстрілу холостих патронів та зазначив, що він підозрює у вчиненні крадіжки ОСОБА_11 ;

- протоколом огляду місця події від 30.12.2024 року та фототаблицями до нього, проведеного на підставі добровільної згоди ОСОБА_8 , в присутності понятих, відповідно до якого було проведено огляд домогосподарства за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого ОСОБА_8 повідомив, що з вказаного будинку у нього було викрадено пістолет, на момент огляду пістолета в будинку не виявлено;

- видаткову накладну № від 14.12.2024, акт надання послуг № 435562961 від 14.12.2024 та інструкцію по експлуатації шумового пістолета марки «Bruni 92», відповідно до яких його покупцем є ОСОБА_12 ;

- протоколом огляду від 14.03.2025 та фототаблицями до нього, складеного в присутності понятих, відповідно до якого ОСОБА_7 добровільно надав на огляд пістолет для відстрілу холостими набоями. Огляд проводився на АДРЕСА_1 . Наданий на огляд пістолет чорного кольору, на затворі пістолета є маркування «Bruni MOD 92». В ході огляду ОСОБА_7 повідомив, що вказаний пістолет він взяв в будинку ОСОБА_8 без його згоди, на той час він був в іншій кімнаті;

- висновком експерта № СЕ-19/117-25/6675-ТВ від 25.03.2025 року, відповідно до якого ринкова вартість бувшого у використанні пістолету стартового сигнального шумового марки Вruni 92 cal.9 PAK ST, придбаного 14 грудня 2024 року, у справному стані, без пошкоджень, станом на 30.12.2024 могла становити 4397,49 грн.

Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_7 , передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

По епізоду викрадення майна у потерпілої ОСОБА_4 :

- поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , даними нею в ході судового розгляду, яка пояснила суду, що вона працює торгівельним представником. На початку квітня 2025 року вона приїхала на автомобілі марки «Славута» по роботі до магазину, який знаходиться в селищі Градизьк по вулиці Старокиївська 25. Вийшовши з автомобіля, вона залишила його біля входу магазину відчиненим, також було привідкрите водійське вікно, на водійському сидінні залишилися її сумочка, мобільні телефони та у сумочці перебували належні їй гаманець, навушники та інші речі. Зайшовши до магазину, вона помітила у ньому дивного чоловіка, на що продавець повідомила їй, що цей чоловік часто вчиняє крадіжки. Вона зрозумівши, що залишила незачиненим автомобіль, вибігла з магазину та побачила відсутність в автомобілі належних їх речей та помітила, як хлопець, який був в магазині тікає, вона одразу побігла за ним. При цьому він постійно озирався. Коли вона добігла за ріг магазину, то побачила, що чоловік забіг до недобудови, вона помітила, що він викинув сумку і телефон, але речі які були у сумочці він забрав з собою. Вона повернулася до магазину та попросила продавця викликати працівників поліції. Коли приїхали працівники поліції, до магазину повернувся чоловік та повернув усі викрадені у неї речі. При цьому пояснила, що сам момент здійснення крадіжки вона не бачила, чоловік викрав у неї речі через вікно автомобіля, на даний час усі її викрадені речі, їй повернуто. Вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка викрала у неї речі;

- поясненнями свідка ОСОБА_13 , даними нею в ході судового розгляду, яка пояснила суду, що вона працює продавцем у магазині продуктів, розташованому по вул. Старокиївська, 52. В квітні 2025 року, точної дати вона не пам`ятає, близько 11:00 год до її магазину приїхала ОСОБА_14 , торгівельний представник торгівельної марки «Торчин». В цей час у магазині перебував ОСОБА_15 та вона повідомила ОСОБА_16 , що він часто вчиняє крадіжки. ОСОБА_14 сказала, що у неї незачинений автомобіль та вибігла за ним, після чого повернулася до магазину, повідомила, що у неї викрали речі та попросила викликати працівників поліції. Вона викликала працівників поліції, зачинила магазин та вибігла за ОСОБА_17 та побачила, як ОСОБА_15 тікав та при цьому кричав, що речі залишив у «покинутому» приміщенні, яке розташоване за магазином. Деякі речі потерпіла знайшла одразу, а деякі ОСОБА_15 приніс до магазину, коли вже приїхали працівники поліції. Вказала на ОСОБА_7 , як на особу, яка викрала у речі у потерпілої;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або іншу подію від 04 квітня 2025 року, у якій ОСОБА_4 повідомила про викрадення 04 квітня 2025 року, близько 11:30 год із автомобіля марки ЗАЗ «Славута», д.н.з НОМЕР_1 , який знаходився біля магазину «Продукти», за адресою: селище Градизьк, Кременчуцького району Полтавської області, вул. Старокиївська, буд. 52, сумки, в якій знаходився мобільний телефон марки «iPhone XR», 128 Gb, червоного кольору, IMEI: НОМЕР_2 з сім карткою мобільного оператора «Київстар» та бездротових навушників;

- протоколом огляду місця події від 04.04.2025, відповідно до якого було проведено огляд транспортного засобу ЗАЗ «Славута», д.н.з НОМЕР_1 , з якого була викрадена жіноча сумка чорного кольору, у якій знаходилися особисті речі ОСОБА_4 , зокрема мобільний телефон марки «Айфон», бездротові навушники та інші речі. В ході проведення огляду, до місця події підійшов ОСОБА_7 , який поклав на транспортний засіб пакет сірого кольору з речами, при цьому сказавши «не залишай в майбутньому відчинений автомобіль». В ході огляду пакету, який приніс ОСОБА_7 були речі належні ОСОБА_4 , які були у її сумочці;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.04.2025, відповідно до якого потерпілій ОСОБА_4 , у присутності понятих було пред`явлено чотири фотознімки громадян. Потерпіла впізнала чоловіка на фотознімку № 2, на якому зображено чоловіка, який вчинив крадіжку з її автомобіля в селищі Градизьк. Згідно Довідки до протоколу впізнання за фотознімками, на фото № 2 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- висновком експерта № СЕ-19/117-25/8736-ТВ від 18.04.2025, відповідно до якого ринкова вартість мобільного телефону «iPhone XR», 128 Gb, червоного кольору, IMEI: НОМЕР_2 , бувшого у використанні 3 роки. У справному стані без пошкоджень станом на 04.04.2025 становила 6000,00 грн. Ринкова вартість бездротових навушників у футлярі, марки «QCY» ВН 20Т13А 5V-400mA, білого кольору, бувших у використанні 2 роки, у справному стані, без пошкоджень, станом на 04.04.2025 становила 405 грн.

Таким чином, аналізуючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що мало місце суспільно небезпечне діяння, вчинене ОСОБА_7 , передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Згідно дослідженого в судовому засіданні висновку судово-психіатричного експерта № 336 від 21.05.2025 року, ОСОБА_7 на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у виді шизофренії параноїдної форми, параноїдний синдром, загострення і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 в період часу, до якого відносяться інкриміновані йому протиправні діяння, також виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної форми і за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_7 потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Приймаючи до уваги те що суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_7 суспільно небезпечних діянь у стані неосудності, так як за своїм психічним станом останній не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, у зв`язку з чим потребує застосування примусових заходів медичного характеру, пов`язаних з госпіталізацією до закладу з надання психіатричної допомоги, тому суд вважає, що є усі підстави для застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, отже клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до ОСОБА_7 не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати, пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні судових експертиз, не підлягають розподілу.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 100, 124, 512-513, 516 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази:

- пістолет для відстрілу холостими набоями марки «Bruni 92», який знаходиться на зберіганні у ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області повернути потерілому ОСОБА_8 ;

- сумку чорного кольору, мобільний телефон марки «iPhone XR», 128 Gb, IMEI: НОМЕР_2 , бездротові навушники марки «QCY» ВН 20Т13А 5V-400mA, які знаходяться на відповідальному зберіганні потерпілої ОСОБА_4 повернути їй же.

Ухвалу може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду через Глобинський районний суд Полтавської області.

Копія ухвали негайно після її проголошення вручається особі, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1