Справа№751/1561/26
Провадження №1-кс/751/446/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 щодо неповернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000305 від 06.11.2023, -

ВСТАНОВИВ:

18.02.2026 року до Новозаводського районного суду міста Чернігова звернувся представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 із скаргою, в якій просить повернути вилучений телефон IPhone 15 ProMax.

В обґрунтування скарги зазначає, що 13.08.2025, в ході обшуку кв. АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000305 від 06.11.2023, було вилучено фактично телефон IPhone 15 ProMax, який належить ОСОБА_3 , та на який не було накладено арешт.

ОСОБА_3 та її представник в судовому засіданні підтримали подану скаргу та просять її задовольнити, з підстав, викладених у скарзі. Також зазначили, що під час проведення обшуку в протоколі обшуку та ухвалі слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області про накладення арешту було помилково зазначено вилучений телефон IPhone 14 замість IPhone 15 ProMax.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задоволення даної скарги.

Вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи та матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Положеннями статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Судом встановлено, що 13.08.2025, в ході обшуку кв. АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000305 від 06.11.2023, фактично було вилучено телефон IPhone 15 ProMax, який належить ОСОБА_3 . Проте, постановою про визнання речовими доказами від 14.08.2025 було визнано речовим доказом, а ухвалою слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 21.08.2025 накладено арешт, зокрема, на мобільний телефон марки IPhone 14 замість фактичного IPhone 15 ProMax.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, встановлено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Тобто, ст. 174 КПК України визначає дві підстави для скасування арешту, а саме: доведення стороною заявника, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Водночас КПК встановлює загальне положення, відповідно до якого для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Суд звертає увагу, що до основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Враховуючи всі обставини даної справи, зумовлені завершенням досудового розслідування та відсутністю доказового значення спірного арештованого майна в рамках даного кримінального провадження, характерними особливостями використання арештованого майна, беручи до уваги розумність та співрозмірність подальшого, застосованого судом, обмеження права власності власника відповідного спірного майна завданням кримінального провадження і негативні наслідки вказаного арешту для останнього, з метою недопущення порушення його прав на мирне володіння майном слідчий суддя, не вбачає даних, які б указували на доцільність продовження застосування такого обмежувального заходу, як накладення арешту на IPhone 14 (фактично IPhone 15 ProMax), який належить ОСОБА_3 .

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 131, 174, 303 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати арешт на мобільний телефон марки IPhone 14 (фактично IPhone 15 ProMax), накладений у кримінальному провадженні №0000305 від 06.11.2023 згідно ухвали слідчого судді Ріпкинського районного суду Чернігівської області, вилученого у ході проведення обшуку кв. АДРЕСА_1 , в межах кримінального провадження №0000305 від 06.11.2023, який належить ОСОБА_3 , та повернути його власнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий cуддя ОСОБА_1