Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2250/25
Провадження № 1-кс/935/64/26
У Х В А Л А

10 лютого 2026 року м.Коростишів

Слідчий суддя Коростишівського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про надання про примусовий відбір зразків букального епітелію, внесене слідчим СВ ВП № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000278 від 14.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

До слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області звернувся слідчий з клопотанням про примусовий відбір зразків букального епітелію у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000278 від 14.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що У провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000278 від 14.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

У ході проведення досудового розслідування кримінального правопорушення встановлено, 13.09.2025 близько 21 год. двоє невідомих осіб, за попередньою змовою, намагалися заволодіти грошовими коштами ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення даного кримінального правопорушення до кінця, не знайшовши грошові кошти ОСОБА_5 , залишили місце злочину, тож кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі. В якості потерпілої допитано ОСОБА_5 , яка вказала, що близько 20 год. 13.09.2025 вийшла з будинку на вулицю та побачила, що поряд з нею знаходиться чоловік та до потерпілої підійшов ще один чоловік. Один з чоловіків закрив рот рукою та перенесли потерпілу до коридору, де поклали на підлогу, та залишився біля потерпілої закриваючи її рот рукою, інший пішов до середини будинку. Вказані особи не розмовляли між собою, не звертались один до одного, будь-яких вимог щодо надання грошових коштів чи цінностей чи право на майно вказані особи не висували. Через деякий час вони залишили будинок. Потерпіла оглянула будинок обстановка в ньому була порушена, однак все майно знаходилось на місці. Під час здійснення досудового розслідування виникла необхідність у відібранні зразків букального епітелію у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого в АДРЕСА_1 , який користується мобільним номером зв`язку НОМЕР_1 , для проведення порівняльної судово-молекулярної експертизи, для повноти збирання доказів та для підтвердження або дезавуювання щодо причетності до вчинення даного кримінального правопорушення, однак останній відмовився від надання зразків букального епітелію про що написав відповідну заяву. Враховуючи вищевикладене виникла необхідність у примусовому відібранні зразків букального епітелію у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , для проведення порівняльної судово-молекулярної експертизи.

Слідчий до суду подав заяву, в якій просить розглянути клопотання без його присутності.

Згідно ч. 4 ст. 107 Кримінального процесуального кодексу України, у зв`язку з неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування процесуальної дії за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання не здійснюється.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч. 1 ст. 8 КПК України).

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (ст. 9 КПК України).

У разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею (ст. 245 КПК України).

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно положень про тимчасовий доступ до речей і документів (ст. 160-166 КПК України).

У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається у порядку, передбаченому ст.ст. 160-166 КПК України, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Аналізуючи положення п. 5, 6 ч. 2 ст. 160 КПК України у взаємозв`язку із положеннями ч. 5 ст. 163 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про примусове відібрання біологічних зразків може бути задоволене у разі доведення стороною, якою воно ініційовано, що біологічні зразки, результати їх дослідження мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні та будуть використані як доказ відомостей, що містяться в речах і документах, а також у разі неможливість іншими способами довести такі обставини.

Отже, відповідно до положень КПК України метою відібрання біологічних зразків, зокрема і їх примусового відібрання, є виключно потреби досудового розслідування.

При вирішенні клопотання слідчим суддею враховується також, що на відміну від примусового відібрання біологічних зразків згідно КПК України (для потреб досудового розслідування), існує інший порядок збору, отримання, обробки та використання біологічних зразків, зокрема для формування Електронного реєстру геномної інформації.

Згідно ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» (далі - Закон) державна реєстрація геномної інформації проводиться з дотриманням прав і свобод людини і громадянина та відповідно до таких основних принципів: верховенства права, у тому числі законності та юридичної визначеності; гуманізму; конфіденційності, у тому числі захищеності персональних даних.

Державна реєстрація геномної інформації проводиться з метою: (1) ідентифікації осіб, які вчинили кримінальне правопорушення; (2) розшуку осіб, зниклих безвісти; (3) ідентифікації невпізнаних трупів людей, їх останків та частин тіла людини; ( 4) ідентифікації осіб, які не здатні через стан здоров`я, вік або інші обставини повідомити інформацію про себе. В Україні проводяться обов`язкова та добровільна державна реєстрація геномної інформації (ч. 1 ст. 4 Закону).

Обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду (п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону).

Відбір та направлення на проведення молекулярно-генетичної експертизи (дослідження) біологічного матеріалу осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, у разі, коли результати експертизи (дослідження) можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження, здійснюється згідно із ст. 242 КПК України, яка визначає підстави для призначення експертизи у кримінальному провадженні п. 4 р. «Відбір біологічного матеріалу та направлення його на молекулярно-генетичну експертизу (дослідження) « Порядку проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації людини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.08.2023 № 978).

Проте нормативними актами не врегульоване питання щодо порядку дій у разі відмови у наданні біологічних зразків для проведення обов`язкової державної реєстрації геномної інформації особи, процесуальний статус якої відповідає, визначеному у п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону (повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суду).

Таким чином, примусове відібрання зразків у кримінальному провадженні відбувається лише, коли зразки можуть бути використані для забезпечення завдань кримінального провадження.

Відсутність передбачуваності законодавства, що встановлює процедуру відібрання зразків для ДНК-аналізу під час розслідування, порушує ст. 8 Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини «Dragan Petroviж v. Serbia, № 75229/10, 14.04.202). Зокрема, Європейський Суд з прав людини зазначив, що втручання не було «відповідним до закону» у значенні ст. 8 § 2 Конвенції з прав людини, оскільки відповідні положення національного законодавства мали бути «передбачуваними щодо [їхніх] наслідків» для заявника. Хоча тлумачення та застосування національного законодавства належить, перш за все, до компетенції національних органів влади, зокрема судів, Суд повинен зазначити стосовно цієї справи, що наказ, який уповноважує поліцію взяти зразок слини заявника, не містить посилання на жодні конкретні правові положення і що ст. 131 §§ 2 та 3 Кримінально-процесуального кодексу лише передбачала, що суд може наказати про взяття зразка крові або проведення «інших медичних процедур», якщо це вважається медично необхідним для встановлення фактів, «які мають значення» для кримінального розслідування. Отже, у ст. 131 §§ 2 та 3 не було конкретного посилання на взяття зразка ДНК.

Відповідно до ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя встановив, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000278 від 14.09.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно матеріалів клопотання про підозру жодній особі у кримінальному провадженні не повідомлено.

Відповідно до матеріалів клопотання, ОСОБА_7 відмовився від добровільної процедури дактилоскопіювання (зняття відбитків пальців) без судового рішення, що викладено у його письмовій заяві.

Слідчим суддею встановлено, що на час розгляду клопотання про примусовий відбір зразків букального епітелію, слідчим не надано доказів на підтвердження призначення у кримінальному провадженні експертизи, для проведення якої, у тому числі, й виникла необхідність в отриманні зазначених в клопотанні біологічних зразків.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що такий ступінь втручання в права, свободи та інтереси ОСОБА_6 не є вмотивованим, не виправдовує потреб досудового розслідування та фактично буде застосований з метою, яка є відмінною від досягнення завдань кримінального провадження.

Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 7-9, 160-166, 245, 309, 372, 376, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

У задоволенні клопотання слідчого СВ ВП № 1 Житомирського РУП № 2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про примусовий відбір зразків букального епітелію відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Заперечення на ухвалу можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя ОСОБА_1