Справа № 676/7750/25
Провадження № 1-кп/676/186/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Камянець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває дане кримінальне провадження.

У судовому засіданні прокурор підтримав раніше подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Клопотання обґрунтовано тим, що обставини, які стали підставою для обрання та подальшого продовження запобіжного заходу не змінились. Посилався на наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений, який вчинив тяжкий злочин, може переховуватись від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу не заперечував.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримала позицію підзахисного.

Вирішуючи питання за заявленим прокурором клопотанням про продовження запобіжного заходу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене.

Відповідно до статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1)переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2)знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4)перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5)вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, в судовому засіданні не встановлено. На даний час відсутні підстави вважати, що заявлені прокурором ризики зменшилися, оскільки продовжують існувати обставини, якими вони обумовлені.

При вирішенні даного питання, суд враховує вимоги статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу обвинуваченого та характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Зокрема, судом враховано характер вчиненого ОСОБА_3 умисного кримінального правопорушення; тяж кість покарання, що може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, що кримінальне правопорушення вчинено в період дії воєнного стану, що свідчить про реальне існування ризику того, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, може вчинити одну із дій, передбачених частиною 1 статті 177 КПК України, як то продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, спробувати переховуватися від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Згідно з частиною 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до правової позиції, наведеної у постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі №383/546/15-к суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що, зокрема, метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, наведені ризики, відомості про особу обвинуваченого, а також характер інкримінованого йому злочину свідчить про те, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, на даному етапі не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_3 .

Питання про застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави не вирішується на підставі положень частини 4 статті 183 КПК України.

Керуючись статтями 131, 177, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою до 28 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1