Дата документу 29.12.2025 Справа № 333/7731/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/7731/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/839/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

розглянула 29 грудня 2025 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 - в режимі відео конференції.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 червня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 150 (сто п`ятдесят) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили ухвалено не обирати.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить скасувати вирок та ухвалити нову постанову, якою ОСОБА_6 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідно до витягу з ЄРДР, реєстрація кримінального провадження відбулася о 09.42 год. 11 серпня 2023 року. Час прийняття заяви зазначено 10 серпня 2023 року о 21 год. 15 хв.

Відповідно до протоколу про прийняття заяви (арк.13) заява про вчинення злочину прийнята 27 липня 2023 року по 102.

Виходячи з вищевикладеного, вважає, що час вчинення злочину, час реєстрації є не вірним.

Також, апелянт посилається на порушення під час первісного огляду у квартирі, проведення слідчого експерименту, і як наслідок проведення експертизи за матеріалами слідчого експерименту.

Вказує, що 29 серпня 2023 року потерпілою було надано заяву про згоду на проведення слідчого експерименту у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (арк..27).

Під час судового розгляду адвокатом для ознайомлення було надано витяг з реєстру речових прав, потерпіла теж цього не заперечувала, що квартира належить обвинуваченому. Обвинувачений дозвіл на проведення слідчих дій у квартирі не надавав.

За наслідками заяви проведено слідчий експеримент - протокол слідчого експерименту (арк.28-30). Обвинувачений учасником слідчого експерименту не був, згоду на його проведення у своїй квартирі він не давав. Про проведення такого слідчого експерименту обізнаний не був. Згоду потерпілій на надання згоди працівникам поліції проведення слідчого експерименту не давав.

За наслідками проведеного слідчого експерименту оформленого протоколом від 29 серпня 2023 року проведено експертизу та складено висновок експерта №1457-п аре (25-26).

На думку апелянта, суд помилково ототожнює право користування та право володіння, посилаючись на ст.233 КПК України, в якій чітко зазначено, що у особи, яка надає дозвіл на проведення слідчих дій повинна бути власником. Стороною захисту у судовому засіданні під технічну фіксацію долучено витяг з реєстру речових прав, яким встановлено як єдиного власника обвинуваченого.

Також, захисник не погоджується з висновком суду про наявність спору про власність, оскільки такий спір відсутній.

Таким чином, апелянт вважає вказані докази недопустимими.

Крім того, вказує на порушення вимог ч.3 ст.104 КПК України щодо протоколу обшуку.

Так, протокол обшуку від 29 серпня 2023 року містить відомості щодо відеокамери, на які здійснювалась фіксація, зазначено про використання у відеокамері флеш носія. Відомості про додатки до протоколу обшуку відсутні. Натомість фактично досліджено СД-диск, який не може бути додатком та використовуватися як належний доказ.

Посилається також на показання потерпілої та зазначає, що з її первісних показань, протоколу слідчого експерименту встановлено, що було 2-3 удари в потилицю, під час судового допиту потерпіла зазначила, що був один удар в потилицю, кількість ударів грилем вона не пам`ятає, зазначила, що гриль був в руках обох учасників події, та вплив на гриль теж здійснювали двоє. Внаслідок впливу двох осіб на гриль він рухався та було завдано тілесних ушкоджень.

Крім того, потерпіла надає показання, що вдарили іншою стороною грилю, де відсутня ручка.

Стосовно допиту свідка ОСОБА_10 , апелянт зазначає, що під час допиту вказаний свідок зазначив, що вона проживає на третьому поверсі, що обвинувачений нормальний. Зазначила, що вона не бачила тілесних ушкоджень на потерпілій після обставин щодо нібито заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Також, посилається на показання свідка ОСОБА_11 , який зазначив, що у нього була пошкоджена нога, перебинтована по пояс, ходити не міг. Після початку скандалу він приблизно за 25 секунд добіг до коридору зі своєї кімнати. Бачив як клали гриль на стіл, удар не бачив, бачив як потерпіла тримається за підборіддя, була подряпина.

Згідно з показаннями обвинуваченого, останній зазначав, що шлюб розірвано у 2022 році. Він у цій квартирі не проживає. Потерпіла без його згоди користується квартирою, вигнати він її не може, оскільки це колишня дружина та вона мешкає з його сином. Комунальні платежі за квартиру вона не сплачує, оскільки вона не є власницею, то з неї і не стягуються, за все платить обвинувачений. Коли він з`являється у квартиру, потерпіла викликає поліцію. Щодо обставин 27 липня 2023 року обвинувачений зазначив, що то була сварка в коридорі, потерпіла провокувала його до скандалу. Внаслідок чого потерпілою була викликана поліція. Тілесних ушкоджень потерпілій не завдавав.

Згідно з вироком суду, 27 липня 2023 року, приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин з потерпілою, з метою спричинення фізичного болю останній, тримаючи у руках електрогриль, завдав не менше двох ударів ручкою вказаного електрогрилю в область підборіддя, а також не менше двох ударів зап`ястком правої руки в область потилиці та не менше двох ударів штепсельною вилкою в область внутрішньої поверхні лівої гомілки.

До початку апеляційного розгляду захисником адвокатом ОСОБА_9 заявлено клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Обвинувачений підтримав клопотання свого захисника.

Представник потерпілої просив вирішити клопотання сторони захисту на розсуд суду.

Прокурор підтримала клопотання сторони захисту.

Перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у клопотанні, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до положень ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження (п.1 ч.2 ст. 284 КПК України).

За правилами ч.8 ст.284 КПК України, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.1 ч.2 цієї статті, не допускається лише у випадку, коли обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Частиною третьою статті 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Аналіз статей 284-288 КПК України дає підстави для висновку, що підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з цих підстав.

Отже, наявність саме цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 18 лютого 2025 року справа №712/8174/23, провадження №51- 2807 км 24, відповідного до якого закриття провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ініціативою і згодою особи, що притягується до відповідальності, не зобов`язує суд констатувати факт вчинення особою кримінально караного діяння.

Санкція ч.1 ст.125 КК України, в редакції, чинній на час вчинення кримінального правопорушення, передбачала покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

В свою чергу, відповідно до положень ч.1 ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, є кримінальним проступком.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі

Згідно з матеріалами провадження, в т.ч. з вироком суду, інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, вчинене останнім 27 липня 2023 року.

Таким чином, з моменту вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення минуло понад два роки.

Обвинувачений ОСОБА_6 погодився на закриття кримінального провадження із наведених у клопотанні захисника підстав та підтримав вказане клопотання.

При цьому, останньому роз`яснено, що вказані підстави для закриття кримінального провадження не є реабілітуючими та не звільняють обвинуваченого від цивільно-правової відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів убачає правові підстави для задоволення клопотання сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Отже, на підставі вищезазначеного, а також вимог ст.417 КПК України, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок суду щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України підлягає скасуванню зі звільненням останнього від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст.49 КК України, п.1 ч.2 ст.284, ст.ст.404-405, 407-409, 417 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

клопотання захисника адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 02 червня 2025 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.1 ст.125 КК України закрити на підставі ст.417, п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3