Провадження № 1-кп/185/501/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002281 від 24 грудня 2025 року за підозрою:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Павлограді, Дніпропетровської області, громадянина України, який має повну середню освіту, розлученого, який має на утриманні двох малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , військовослужбовця військової служби за контрактом, на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

підозрюваного ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

29 грудня 2025 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону надійшло клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002281 від 24 грудня 2025 року за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

З клопотання вбачається, що солдат ОСОБА_3 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1 - 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові.

За приписами статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 12 січня 2024 року не прибув до місця базування військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації АДРЕСА_2 , після чого, солдат ОСОБА_3 , вирішив не виконувати обов`язки військової служби вирішив не прибути до місця служби, тобто до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 та нікого про це не повідомляв.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 на посаді гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону у військовому званні «солдат» в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасового ухилення від військової служби, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в період з 12січня 2024 року не прибув до місця дислокації військової частини НОМЕР_1 без поважних причин, внаслідок чого незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби та продовжував ухилятися від військової служби у період з 12 січня 2024 року до 27 червня 2025 року, тобто до часу встановлення працівниками правоохоронного органу його місцезнаходження.

Дії ОСОБА_3 кваліфікованоза ч. 5 ст. 407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, без поважних причин тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

На даний час підозрюваний ОСОБА_3 бажає продовжити військову службу, подав відповідне клопотання, командир військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на продовження ОСОБА_3 військової служби у частині.

Прокурор підтримав дане клопотання, зазначивши, що ОСОБА_3 раніше не судимий, висловив добровільну позицію про подальше проходження військової служби, командир військової частини надав згоду на проходження ОСОБА_3 військової служби, а тому просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_3 зазначив, що суть підозри йому зрозуміла, клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження з підстав повернення його на військову службу підтримує. Наслідки закриття кримінального провадження йому відомі та зрозумілі.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, суд приходить до такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

В силу абз. 11 ч. 1 ст. 287 КПК України, до клопотання прокурора повинна бути додана письмова згода особи на звільнення від кримінальної відповідальності, а у разі звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченого частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, - письмова згода командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження підозрюваним військової служби.

В силу ч. 3 ст. 285 КПК України, підозрюваному, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 цього Кодексу, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Як вбачається з клопотання ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, кримінальне правопорушення за ст. 407 КК України вчинив вперше, за ст. 408 КК України засуджений не був, добровільно звернувся до прокурора з відповідним клопотанням, командир військової частини НОМЕР_2 надав письмову згоду на проходження військової служби ОСОБА_3 у військовій частині.

Крім цього, судом з`ясовано, що підозрюваний ОСОБА_3 розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та підозрюваногоОСОБА_3 необхідно звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, закривши кримінальне провадження стосовно підозрбваного, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Керуючись ч. 5 ст. 401 КК України, ст.ст. 284, 285-288, 314, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002281 від 24 грудня 2025 року відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати керівництво військової частини НОМЕР_2 після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі.

Зобов`язати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніше 72 годин прибути до військової частини НОМЕР_2 для продовження проходження військової служби.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1