Справа № 642/2820/25
Провадження № 1-кп/642/208/26
УХВАЛА

Іменем України

27 лютого 2026 року м. Харків

Холодногірський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000496 від 29.03.2025 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, солдат, стрілець-санітар 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 6 стрілецької роти 2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України не судимого, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 263 КК України,

встановив:

В провадженні Холодногірського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження з обвинувальним актом у кримінальних провадженнях відносно ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувальний акт внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000496 від 29.03.2025.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання, призначені на 07.11.2025 року, 24.10.2025 року, 08.10.2025 року не з`являвся з невідомих суду причин. При цьому, судом вживались передбачені законом заходи для забезпечення його явки в судові засідання, шляхом направлення судових повісток за місцем його реєстрації. Однак вказані судові повістки про виклик обвинуваченого повернулись до суду неотриманими. В судове засідання призначене на 25.11.2025 обвинувачений приводом не доставлений з причини його відсутності за місцем фактичного проживання. Відповідно до наданого в судове засідання рапорту співробітників полиції щодо виконання приводу обвинуваченого, під час спілкування з його сусідами, вони повідомили, що напередодні бачили як невідомі для них особи в військовій формі, скоріш за все працівники ВСП, забрали ОСОБА_4 в невідомому напрямку.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 25.11.2025 оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зупинено кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.263 КК України до його розшуку. Надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 , який обвинувачується за ч.1 ст.263 КК України з метою його приводу для участі у розгляді кримінального провадження.

26.02.2026 обвинуваченого ОСОБА_6 затримано співробітниками поліції на підставі ухвали суду від 25.11.2026 про надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою його участі в судовому засіданні у порядку ст. 191 КПК України.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 27.02.2026 відновлено кримінальне провадження № 0000496 від 29.03.202 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Призначено судове засідання на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0000496 від 29.03.2025 у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що необхідність обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній переховувався від суду, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення Зазначив, що ОСОБА_4 на даний час самовільно залишив місце проходження військової служби, що може свідчити про вчинення ним злочину, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, а перебування обвинуваченого на волі сприятиме подальшому вчиненню цього злочину. Метою та підставами тримання під вартою ОСОБА_4 є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень обвинуваченим. Прокурор зазначив, що перебуваючи на волі

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, посилаючись на відсутність ризиків, зазначали, що обвинувачений не ухилявся від суду, а відсутність Єфремова у судових засіданнях обумовлена його затриманням в жовтні 2025 року та доставленням для проходження військової служби до резервного батальйону. Також захисник обвинуваченого посилалася, що матеріали клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу не містять доказів наявності обґрунтованої підозри. Просили відмовити в задоволенні клопотання або обрати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно дост. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом «а» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Під час судового провадження вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК (частина 2 статті 331 КК).

Згідно вимог ч. 1ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 ст. 177 КПК України передбачає, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо доводів захисника про недолучення до клопотання про обрання запобіжного заходу доказів наявності обгрунтованої підозри (копій протоколів допитів свідків, відповідних судових експертиз), суд зазначає наступне.

Після передання обвинувального акту до суду ОСОБА_4 відповідно до положень ч. 2 ст. 142 КПК України є обвинуваченим. Сам факт передачі справи до суду з обвинувальним актом, свідчить, що відповідно до положень ст. 290 КПК України сторона обвинувачення визнала зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, відкрила їх стороні захисту.

Суд вже перевірив в підготовчому засіданні відповідність обвинувального акта вимогам закону та призначив справу до розгляду.

Для цілей ст. 194 КПК України (встановлення обґрунтованості) суд на стадії судового розгляду оцінює саме наявність таких доказів у сторони обвинувачення, які зазначені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, наданому разом з обвинувальним актом суду, а не їх остаточну переконливість, яка буде встановлена за результатами судового розгляду.

Оскільки КПК України не містить визначення обґрунтованої підозри, за роз`ясненням вказаного поняття слід звернутися до практики ЄСПЛ. За загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30.08.1990 року, п. 32, Series A, № 182, термін «обґрунтована підозра» у вчиненні правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу саме під час судового розгляду, питання наявності обгрунтованої підозри вже підтверджується наявністю обвинувального акту, який відповідає вимогам КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 ст. 263 КК України, який відповідно до ч.5 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів. Так, санкція частини 1 ст.263 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років позбавлення волі, а отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховування від суду. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою переховуватися від суду. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_4 неодружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні не має.

Крім того суд зазначає, що обвинуваченому ОСОБА_4 було повідомлено про його права та обовязки, шляхом вручення в судовому засіданні пам`ятки про права та обов`язки обвинуваченого, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка. Однак, ОСОБА_4 після доставлення його до резервного батальону не повідомив суд про неможливість прибуття в судові засідання у звя`зку з проходженням військової служби, що свідчить про порушення ним обовязку обвинуваченого, передбаченого п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України. Крім цього, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що на момент його затримання в порядку ст..191 КПК України самовільно залишив місце проходження військової служби та пребував у м. Харкові. Зазначені обставини на думку суду свідчать про переховування обвинуваченого ОСОБА_7 від суду.

За зазначених вище обставин суд приходить до висновку, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість переховуватись від суду наявний.

Щодо ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків, свідка у цьому ж кримінальному провадженні, cуд зазначає про його наявність, враховуючи, що свідки в судовому засіданні ще не допитані, їх особи відомі обвинуваченому.

Також при оцінці наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приймає до уваги, що в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що на час інкриминованих йому у провину стороною обвинувачення діянь, він після проходження реабілітації не повернувся до місця проходження військової служби, та перебував в Харкові до жовтня 2025 року, тобто до момента затримання його працівниками ВСП та направлення його до резервного батальону, який також самовільно залишив та перебував у м. Харкові до його затримання працівниками поліції 26 лютого 2026 року. Суд зазначає, що знаходячись на волі, ОСОБА_4 можливо продовжить вчиняти злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану, тому суд приходить до висновку, що перебуваючи на свободі, обвинувачений може продовжити вчинення кримінальних правопорушень, отже ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України продовжує існувати.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Приймаючи до уваги вищевикладене, враховуючи, що передбачені п.п.1, 3, 5ч.1ст.177 КПК України ризики існують, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, дані про особу обвинуваченого, який не одружений, малолітніх та неповнолітніх дітей на утриманні не має, а отже не має міцних родинних зв`язків, також враховуючи самовільне залишення ним військової частини, відповідно, перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може переховуватись від суду та продовжити злочинну діяльність, суд приходе до висновку, що застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, тому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання обвинуваченого під вартою на строк до 60 діб.

Відповідно до вимог ст.182 КПК України, суд з урахуванням викладених обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, визначає заставу достатню для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому суд зазначає, що застава в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч пя`тсот шістдесят) гривень здатна забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. Визначений розмір застави на думку суду в повній мірі узгоджується з вимогами ст.182 КПК України та, у разі її внесення буде справедливою альтернативою запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою та вагомим стримуючим засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 181, 183, 184, 194, 196, 372 КПК України, -

постановив:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.04.2026 включно, з правом внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66560 грн., яку необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області - до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави у визначеному суддею розмірі вважається, що до обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора та суду;

- не залишати населений пункт м. Харків без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-утримуватися від спілкування із свідками у вказаному кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУДСА України коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинуваченого; забезпечувати явку, належно повідомленого обвинуваченого до прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про причини неявки обвинуваченого.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків щодо повідомлення прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора або суду.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого обвинуваченого обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Строк дії ухвали встановити до 26.02.2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 04.03.2026.

Суддя ОСОБА_1