У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваної - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання заступника начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000437 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області, з вищою освітою, одруженої, офіційно не працюючої, яка має на утриманні малолітню дитину 2023 р.н., зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Закарпатській області підполковник поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000437 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2025 року, близько 18 години 31 хвилину, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно-справним автомобілем марки «Skoda» моделі «Octavia» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 та перебуваючи на правому узбіччі у напрямку руху до м.Хуст, автодороги державного значення Н-09 сполученням «Мукачево - Рогатин - Львів», що в м.Виноградів по вул. Копанська із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, у денний час доби, без опадів та будь-яких інших атмосферних явищ, де дорога вкрита асфальтобетоном, в плані пряма.

В цей час, позаду автомобіля марки «Skoda» моделі «Octavia» державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у попутному напрямку, своєю смугою руху, зі сторони центру м.Виноградів у бік м.Хуст рухався мотоцикліст ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував незареєстрованим у встановленому порядку мотоциклом марки «KOVI-Max 300».

У свою чергу, водій ОСОБА_4 , яка мала на меті здійснити маневр розвороту ліворуч, не була достатньо уважною та не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, маючи об`єктивну можливість своїми односторонніми діями забезпечити безпеку дорожнього руху, не врахувала дорожню обстановку і не діяла таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, не маючи для цього будь-яких перешкод технічного чи фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки, не переконавшись у безпеці виконуваних дій, розпочала рух автомобіля з маневром розвороту ліворуч у бік центру м. Виноградів, чим грубо порушила вимоги п.10.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, згідно яких, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, чим самим не надала перевагу в русі мотоциклісту ОСОБА_7 , внаслідок чого, навпроти будинку №273 «г», вказаної вище вулиці, у смузі руху водія ОСОБА_7 відбулося зіткнення між мотоциклом та автомобілем.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, велосипедист ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , колишній мешканець АДРЕСА_3 , отримав тілесні ушкодження у виді: саден шкірних покровів задньої поверхні грудної клітки в нижній частині та поперекової ділянки крововиливу на внутрішній поверхні м`яких тканин голови в потиличній ділянці від центру вліво; рваної ран м`яких тканин лівого плеча в верхній третині по передньо-внутрішній поверхні; закритих переломів ребер зліва з по VII по лопаточній лінії з розривом міжреберних м`язів та пристінкової плеври; перелому тіла лівої ключиці забою переднього середостіння; розривів обох легенів по передній поверхні; закритого перелому хребта між II і І шийними хребцями та між шийними та грудними хребцями з розривами міжребцевих дисків попередні поверхні в шийному відділі та по задній поверхні між шийним та грудним відділом з розривом спинного мозку на 1/3 відкритого перелому лівої плечової кістки в верхній третині; закритого перелому кісток правої гомілки середній третині; закритої черепно-мозкової травми з відкритим переломом кісток склепіння та основ черепа, тотальним субархноїдальним крововиливом та забоєм головного мозку.

Враховуючи локалізацію, взаєморозташування, механізм виникнення та кількість ушкоджень встановлено, що дані тілесні пошкодження виникли внаслідок дії тупого предмету, які виникли у водія мотоциклу в результаті зіткнення з автомобілем, що здійснювала розворот, внаслідок удару в автотранспортний засіб, при цьому він знаходився в вертикальному чи близькому до нього положенні (сидячи на мотоциклі) передньою поверхнею тіла дещо обернутим вправо, таким чином, що місцем первинного контакту явилася грудна клітка та ліве плече від чого виникли тілесні пошкодження локалізовані в цих ділянках, а після відкидання тіла, при послідуючому падінні відбувся удар потиличною ділянкою голови в тверде підлегле покриття та пошкодження правої гомілки від травмуючого контакту з деталями мотоциклу

Тілесні пошкодження у вигляді «тупої травми грудної клітки з переломами ребер, забоєм середостіння та розривом і забоєм легенів, що супроводжувалися внутрішньою кровотечею з гемотораксом, відкритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння та основи черепа, субарахноїдальним крововиливом і забоєм мозку, подвійного перелому хребта, розривом спинного мозку» являються небезпечними для життя в момент їх спричинення, і п цій ознаці, згідно п. 2.1.2 "Правил судово-медичного визначення степені тяжкості тілесних пошкоджень" затверджених "Наказом № 6" МОЗ України від 17.01.95р., кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, які і є в причинно-наслідковому зв`язку із смертю.

Своїми діями ОСОБА_4 грубо порушила вимоги п.п. 2.3 (б), 10.1 Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п.2.3. ПДР - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п.10.1 ПДР - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

Невиконання водієм ОСОБА_4 вказаних вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками, внаслідок яких потерпілий ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

10 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянці України, уродженці та мешканці АДРЕСА_2 , раніше не судимій, повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Слідчий вказує, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами оглядом місця події та схеми до нього, проведеними слідчими експериментами, допитами свідків, висновками судових експертиз та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Сторона обвинувачення вказує, що необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту ОСОБА_4 викликана метою забезпечення виконання нею належної процесуальної поведінки та покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання її спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на учасників процесу.

Ризик ухилення від органу досудового слідства та суду обґрунтовується тим, що у разі визнання ОСОБА_4 винуватою у інкримінованому їй злочині, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 8 років, а тому ураховуючи тяжкість покарання, що їй загрожує, вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідності як на території України, так і за її межами, адже стать підозрюваної дозволяє їй безперешкодно покинути територію України.

Ризик незаконного впливу на учасників процесу обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 , особисто, чи шляхом використання інших осіб може незаконно впливати на прямого свідка ДТП ОСОБА_8 , оскільки він поживає з її мамою ОСОБА_9 та перебуває з нею в родинних відносинах.

Саме запобіжний захід у виді домашнього арешту позбавить можливості підозрюваного перешкодити кримінальному провадженню, а також ухилитися від органів досудового розслідування та суду, мати можливість незаконно впливати на учасників провадження.

Слідчий зазначає, що зважаючи на вище викладене, є підстави вважати, що особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваної не будуть достатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання вказаним ризикам порівняно із домашнім арештом, а не застосування такого виду запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваної ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків, що в подальшому може призвести до не виконання завдань кримінального судочинства.

Враховуючи та беручи до уваги, що ОСОБА_4 раніше не судима, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно, на даний час своєчасно з`являється на виклики до слідчого, сторона обвинувачення вважає, що до неї слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, зазначених у такому, та просив задовольнити. Вказав, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та існують ризики, зазначені в клопотанні. Вважає, що вказаний запобіжний захід зможе запобігти зазначеним ризикам.

Підозрювана ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечила щодо застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, вказала, що не має наміру переховуватися.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні подав письмові заперечення на клопотання та вказав, що підозра є необґрунтованою, ризики наведені в клопотанні нічим не підтверджені, просив врахувати, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню дитину 2023 р.н. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Заслухавши думку прокурора та підозрювану, її захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за №0000437 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

10.03.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження №0000437 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, а саме: у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом , якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Згідно змісту ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: висновок експерта №190/В від 06.11.2025, протокол допиту свідка від 04.03.2025, висновок експерта №Е-19/107-26/1105-ІТ від 17.02.2026, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Щодо посилання сторони захисту на необґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що для визнання на даному етапі підозри необґрунтованою повинні бути обставини, які б беззаперечно та прямо стверджували б, що версія сторони обвинувачення є неспроможною. При цьому такі факти мали б вказувати, що правова позиція захисту є єдиноможливою в даному конкретному випадку й інша версія подій є малоймовірною. Позиція сторони захисту щодо необґрунтованості підозри та надані підозрюваним пояснення, не є настільки неспростовними та однозначними, що давали б змогу дійти висновку про необґрунтованість підозри.

Враховуючи наведене, посилання захисника на необґрунтованість підозри слідчим суддею визнаються неспроможними.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюванрю зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваної ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Так, відповідно до положень закону про кримінальну відповідальність кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, карається позбавленням волі на строк на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до тяжкого злочину.

Тому підозрювана, знаючи про тяжкість покарання, яке їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Варто зауважити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства. При цьому, застосовуючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому підозрювана ОСОБА_4 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального правопорушення стороною обвинувачення допитано свідка, показання якого слідчий, прокурор врахували під час встановлення наявності фактів та обставин, що мають важливе значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Водночас варто зауважити, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Вказаний правовий припис кореспондується з ч. 1 ст. 23 КПК України, згідно з якою суд досліджує докази безпосередньо, а показання учасників кримінального провадження отримує усно.

Усвідомлюючи зазначене, підозрювана може вчинити спроби незаконного впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні з метою зміни наданих раніше показань, що негативним чином позначиться на неупередженості дослідження обставин кримінального правопорушення.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також бере до уваги дані про особу підозрюваної, а саме, що остання має вищу освіту, одружена, офіційно не працює, має на утриманні малолітню дитину 2023 р.н., має постійне місце проживання, раніше не судима, характеризується позитивно, на обліку у лікаря на еколога та психіатра не перебуває.

На виконання вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, та прокурором було доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, які вказані у клопотанні.

У зв`язку з наведеним клопотання підлягає задоволенню.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, враховуючи, що підозрювана має постійне місце проживання, слідчий суддя вважає, що до останньої слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в певний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби, поклавши на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першим викликом; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, є достатнім для запобіганню встановленим під час розгляду клопотання ризикам.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Слідчий суддя застосовує до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк до двох місяців в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 177, 178, 181, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронного засобу контролю, заборонивши їй залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в певний час доби, а саме з 23 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. наступної доби.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді за першим викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали та строк дії запобіжного заходу - до 08 травня 2026 року (включно).

Строк дії обов`язків, покладених слідчим суддею, встановити до 08 травня 2026 року (включно).

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до неї може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення.

Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї обов`язків.

Копію ухвали вручити підозрюваній та прокурору.

Ухвалу для негайного виконання надіслати в орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваної.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1