Номер провадження: 11-сс/813/234/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

власника майна ОСОБА_7

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Ухвалою слідчого судді було задоволено клопотання прокурора та накладений арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, яке виявлено та вилучено 03.12.2025 в ході обшуку за місцем знаходження ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг» за адресою м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. 27, а саме на:

- системний блок персонального комп`ютеру «ArtLine Business B12», із серійним номером AL146131, разом із кабелем живлення, в якому встановлено операційну систему «Windows», із паролем доступу до неї «aristos121», при попередньому огляді якого, виявлено файли, які можуть мати значення для досудового розслідування.

- мобільний телефон Samsung SM-A530F/DS, 32GB, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМEI2: НОМЕР_2 , із серійним номером: R58K62JK08B, у силіконовому чохлі чорного кольору, який для розблокування системи потребує введення паролю (пароль невідомий).

- грошові кошти у валюті Євро, купюри номіналами по 100, 50, 20, 10 на загальну суму 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) Євро;

- грошові кошти у валюті долари США купюрами номіналом по 100 доларів у кількості 300 купюр на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню, посилаючись на наступне.

- прокурор із клопотанням про арешт майна звернувся поза межами строку, передбаченого КПК;

- клопотання про арешт майна необґрунтоване, а слідчий суддя не навів мотивів необхідності накладення арешту на майно;

- вилучені грошові кошти не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, їх походження законне та не можуть бути речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України.

На підставі цього просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши доповідача, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статей 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до приписів ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Мотивуючи необхідність задоволення клопотання прокурора, слідчий суддя, пославшись на зміст клопотання, щодо фактичних обставин кримінального провадження, на положення ст. 170 КПК України зазначив, що без накладення арешту на майно, неможливо виконати завдання кримінального провадження.

Так, відповідно до змісту клопотання прокурора, відділом розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що посадові особи КП «Теплопостачання м. Одеси» Одеської міської ради, діючи за попередньою змовою з суб`єктами господарювання, зловживаючи своїм службовим становищем, здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

Так, 13.01.2025 року між КП «Теплопостачання міста Одеси» (Замовник) та ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ» (Виконавець) укладено договір № ТМО-8/25 від 13.01.2025, згідно якого виконавець зобов`язується на власний ризик, власними засобами, матеріалами, комплектуючими виробами та обладнанням виконати та здати роботи з нового будівництва по проекту PD01:4293-5143-7920-0019 за адресою: м. Одеса, вул. Героїв оборони Одеси, 80-В. Кабельні лінії.

В результаті незаконних дій, перемоги у публічних закупівлях з реконструкції теплових мереж, реконструкцій котельні, поставки товарів переможцями стають і «Юженергоавтоматика» , ТОВ «Південьенергомонтаж» , ПП «КБ Теплоенерго» .

Директор ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_9 , директор ТОВ «Південьенергомонтаж» ОСОБА_10 , директор ПП «КБ Теплоенерго» ОСОБА_11 переслідуючи злочинні наміри, спрямовані на незаконне заволодіння бюджетними коштами, проводять неналежним чином виконання робот з капітальних та поточних ремонтів на об`єктах, шляхом завищення фактичних об`ємів виконаних робіт, вартості матеріалів, в результаті чого вносять завідомо неправдиві відомості до офіційних документів, актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 та передають на підпис.

Зі свого боку достовірно знаючи, що до актів приймання виконаних робіт форми КБ-2В, довідки форми КБ-3 внесені недостовірні відомості щодо об`ємів виконаних робіт, у зв`язку зі закінченням фінансового року, підписує вказані офіційні документи.

За версією досудового розслідування, у ході виконання договору, посадові особи КП «Теплопостачання міста Одеси» та ТОВ «ПІВДЕНЬЕНЕРГОМОНТАЖ» здійснюють привласнення бюджетних коштів, шляхом внесення до актів виконаних будівельних робіт, завідомо неправдивих відомостей про обсяги виконаних робіт, в умовах воєнного стану.

За результатами виконання доручення, наданого слідчим в порядку ст. 40 КПК України, та у рамках проведення негласних слідчих розшукових дій, оперативним підрозділом УСР в Одеській області, за версією слідства, встановлено, що за місцем знаходження ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг» за адресою м. Одесса, вул. Колонтаївська, буд. 27, може зберігати речі та документи, які мають значення речових доказів по справі, місять на собі відомості, що становлять собою сукупність доказів у вчиненні кримінального правопорушення, зберегли на собі сліди його вчинення.

Так, 03.12.2025 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси проведено обшук за місцем знаходження ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг» за адресою м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. 27, в ході якого виявлено та вилучено:

- системний блок персонального комп`ютеру «ArtLine Business B12», із серійним номером AL146131, разом із кабелем живлення, в якому встановлено операційну систему «Windows», із паролем доступу до неї «aristos121», при попередньому огляді якого, виявлено файли, які можуть мати значення для досудового розслідування.

- мобільний телефон Samsung SM-A530F/DS, 32GB, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМEI2: НОМЕР_2 , із серійним номером: R58K62JK08B, у силіконовому чохлі чорного кольору, який для розблокування системи потребує введення паролю (пароль невідомий).

- грошові кошти у валюті Євро, купюри номіналами по 100, 50, 20, 10 на загальну суму 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) Євро;

- грошові кошти у валюті долари США купюрами номіналом по 100 доларів у кількості 300 купюр на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

04.12.2025 року слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів встановлено, що вилучені під час обшуку системний блок та мобільний телефон відповідають критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки можливо зберегли у собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а також можуть містити в собі відомості щодо обставин їх вчинення.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна, з метою збереження речових доказів, які можуть мати суттєве значення для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучене майно може бути речовими доказами в рамках кримінального провадження та містити у собі відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

У клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що системний блок персонального комп`ютеру «ArtLine Business B12», із серійним номером AL146131 та мобільний телефон Samsung SM-A530F/DS, 32GB, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМEI2: НОМЕР_2 , із серійним номером: НОМЕР_3 вилучені на робочому місці менеджера ОСОБА_12 у приміщенні ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса». Під час первинного огляду персонального комп`ютера «ArtLine Business B12», із серійним номером AL146131, була виявлена інформація, яка має доказове значення для досудового розслідування інформації, зокрема, виявлено листування з ОСОБА_9 .. Крім того, на комп`ютері можуть міститися дані, які були видалені користувачем, у зв`язку з чим, потрібен огляд за участю спеціаліста. На час проведення обшуку мобільний телефон Samsung SM-A530F/DS, 32GB, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМEI2: НОМЕР_2 мав пароль криптографічного захисту, що унеможливлює аналіз наявної на ньому інформації без участі спеціаліста.

Враховуючи наведене, під час досудового розслідування є доцільним проведення огляду даних носіїв інформації, в тому числі шляхом залучення до огляду власника, спеціаліста, та в разі необхідності призначення судової компьютерно-технічної експертизи для отримання інформації про обставини вчинення злочину та відтворення інформації, яка могла бути видалена з даних носіїв її користувачем, та має значення для досудового розслідування.

Отже, оскільки вилучене майно визнано речовими доказами в рамках кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що існує ризик його можливої зміни або знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Апеляційним судом встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, апеляційний суд акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна, а саме системного блоку та мобільного телефону категорії речових доказів, зацікавлена особа в порядку ст. 174 КПК України має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

Окрім того, апеляційний суд враховує потреби досудового розслідування, а саме необхідність ґрунтовного аналізу інформації, що міститься на вилучених під час обшуку системному блоці та мобільному телефоні у сукупності з іншими доказами, які містяться у матеріалах кримінального провадження, що потребує додаткового часу.

Отже, під час апеляційного розгляду встановлено, що на даній стадії досудового розслідування, є об`єктивні підстави вважати, що вилучені мобільний телефон та системний блок, підлягають дослідженню, оскільки вони можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому колегія суддів вважає, що довід апеляційної скарги про те, що вказане вилучене майно, не відповідає критеріям, передбаченим ч. 1 ст. 98 КПК України, не відповідає дійсності, до того ж, є передчасним.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що прокурор із клопотанням про арешт майна звернувся поза межами процесуального строку, передбаченого для звернення із клопотанням після його повернення для усунення недоліків, апеляційний суд їх відхиляє, адже такі доводи є хибними, з огляду на наступне.

Обшук за місцем знаходження ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг» за адресою м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. 27 було проведено 03.12.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 11.12.2025 року було повернуто прокурору клопотання про арешт майна для усунення недоліків в сімдесят дві години, яку було отримано 16.12.2025 року (а.с. 26).

Згідно мотивувальної частини вказаної ухвали строк для усунення недоліків встановлений в сімдесят дві години з моменту її отримання прокурором (а.с. 31).

В межах встановленого строку, 18.12.2025 року до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси подане виправлене клопотання про арешт вилученого майна.

Отже доводи апеляційної скарги про те, що прокурор із клопотанням про арешт майна звернувся поза межами процесуального строку, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Водночас, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про те, що вилучені у ОСОБА_7 грошові кошти не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, їх походження законне та вони не є речовими доказами у розумінні ст.98 КПК України, з огляду на наступне.

Обґрунтовуючи підстави для накладення арешту на грошові кошти сторона обвинувачення зазначає, що під час досудового розслідування встановлено змову між директором ПП «Юженергоавтоматика» ОСОБА_9 та менеджером ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса» ОСОБА_12 щодо завищення цін на постачання обладнання та комплектуючих під час виконання договорів про закупівлі, з подальшою конвертацією у готівку сплачених коштів. Згідно домовленостей, ОСОБА_9 мав отримувати видаткові накладні в яких зазначались завищені ціни, та сплачувати за них у безготівковій формі з рахунків підконтрольних підприємств на рахунок ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг». В свою чергу, ОСОБА_12 після отримання коштів у безготівковій формі, діючі з відома свого керівництва, здійснював конвертацію у готівку та передавав готівкові кошти ОСОБА_9 , які останній використовував як «відкати» у проведених закупівлях.

Встановлено, що ОСОБА_7 є засновником ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса» з вересня 2022 року, та директором ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса».

Згідно пояснень власника майна дані кошти є дивідендами, отриманими ОСОБА_7 від господарської діяльності підприємства, на підтвердження чого надані відповідні протоколи та платіжні квитанції.

Так, органом обвинувачення встановлено, що у період з 01.01.2023 року до 01.12.2025 року ОСОБА_7 отримав дохід в розмірі 3 млн. 832 тис., в який включено усі наявні надходження, в тому числі дивіденди та заробітна плата в якості директора.

При цьому, у вказаний період часу, а саме 18.03.2025 року ОСОБА_7 придбав автомобіль марки AUDI Q7 2025 р.в., вартість якого становила 4 млн. 663 тис. грн., що на переконання органу досудового розслідування перевищує отримані доходи останнім на суму понад 830 тис. грн. Крім того, отримані в якості дивідендів та заробітної плати, надходили на розрахунковий рахунок ОСОБА_7 як фізичної особи, та використовувались на життєві потреби (оплата послуг та товарів).

Таким чином, за версією досудового розслідування, видатки ОСОБА_7 значно перевищують отримані ним доходи, що унеможливлює твердження про зберігання дивідендів у валюті Євро, купюри номіналами по 100, 50, 20, 10 на загальну суму 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) Євро та у валюті «долари США» купюрами номіналом по 100 доларів у кількості 300 купюр на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США.

Водночас, апеляційний суд визнає такі висновки досудового розслідування хибними, оскільки представником ОСОБА_7 апеляційному суду надані документи, які підтверджують його фінансовий стан, а також можливість заощадження вказаної суми грошових коштів, які могли зберігатись у нього у виді готівки, а саме копія рішення № 1/2024; копія рішення № 1/2025; копія розписки про отримання грошових коштів у борг; копія платіжних інструкцій про переказ грошових коштів; копія заяви ОСОБА_7 від 15.10.2025 року; копія відповіді сервісного центру МВС; копія договору купівлі-продажу транспортного засобу на суму 800 000 грн.; копія довідки про доходи.

Разом з тим, слідчим суддею та органом досудового розслідування не враховано, що ОСОБА_13 19.03.2025 року продала належний їй транспортний засіб AUDI Q7 2017 р.в., вартість якого становила 1 млн. 600 тис. грн. та, в подальшому, 18.06.2025 року придбала у ОСОБА_7 автомобіль марки AUDI Q7 2025 р.в., вартість якого становила 800 тис. грн.

Також апеляційний суд враховує доводи ОСОБА_7 про те, що відповідно до розписки від 10.07.2025 року він отримав від ОСОБА_14 в борг 2 000 000 (два мільйона) гривень, дивіденди та заробітна плата як директора ТОВ «СД СВ АЛЬТЕРА ОДЕСА».

В даному випадку, відсутність у ОСОБА_7 документального підтвердження купівлі грошових коштів в іноземній валюті не може бути визнана беззаперечною підставою для висновку про неможливість придбання ним протягом тривалого часу іноземної валюти, оскільки квитанції про здійснення валютно-касових операцій не є обов`язковими для зберігання.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що під час апеляційного розгляду прокурором не доведено, що вилучені грошові кошти 42 150 Євро та 30 000 доларів США відповідають ознакам майна, здобутого кримінально протиправним шляхом та мають відношення до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в тому числі апеляційний суд враховує, що з моменту вилучення грошових коштів 03.12.2025 року до теперішнього часу власнику майна - ОСОБА_7 про підозру не оголошено, що свідчить про формальність визнання цього майна речовим доказом.

Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Отже, апеляційним розглядом встановлено, що на даній стадії досудового розслідування прокурором не доведено незаконність походження вилучених грошових коштів, а також їх зв`язок із кримінальним провадженням, що розслідується, що свідчить про те, що накладення арешту на зазначене майно, є безпідставним, отже ухвала слідчого судді підлягає скасуванню із постановленням нової про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти.

Визнаючи доводи апеляційної скарги частково обгрунтованими та задовольняючи її частково, колегія суддів виходить з того, що, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 19.12.2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001326 від 16 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна задовольнити частково та накласти арешт із забороною відчуження, розпорядження та користування майном, яке виявлено та вилучено 03.12.2025 в ході обшуку за місцем знаходження ТОВ «ДП СВ Альтера Одеса», ТОВ «СВ Альтера Юг» за адресою м. Одеса, вул. Колонтаївська, буд. 27, а саме на:

- системний блок персонального комп`ютеру «ArtLine Business B12», із серійним номером AL146131, разом із кабелем живлення, в якому встановлено операційну систему «Windows», із паролем доступу до неї «aristos121», при попередньому огляді якого, виявлено файли, які можуть мати значення для досудового розслідування.

- мобільний телефон Samsung SM-A530F/DS, 32GB, з ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМEI2: НОМЕР_2 , із серійним номером: R58K62JK08B, у силіконовому чохлі чорного кольору, який для розблокування системи потребує введення паролю (пароль невідомий).

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про накладення арешту на грошові кошти у валюті Євро, купюри номіналами по 100, 50, 20, 10 на загальну суму 42 150 (сорок дві тисячі сто п`ятдесят) Євро та у валюті долари США купюрами номіналом по 100 доларів у кількості 300 купюр на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) доларів США залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4