Справа № 461/972/26
Провадження № 1-кс/461/617/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.02.2026 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання слідчого 1 відділення слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області старшого лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу нагляду за додержанням законів Регіональним органом безпеки Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000038 від 23.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубни Полтавської області, українця, громадянина України, неодруженого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, який не є депутатом, адвокатом або нотаріусом, -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави строком на 60 діб із утриманням його у Львівській установі виконання покарань №19.

В обґрунтування клопотання покликається на те, що слідчим відділом УСБУ у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 23.01.2026 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у тому, що він, будучи громадянином України, діючи у порушення вимог чинного законодавства, усвідомлюючи та достовірно знаючи із засобів масової інформації та інших джерел інформації про введення правого режиму воєнного стану на всій території України, а також введеної органами державної влади заборони щодо збору та передачі даних про розміщення сил та засобів Збройних сил України, діючи умисно, 15.12.2025, перебуваючи поблизу готелю «Власта», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Клепарівська, 30, о 14:18 год. виконав відеозаписи, на яких зображено перебування та відвідування військовослужбовцями Збройних сил України вищевказаного готелю «Власта», у якому перебувають та проживають такі військовослужбовці, та в подальшому вказані відеозаписи надіслав невстановленій особі на профіль під іменем « ОСОБА_7 » в електронному застосунку для обміну текстовими та графічними повідомленнями «Telegram».

У подальшому ОСОБА_5 , продовжуючи свою злочинну діяльність, передбачаючи негативні наслідки своїх дій та діючи умисно, з метою реалізації своїх злочинних намірів, 04.01.2026, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , о 07:45 год. виконав відеозаписи, на яких зображено місце розташування військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України, які в подальшому надіслав невстановленій особі на профіль під іменем « ОСОБА_7 » в електронному застосунку для обміну текстовими та графічними повідомленнями «Telegram».

Як встановлено у ході досудового розслідування, передана (поширена) ОСОБА_5 за вищевикладених обставин інформація щодо місцезнаходження військової частини НОМЕР_1 Збройних сил України та готелю « ІНФОРМАЦІЯ_2 », у якому перебувають та проживають військовослужбовці Збройних сил України - не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України, Службою безпеки України або іншими уповноваженими державними органами.

Таким чином, ОСОБА_5 за вищевикладених обставин підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

02.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 вказаного вище кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Доцільність застосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу пов`язана з тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а також існують ризики, які є підставою застосування до нього такого запобіжного заходу.

Отримані на цьому етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України, і вказують на причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного злочину. При цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Підставою для застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Із урахуванням ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на думку органу досудового розслідування, жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою ОСОБА_5 , не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню, а відтак запобігти зазначеним ризикам.

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті ст.178 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку, що ОСОБА_5 , раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, тяжкими захворюваннями, які б перешкоджали утриманню його в слідчому ізоляторі, не хворіє. Будь-яких даних, які б перешкоджали його утриманню в слідчому ізоляторі немає. Характер та обставини вчиненого ним правопорушення, характеризують як особу, що не має достатніх моральних цінностей, схильну до вчинення кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, який має надзвичайно високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, розмір застави просить не визначати.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, наведених у ньому, просили таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо клопотання, вважають, що орган досудового розслідування не довів існування ризиків, передбаченихст. 177 КПК України, та просили обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави.

Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до такого висновку.

Слідча суддя встановила, щослідчим відділом Управління СБ України у Львівській області за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000038 від 23.01.2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

02.02.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Щодо мети, підстав та необхідності застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного слід зазначити таке.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на цьому етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідча суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є його причетність до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, підтверджується здобутими доказами, а саме:

- повідомленням заступника начальника ГВ КР УСБУ у Львівській області від 22.01.2026 про кримінальне правопорушення, у якому зазначено про протиправну діяльність ОСОБА_5 ;

- повідомленням начальника відділу ВВ та ВБ по 7 прикордонному загону ГВ ЗВ та ВБ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України від 22.01.2026 про кримінальне правопорушення, у якому зазначено про протиправну діяльність ОСОБА_5 ;

- протоколом обшуку від 29.01.2026;

- протоколом огляду мобільного телефону ОСОБА_5 від 30.01.2026;

- протоколом за результатами проведення слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 26.01.2026;

- відповіддю на запит від військової частини НОМЕР_1 ЗСУ;

- відповідями на доручення слідчого від оперативного підрозділу;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні на теперішній час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях ОСОБА_5 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідча суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваної, доведеність чи недоведеність її винуватості, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З огляду наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, оцінюючи особу підозрюваного, слідча суддя приходить до переконання у наявності передбачених ст. 177 КПК України ризиків, зокрема:

1) Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, підтверджується тим, що останній не володіє сталими соціальними зв`язками, оскільки він не має постійного місця праці та сталого заробітку, зареєстрований в м. Лубни Полтавської області, однак фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто вільно змінює місця проживання, а також підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, який є тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, а отже, розуміючи наслідки притягнення до відповідальності, з метою її уникнення, існують ризики того, що він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Попри ситуацію, пов`язану з введенням в Україні воєнного стану, а саме неможливості перетину Державного кордону України у легальний спосіб, ОСОБА_5 може покинути територію України у спосіб, не передбачений законодавством України, оскільки лінія Державного кордону України частково непідконтрольна органам державної влади України станом на теперішній час. Водночас суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

2) Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення. Ураховуючи вищевикладене, у випадку застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, останній, достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

3) Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, виражається у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 може незаконно впливати на інших осіб, невідомих на даній стадії органу досудового розслідування, яким відомі обставини вчинення вище вказаного кримінального правопорушення з метою примушування їх до дачі завідомо неправдивих показів або відмови від їх надання, що негативно вплине на хід досудового розслідування в цілому. У випадку застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, призведе до забезпечення конспірації злочинної діяльності шляхом надання порад та вказівок стосовно показань майбутніх свідків у вказаному кримінальному провадженні.

4) Зважаючи на те, що злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , спрямований на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що останній може продовжити злочинну діяльність, у тому числі і з метою уникнення від відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрювана, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, відноситься до осіб, до яких можливо бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідча суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваного, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідча суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Окрім цього, ОСОБА_5 є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а тому відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У зв`язку з наведеним, клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурор у судовому засіданні довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Щодо застави, слідча суддя зазначає таке.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також наведені вище встановлені у ході розгляду клопотання обставини, зокрема ризики, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідча суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваному.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань № 19» строком на 60 діб, тобто до 02 квітня 2026 року включно, без можливості внесення застави.

3. Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000038 від 23.01.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 03.02.2026 о 09:00 год.

Слідча суддя ОСОБА_8