Справа № 296/3003/26
УХВАЛА

Іменем України

про арешт майна

13 березня 2026 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Корольовського районного суду м. Житомира клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000660 від 22.07.2024, за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

13.03.2026 до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Житомирській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_4 , про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000660 від 22.07.2024, за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, а саме:

-квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що СВ УСБУ в Житомирській області здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000660 від 22.07.2024, за ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в умовах воєнного стану, що діє з 24.02.2022 спецслужби РФ, зокрема Головне управління Генерального штабу ЗС РФ та ФСБ РФ, активізували розвідувально-підривну діяльність проти України, спрямовану на збір інформації про розташування, переміщення та діяльність підрозділів Сил оборони України, а також на формування агентурної мережі серед громадян України.

У межах реалізації зазначеного плану представники ГУ ГШ ЗС РФ створили тимчасові оперативні групи, однією з яких керував ОСОБА_6 , а координацію діяльності агентурної мережі здійснював громадянин РФ ОСОБА_7 . Вказані особи залучили до співпраці громадянина України ОСОБА_5 , який організував збір та передачу розвідувальної інформації про дислокацію підрозділів Сил оборони України, військову техніку та результати обстрілів.

З метою отримання такої інформації ОСОБА_5 залучив до протиправної діяльності громадян України, зокрема ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які передавали відомості про місця розташування особового складу та техніки Сил оборони України на території Донецької області. Отримана інформація через месенджер «Telegram» передавалася представникам спецслужб РФ разом із координатами місцевості, що могло використовуватись для планування та коригування вогневих ударів.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_5 у 2022 році добровільно брав участь у діяльності незаконного збройного формування « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який входив до складу так званої «Народної міліції ДНР». Вказане формування має організовану військову структуру, озброєння та систему підпорядкування і створене на тимчасово окупованій території Донецької області, що суперечить вимогам ч. 6 ст. 17 Конституції України, якою забороняється створення та функціонування не передбачених законом збройних формувань.

06.03.2026 у кримінальному провадженні №№ 0000660 від 22.07.2024 складено повідомлення про підозру громадянину України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Враховуючи перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, 06.03.2026 останній повідомлений про підозру шляхом опублікування її на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 52 (8244) за 06.03.2026), а також копію вручено захиснику підозрюваного.

13.03.2026 слідчий, подав до суду клопотання про накладення арешту на вищевказане майно на підставі п.3 ч.2 ст.170 КПК України з метою конфіскації майна як виду покарання.

Слідчий надав заяву про розгляд клопотання без його йчасті, вказавши, що повністю його підтримує та просить задовільнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився надіслав заяву в якій просив проводити розгляд клопотання за його відсутності. Клопотання просив задовольнити з підстав викладених у ньому.

За приписами ч.2 ст.172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за необхідне розглянути клопотання без повідомлення власника майна, що відповідає приписам ч.2 ст.172 КПК України та без участі сторони обвинувачення..

Слідчий суддя , вивчивши клопотання та його додатки, прийшов наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких передбачене ч. 2 ст. 111 КК України, яке в силу положень ст.12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території Луганської області, відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ч. 8 ст. 135 КПК України, 06.03.2026 останній повідомлений про підозру шляхом опублікування її на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 52 (8244) за 06.03.2026), а також копію вручено захиснику підозрюваного.

Для арешту з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання (п.3 ч.2 ст.170 КПК України) необхідно, крім іншого, встановити зокрема і обґрунтованість підозри особи, що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи стадію досудового розслідування, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду даного клопотання, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04), слідчий суддя вважає, що підозра ОСОБА_5 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України є обґрунтованою це підтверджується в своїй сукупності такими доказами:

- протоколами за результатами проведення НСРД від 12.09.2024, у яких зафіксовано факти збирання та передачі ОСОБА_5 представникам спецслужб рф інформації стосовно військовослужбовців Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законодавства України військових формувань, місця їх розташування, інформації щодо розквартирування та порядку проведення військової підготовки, анкетних даних військовослужбовців, їхніх позивних, звань, особистого транспорту, місця розташування військової техніки, зброї, боєприпасів, спостережних пунктів може нанести шкоду Силам оборони України, а також нанести загрозу життю і здоров`ю військовослужбовців та може бути використана у проведенні підривної діяльності проти України;

- протоколом за результатами проведення НСРД від 12.09.2024, у якому зафіксовано факт участі ОСОБА_5 у незаконному збройному формуванні створеному на тимчасово окупованій території, а саме в « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (військова частина НОМЕР_1 );

- протоколом огляду від 26.02.2026 в якому зафіксовано, що « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (військова частина НОМЕР_1 ) був незаконним збройним формуванням створеним на тимчасово окупованій території;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .

Отже, слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, вважаю за необхідне накласти арешт на нерухоме майно підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_5 (з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання в кримінальному провадженні № 0000660 від 22.07.2024 за ознаками чч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України) заборонивши відчуження та розпорядження щодо вказаного майна).

Такий вид обтяження дозволить власнику користування майном та не призведе до його втрати, враховуючи, що майно - нерухоме.

Також, слідчий суддя зазначає, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке належить підозрюваному в кримінальному провадженні № 0000660 від 22.07.2024 за ознаками чч. 2 ст. 111, ч. 7 ст. 111-1 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме :

-квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

з забороною відчуження та розпорядження щодо вказаного майна.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1