Справа № 357/4657/26
У Х В А Л А

про тримання під вартою

25 березня 2026 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Пилипчатине Артемівського району Донецької області, громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_1 , із середньою освітою, неодружений, непрацюючий, місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- вироком Бориспільського районного суду Київської області від 23 лютого 1999 року, за ч. 2 ст. 140, ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 215-3, ч. 1 ст. 145, ч. 3 ст. 193, ч. 2 ст. 142, ч. 2 ст. 145, ст. 208, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року), до позбавлення волі на строк 11 (одинадцять) років, з конфіскацією майна;

- вироком Солом`янського районного суду міста Києва від 11 листопада 2008 року, за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 22 червня 2012 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70, 71 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09 березня 2016 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України, до позбавлення волі на строк 1 (один) рік 1 (один) місяць;

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 березня 2018 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23 квітня 2018 року, за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 31 травня 2018 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць;

- вироком Дарницького районного суду міста Києва від 29 листопада 2018 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці;

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 січня 2021 року, за 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 12 лютого 2021 року, за ч. 3 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 3 (три) роки 6 (шість) місяців;

- вироком Оболонського районного суду міста Києва від 09 квітня 2021 року, за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;

- вироком Подільського районного суду міста Києва від 27 серпня 2021 року, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, до позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців;

- вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2025 року, за ч. 4 ст. 185 КК України, до позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, від відбування якого звільнений, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки,

підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000423 від 11 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України,

У С Т А Н О В И В:

25 березня 2026 року до суду надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_6 , затверджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , де він просив:

- застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 строком на 60 (шістдесят) днів;

- визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, - 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб;

- у разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Необхідність застосування вказаного запобіжного заходу, слідчий мотивував тим, що ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними на досудовому розслідуванні доказами.

Слідчий вважав, що є достатньо підстав стверджувати, що ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що підозрюється у вчиненні умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, усвідомлюючи можливість настання таких вкрай несприятливих наслідків, з метою уникнення відповідальності, може змінити своє місце проживання та переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, тоді як міцних соціальних зв`язків, які можуть стримати його від такої поведінки немає.

Слідчий стверджував, що ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки для цього є передумови, адже ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, знову вчинив п`ять епізодів крадіжки чужого майна, постійного джерела доходів не має, має моральне бажання та схильність до вчинення кримінальних правопорушень.

Слідчий вважає, що лише тримання під вартою зможе забезпечити дієвість кримінального провадження та попередить зазначені ним ризики.

Вказував, що особисте зобов`язання неможливо застосувати, з огляду на установлені ризики, а особиста порука, через відсутність поручителів.

Своєю чергою, домашній арешт не забезпечить дієвості кримінального провадження та виконання процесуальних обов`язків ОСОБА_4 , з огляду на високий ступінь ризику вчинення іншого кримінального правопорушення та переховування від органів досудового розслідування та суду.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримала подане клопотання за обставин та підстав зазначених у ньому.

Своєю чергою, підозрюваний ОСОБА_4 просив відпустити його під домашній арешт, оскільки він має місце проживання в м. Біла Церква.

Захисник ОСОБА_5 підтримала позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя заслухавши прокурора, підозрюваного, захисника, дослідивши надані матеріали з кримінального провадження, дійшла до висновку, що клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою (ч. 3 ст. 176 КПК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України, запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; (7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; (8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; (9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Отже, слідчий суддя, під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний перевірити наявність в особи процесуального статусу підозрюваного; обґрунтованість пред`явленої підозри; наявність підстав вважати, що підозрюваний може вчинити одну з дій, передбачених ст. 177 КПК України і на яку посилається прокурор; недостатність більш м`яких запобіжних заходів, для попередження однієї з дій, передбачених ст. 177 КПК України та врахувати, обставини, перелік яких міститься в ст. 178 КПК України.

Отож, для початку слідчий суддя визначається, чи набув ОСОБА_4 процесуальний статус підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_4 повідомлення про підозру вручене 24 березня 2026 року.

Отже, з цієї дати, ОСОБА_4 набув процесуального статусу підозрюваного.

Далі, слідчий суддя вирішує, чи є обґрунтованою пред`явлена ОСОБА_4 підозра.

У КПК України не міститься визначення обґрунтованої підозри.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отож, для вирішення питання про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях, Європейський суд з прав людини визначив фактичний і юридичний критерії обґрунтованості підозри.

За першим з них, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32).

За другим, окрім фактичної сторони, існування «обґрунтованої підозри» у значенні статті 5 § 1 (c) вимагає, щоб факти, на які посилається, можна було розумно вважати такими, що підпадають під один із розділів, що описують злочинну поведінку в Кримінальному кодексі (див. рішення у справі «Влох проти Польщі» (Wloch v. Poland) від 19 жовтня 2000 року, п.109).

Згідно з повідомленням про підозру, ОСОБА_4 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

Однак, 06 березня 2026 року близько о 04 години ОСОБА_4 перебував поблизу магазину «Брусилівські Ковбаси», що належить ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «Брусилівські Ковбаси», що розташований по вул. Ярослава Мудрого, 49, в м. Біла Церква Київської області, та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, проник до середини магазину шляхом пошкодження задньої частини метало-профільної обшивки - яку відірвав руками від стіни магазину. В подальшому, перебуваючи в середині приміщення, ОСОБА_4 під вагами у тумбі столу виявив зачинений металевий сейф, в якому знаходилися грошові кошти в сумі 18 000 гривень. 3 метою відкриття металевого сейфу та заволодіння коштами, які зберігались в ньому, ОСОБА_4 декілька разів кинув сейф на підлогу та наніс декілька ударів руками та ногами. При цьому, ОСОБА_4 , виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця та реалізації свого протиправного умислу, спрямованого на заволодіння грошовими коштами, проте кримінальне правопорушення не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки не зміг зламати - відкрити металевий сейф. Після чого припинив свої протиправні дії та залишив приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Крім цього, 10 березня 2026 року близько о 02 годині 10 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу кав`ярні-книгарні « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташоване по АДРЕСА_2 , що належить ФОП ОСОБА_7 , та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом ривка руками пошкодив вхідні металопластикові двері та проник в приміщення кав`ярні-книгарні, де підійшовши до касової зони, із незамкненого касового апарату викрав готівкові кошти в розмірі 15 722 гривні.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 15 722 гривні.

Крім цього, 17 березня 2026 року о 05 годині 45 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу магазину «Мойдодир», що розташований по б-р. Олександрійський, 20-А, в м. Біла Церква Київської області, що належить ФОП ОСОБА_9 , та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом ривка руками, пошкодив вхідні металопластикові двері та проник в приміщення магазину, де підійшовши до касової зони, із незамкненого касового апарату викрав готівкові кошти в розмірі 29829, 50 гривень.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 29829,50 гривень.

Крім цього, 18 березня 2026 року о 01 годині 11 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу кав`ярні «Брікс», що розташована по АДРЕСА_3 , що належить ФОП ОСОБА_10 , та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом розбиття скла вхідних дверей частиною бруківки, яку знайшов поблизу кав`ярні, проник в приміщення кав`ярні, де підійшовши до касової зони, із незамкненого касового апарату викрав готівкові кошти в розмірі 5000 гривень.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 майнової шкоди на суму 5000 гривень.

Крім цього, 18 березня 2026 року о 22 годині 40 хвилин ОСОБА_4 перебував поблизу кав`ярні «Coffe Rite», що розташована по АДРЕСА_4 , що належить ФОП ОСОБА_11 та в цей час у останнього виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій протиправний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи незаконний характер своїх дій, шляхом ривка руками пошкодив вхідні металопластикові двері та проник в приміщення магазину, де підійшовши до касової зони, викрав бувший у використанні металевий грошовий ящик від касового апарату вартістю 2500 гривень, в якому перебували готівкові кошти в розмірі 4700 гривень.

Після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_11 майнової шкоди на суму 7 200 гривень.

Слідчий суддя вважає, що описані в підозрі обставини та досліджені матеріали з кримінального провадження, підтверджують версію досудового розслідування про те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а також у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), оскільки виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчене з причин, які не залежали від його волі, вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя вважає, що зроблена органом досудового розслідування кваліфікація ґрунтується на вимогах КК України, оскільки обставини зазначені в підозрі об`єктивно вказують на усі ознаки вищевказаних кримінальних правопорушень.

Зроблений висновок ґрунтується на досліджених в судовому засіданні матеріалах з кримінального провадження, а саме копіях: протоколу огляду місця події від 10 березня 2026 року; висновку експерта № СЕ-19/111-26/13266-Д від 16 березня 2026 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18 березня 2026 року; протоколу отримання предметів від 18 березня 2026 року; протоколу огляду документа від 18 березня 2026 року; протоколу отримання предметів від 11 березня 2026 року; протоколу огляду предметів/речей від 11 березня 2026 року; протоколу огляду місця події від 06 березня 2026 року; висновку експерта № СЕ-19/111-26/13267-Д від 16 березня 2026 року; протоколу допиту представника потерпілого ОСОБА_12 від 23 березня 2026 року; протоколу отримання предметів від 16 березня 2026 року; протоколу огляду документу від 17 березня 2026 року; протоколу огляду місця події від 17 березня 2026 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 березня 2026 року; протоколу огляду документу від 18 березня 2026 року; протоколу отримання предметів від 18 березня 2026 року; протоколу огляду предметів/речей від 18 березня 2026 року; протоколу огляду місця події від 18 березня 2026 року; протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 20 березня 2026 року; протоколу огляду документу від 20 березня 2026 року; протоколу огляду предметів/речей від 20 березня 2026 року; протоколу огляду місця події від 18-19 березня 2026 року; протоколу отримання предметів від 24 березня 2026 року; протоколу огляду документу від 24 березня 2026 року; протоколу роз`яснення права на захист від 24 березня 2026 року; протоколу допиту підозрюваного від 24 березня 2026 року.

Отож, слідчому судді доведена обґрунтованість врученої йому підозри, за фактичним та юридичним критеріями.

Варто зауважити, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень (стаття 198 КПК України).

Слідчий суддя зазначає, що слідчий обґрунтовуючи своє клопотання посилався на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зазначає, що згідно із п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що той чи інший ризик буде вважатися наявним за умови встановлення ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Процесуальний закон не вимагає наведення доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме дії, спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню, проте, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності цього.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. v. Switzerland» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Oleksandr Makarov v. Russia», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Поряд з цим, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів (п. 80 рішення ЄСПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя зазначає, що згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином, оскільки за його вчинення санкція передбачає позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий суддя вважає, що таке покарання є вагомим мотивом для майбутньої втечі та переховування підозрюваного ОСОБА_4 .

Слідчим суддею установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 неодружений, непрацюючий, дітей та міцних соціальних зв`язків не має, раніше неодноразово судимий, стосовно нього в судах на розгляді перебувають обвинувальні акти.

Слідчий суддя, що з огляду на незначний час, що пройшов з моменту вручення підозри, вагомість зібраних доказів, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_4 відсутність у нього міцних соціальних зв`язків дійшла висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 може вчинити спроби переховування органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення суворого покарання.

Своєю чергою, слідчий суддя зазначає, що ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення встановлюється на основі його репутації, наявність місця проживання, роботи, наявність криміногенних рис особистості тощо.

Слідчим суддею установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, підозрюється у вчиненні корисливих злочинів, раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень з корисливим мотивом, підозрюється у вчиненні нових.

Слідчий суддя вважає, що відсутність роботи в підозрюваного ОСОБА_4 або інших джерел доходу, з огляду на його репутацію особи, яка вчиняла кримінальні правопорушення з корисливими мотивом, підтверджує, що існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення.

У зв`язку з цим, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отож, зважаючи на наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 5 ст. 177 КПК України, враховуючи обставини визначені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість доказів, на яких ґрунтується підозра; тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному; вік підозрюваного; задовільний стан здоров`я підозрюваного, який немає медичних протипоказань, які перешкоджають утриманню його під вартою; відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем його проживання; відсутність у підозрюваного роботи чи місця навчання; відсутність джерел доходу та майновий стан підозрюваного; наявність у судах інших обвинувальних актів стосовно нього; ступінь ризику вчинення іншого кримінального правопорушення - високий, слідчий суддя погоджується із прокурором, що досягнення мети запобіжного заходу, можливе виключно шляхом застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, у випадку ОСОБА_4 йому має бути визначений розмір застави, як альтернативний запобіжний захід і перелік обов`язків, які передбачені ст. 194 КПК України та які будуть застосовані до нього в разі внесення застави.

Слідчий суддя зазначає, що оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави йому має бути визначений у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави визначається виходячи з обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного інших даних про його особу та установлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. До того ж, він має достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя враховує усі вище наведені обставини та зважаючи на них, вважає, що ОСОБА_4 має бути визначена застава, передбачена п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

Далі, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя має визначити перелік обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які необхідно покласти на підозрюваного ОСОБА_4 у разі внесення застави.

Згідно з ч. 5 ст. 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме:

1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею або судом;

6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності;

7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання;

8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

9) носити електронний засіб контролю.

Отже, слідча суддя вважає, що з огляду на дані про особу ОСОБА_4 установлені ризики, слідчим та прокурором доведена необхідність покладення на ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

За таких обставин, слідчий суддя клопотання слідчого ОСОБА_6 задовольняє.

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання старшого слідчого слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, - задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 травня 2026 року (включно).

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі - 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 (нуль) копійок.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Установити строк дії вказаних обов`язків 2 (два) місяці, з дня внесення застави.

Застава може бути внесена підозрюваним, так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем). Підозрюваний або заставодавець мають право внести заставу в будь-який момент протягом строку дії ухвали.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом п`яти днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений 30 березня 2026 року о 08:30 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_13