Справа № 185/3387/26
Провадження № 1-кс/185/224/26
У Х В А Л А

13 березня 2026 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 11 березня 2026 року за ознаками ст. 290 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

05вересня 2025 року дізнавач СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Павлоградської окружної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 11 березня 2026 року, у якому просить накласти арешт, шляхом заборони на користування, розпорядження та відчуження на вилучені в ході огляду місця події 10.03.2026 року автомобіль марки «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ХТА 2020, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіля марки «Mazda» модель «3» д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, чорного кольору видане ТСЦ № 0546, на ім`я ОСОБА_5 , ключі від вищевказаного автомобіля та бланк довіреності НКЕ 630466, HKK 775604.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначає, що 10.03.2026 року, близько 11 год. 44 хв., гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на експертне дослідження для перереєстрації ТЗ надав автомобіль «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2006 року випуску. В результаті проведеного експертного дослідження ТЗ судовим експертом встановлено, VIN номер якого піддавався змінам (підробний), шляхом механічного знищення останніх п`ятьох знаків « НОМЕР_3 » та послідовним нанесенням на їх місце знаків « НОМЕР_4 » не в умовах заводу виробника.

За даним фактом відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 11 березня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У ході проведення огляду місця події, було оглянуто та вилучено до Павлоградського РВП автомобіль марки «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_5 , чорного кольору, 2006 року випуску, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 автомобіля марки «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, чорного кольору видане ТСЦ № 0546, на ім`я ОСОБА_5 , ключі від вищезазначеного автомобіля та бланк довіреності ЗКЕ 630466, НКК 775604.

Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

11 березня 2026 року постановою дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , вилучене у ході обшуку майно,було визнано, згідно ст. 98 КПК України, речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000084 від 11 березня 2026 року.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи та відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 частини другої цієї статті у випадку, передбаченому пунктом 1, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України, визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен враховувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0000084, за ознаками вчинення кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.

Матеріали клопотання свідчать, що вказане майно має відношення до кримінального провадження і таким чином може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 110, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання дізнавача СД Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000084 від 11 березня 2026 року за ознаками ст. 290 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони на користування, розпорядження та відчуження на вилучені в ході огляду місця події 10.03.2026 року:

- автомобіль марки «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, ХТА 2020;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , автомобіля марки «Mazda», модель «3», д.н.з. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, чорного кольору видане ТСЦ № 0546, на ім`я ОСОБА_5 ;

- ключі від вищевказаного автомобіля та бланк довіреності НКЕ 630466, HKK 775604.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1