печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого: ОСОБА_3 ,

захисників: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві, клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу (інформаційно-аналітичного прогнозування) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 09.07.2024,

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 4-го відділу (інформаційно-аналітичного прогнозування) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , погоджене Заступником генерального прокурора ОСОБА_9 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001348 від 09.07.2024.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0001348 від 09.07.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти рф та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

Відповідно до п. 1 ч. А ст. 4 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими, у розумінні цієї Конвенції, військовополоненими є особи, які потрапили в полон до супротивника й належать до однієї з таких категорій, зокрема особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими необхідно завжди поводитися з ними гуманно. Будь-який незаконний акт чи бездіяльність з боку держави, що тримає в полоні, які спричиняють смерть або створюють серйозну загрозу здоров`ю військовополоненого, що перебуває під її охороною, забороняються та будуть розглядатись як серйозне порушення цієї Конвенції.

Зокрема, жодного військовополоненого не можна піддавати фізичному каліченню.

Відповідно до ст. 14 Женевської конвенції про поводження з військовополоненими за всіх обставин військовополонені мають право на повагу до їхньої особи й честі.

Згідно статті 8 (2) (іі та ііі) Римського статуту нелюдське поводження є воєнним злочином.

Так, під час збройного протистояння військових підрозділів України проти збройних формувань рф та підконтрольним їм незаконних збройних формувань так званих «ДНР» та «ЛНР», низка військовослужбовців з числа захисників та оборонців України потрапили в полон до ворога. Окрім цього представниками держави-агресора систематично здійснювалось безпідставне затримання цивільних осіб.

Після потрапляння у полон військовослужбовців Збройних Сил України та цивільних осіб доставляли, в тому числі, на тимчасово окуповану територію Донецької області, а саме на територію колишньої Калінінської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Донецькій області (№ 27), яка розташована за адресою: вул. Немировича-Данченка, 9, м. Горлівка, Донецька область, де було створено місце для тимчасового утримання військовослужбовців, службовців українських силових структур та цивільних осіб - так звану «Державну бюджетну установу Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарань Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», яка в подальшому 23.01.2023 була перейменована у «Федеральну казенну установу «Виправна колонія № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по ДНР» (далі - «Калінінська виправна колонія»).

На території вказаної установи нагляд за українськими військовополоненими та затриманими цивільними особами здійснювали співробітники так званої «Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» та «Калінінської виправної колонії», яких в подальшому, точний час в ході досудового розслідування не встановлено, але не раніше 09.02.2023, зараховано до особового складу Федеральної служби виконання покарань російської федерації.

При цьому під час утримання на території так званої «Калінінської виправної колонії» до українських військовослужбовців, які набули статусу військовополонених, та затриманих цивільних осіб застосовувались фізичні та психологічні насильства, а також вчинялися дії, які ображають особисту честь і гідність особи, зокрема образливе та принизливе поводження, яке розпочиналось з моменту їх прибуття в установу під час так званої «прийомки» та продовжувалось протягом всього часу їх утримання.

До вчинення протиправної діяльності щодо затриманих цивільних осіб та військовополонених у невстановлений під час досудового розслідування час, але не пізніше лютого 2022 року, невстановленими особами з числа Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки залучено співробітників колонії, зокрема: ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які на той час обіймали посади так званих молодших інспекторів відділу безпеки «Державної бюджетної установи Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на той час обіймав посаду так званого інспектора відділу безпеки «Державної бюджетної установи Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який на той час обіймав посаду так званого помічника чергового помічника начальника «Державної бюджетної установи Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки», ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який на той час обіймав посаду так званого чергового помічника начальника «Державної бюджетної установи Калінінська виправна колонія Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки».

При цьому ОСОБА_18 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , будучи так званими співробітниками «Державної бюджетної установи Калінінської виправної колонії Державної служби виконання покарання Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки» та з 09.02.2023 «Федеральної казенної установи виправної колонії № 4 Головного управління Федеральної служби виконання покарань по Донецькій Народній Республіці» здійснювали нагляд та постійний контроль за військовополоненими та затриманими цивільними особами, а також за вказівкою керівництва колонії здійснювали їх конвоювання та охорону, під час яких відносно останніх з їх боку систематично вчинялось жорстоке поводження, яке виражалось у застосуванні фізичного та психологічного насильств.

15.07.2024 керуючись п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України у зв`язку із оголошенням у розшук підозрюваних досудове розслідування було зупинено.

27.11.2025 з огляду на необхідність у проведенні слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлене.

Постановою заступника Генерального прокурора від 04.12.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001348 продовжено до 3 місяців, тобто до 08.01.2026.

04.12.2025 керуючись п. 2 ч. 1 ст. 280 КПК України, після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій досудове розслідування було зупинено.

23.02.2026 з огляду на необхідність у проведенні слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, які необхідні для закінчення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, досудове розслідування у кримінальному провадженні відновлене.

Таким чином, у кримінальному провадженні 28.03.2026 спливає строк досудового розслідування з дня повідомлення про підозру, однак завершити досудове розслідування до закінчення цього строку неможливо внаслідок виняткової складності кримінального провадження та необхідності проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій, у тому числі:

-розсекретити матеріальні носії секретної інформації щодо організації та проведення негласних слідчих (розшукових) дій та долучити їх до матеріалів кримінального провадження;

-виконати доручення, надані оперативним підрозділам, для встановлення всіх фактичних обставин вчинених підозрюваним злочинів, встановлення співучасників та осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, їх ролі, зв`язку, тощо;

-отримати від правоохоронних, розвідувальних, контррозвідувальних, військових органів запитуваної інформації стосовно встановлених обставин вчинених підозрюваними злочинів, встановлених співучасників та осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, їх ролі, зв`язку, тощо;

-виділити матеріали досудового розслідування стосовно вищевказаних підозрюваних осіб в окремі кримінальні провадження;

-звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування щодо зазначених підозрюваних осіб;

-виконати вимоги ст. 290 КПК України та ознайомити підозрюваних осіб та їх захисників з матеріалами вказаного кримінального провадження;

-скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування та спрямувати на розгляд до відповідного суду.

Проведенню вказаних вище процесуальних дій у тримісячний строк перешкоджають об`єктивні обставини, а саме триваючий характер збройної агресії РФ проти України, що зумовлює неможливість проведення процесуальних дій на тимчасово окупованих територіях України, допиту свідків, потерпілих, які проживають або тимчасового перебувають на таких територіях, допиту військовослужбовців Збройних сил України, у зв`язку з їх участю у бойових діях, а також процесуальна поведінка підозрюваних, які переховуються від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території Донецької області.

З метою виконання завдань кримінального провадження, виникла необхідність у продовженні строку досудового розслідування до шести місяців, у відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 294 КПК України.

Сторона обвинувачення підтримала клопотання та просила задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 в в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно ст. 294 КПК України, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу: 1) до трьох місяців - керівником окружної прокуратури, керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступником Генерального прокурора; 2) до шести місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; 3) до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Згідно ст. 295-1 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування до повідомлення особі про підозру у разі його протиправності та необґрунтованості. Крім підстав, передбачених частиною четвертою цієї статті, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, якщо слідчий не доведе, що додатковий строк необхідний для отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, або для проведення чи завершення проведення експертизи, за умови що ці дії не могли бути здійснені чи завершені раніше з об`єктивних причин, а також якщо досліджені під час вирішення цього питання обставини свідчать про відсутність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення, яка дала підстави для повідомлення про підозру, та/або підозрюваний причетний до цієї події кримінального правопорушення.

Конституційний Суд України в рішенні у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого від 30 січня 2003 року вказав, що поняття «розумний строк досудового слідства» є оціночним, тобто таким, що визначається у кожному конкретному випадку з огляду на сукупність усіх обставин вчинення і розслідування злочину (злочинів). Визначення розумного строку досудового слідства залежить від багатьох факторів, включаючи обсяг і складність справи, кількість слідчих дій, число потерпілих та свідків, необхідність проведення експертиз та отримання висновків тощо. Обов`язковість урахування цілого ряду конкретних обставин справи при визначенні розумності строку зумовила також необхідність вироблення Європейським судом переліку взаємопов`язаних критеріїв. Згідно з практикою Європейського суду розумність тривалості провадження повинна визначатись з урахуванням відповідних обставин справи та з огляду на такі критерії, як, зокрема, складність справи, поведінка заявника, а також органів влади, пов`язаних зі справою (рішення у справах «Пелісьє і Сассі проти Франції» та «Філіс проти Греції»).

Обставинами, що перешкоджали здійснити всі необхідні процесуальні дії раніше є складність кримінального провадження; необхідність послідовного проведення значної кількості слідчих (розшукових) дій, спрямованих на отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду; тривалість проведення експертиз; обставини, які потребують додаткового дослідження, тощо.

Слідчий суддя зауважує, що частинами 4, 5 ст. 295-1 КПК України встановлено вичерпний перелік підстав, за яких слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про продовження строку досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя зауважує, що вимоги щодо проведення розслідування не є обов`язком досягнення результату, але обов`язком вжиття заходів.

Іншими словами, державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, серед іншого, висновки судових експертиз та інше.

Під час розгляду клопотання встановлено, що додатковий строк є необхідним для проведення процесуальних дій, які не були проведені з огляду на тривалість їх виконання.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України», в якому зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

За викладених обставин подане клопотання слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 26, 294, 295-1 КПК України, слідчий суддя. -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001348 від 09.07.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 28 червня 2026 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1