Справа № 344/5116/26
Провадження № 1-кс/344/2252/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2026 року м.Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000009 від 06.02.2026,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджене з прокурором, в обґрунтування якого зазначив, що Відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000009 від 06.02.2026 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із своїм батьком ОСОБА_5 , маючи можливість здійснювати вплив на посадових та службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 , які відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» та примітки до ст. 369-2 КК України є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, з метою особистого збагачення, вчинили умисний корисливий корупційний злочин за наступних обставин.

Так, на початку лютого 2026 року ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_6 , за отримання неправомірної вигоди в сумі 900 доларів США для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_1 запропонували ОСОБА_7 посприяти в отриманні військово-облікового документа без особистого відвідування ІНФОРМАЦІЯ_2 , на що останній погодився.

Після чого, ОСОБА_7 попросив ОСОБА_8 допомоги задля отримання військово-облікового документу на що останній погодився та який за вказівкою ОСОБА_5 надав останньому необхідні документи для виготовлення військово-облікового документа ОСОБА_7 .

У подальшому, 03.03.2026 в ході телефонної розмови ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , повідомив ОСОБА_8 про необхідність надання йому копій документів ОСОБА_9 , а саме паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду, диплома отримання вищої освіти та його фотографії розміром 3х4.

Після цього, 06.03.2026 ОСОБА_8 під час особистої зустрічі із ОСОБА_5 за адресою: м. Коломия по вул. Трильовського, 7, на виконання вказівки останнього передав ОСОБА_5 копій документів ОСОБА_9 , а саме паспорта громадянина України, ідентифікаційного коду, диплома отримання вищої освіти та його фотографії розміром 3х4.

Після цього, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин ОСОБА_5 отримані від ОСОБА_8 документи на ім`я ОСОБА_7 передав ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого та третіх осіб збагачення, за невстановлених досудовим розслідування обставин, здійснили вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 , які видали військово-обліковий документ №3 від 27.02.2026 на ім`я ОСОБА_7 .

Після цього, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин передав військово-обліковий документ №3 від 27.02.2026 на ім`я ОСОБА_7 своєму батькові ОСОБА_5 , який 11.023.2026 даний військово-обліковий документ залишив в приміщенні СТО за адресою АДРЕСА_1 .

У подальшому, 12.03.2026 близько 09 год 00 хв, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , під час телефонної розмови повідомив ОСОБА_8 про готовність військово-облікових документів на ім`я ОСОБА_7 та необхідність надання їм неправомірної вигоди в сумі 900 доларів США, а також надав вказівку ОСОБА_8 прибути на СТО за адресою АДРЕСА_1 , забрати військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_7 та залишити грошові кошти в сумі 900 доларів США тій особі в якої буде забирати військово-обліковий документ.

Після цього, 13.03.2026 близько 12 год 00 хв ОСОБА_8 , на виконання вказівки ОСОБА_5 прибув на СТО за адресою: АДРЕСА_1 , де із гаражного приміщення забрав військово-обліковий документ № НОМЕР_1 від 27.02.2026 на ім`я ОСОБА_7 та залишив для ОСОБА_5 і ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 900 доларів США

12 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

13 березня 2026 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Коломия Івано-Франківської області, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії не тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 повністю підтверджується проведеними слідчими (розшуковими) діями та зібраними в ході досудового розслідування матеріалами, зокрема: протоколами допитів свідків, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів, протоколом про хід проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами проведення обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності

В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Даний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки, підозрюваний, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення ним злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Даний ризик передбачений п. 4 ч.1 ст.177 КПК України, є реальним, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі, може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду;

- вчинити інше кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України є реальним, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі може продовжити вчиняти корупційні кримінальні правопорушення.

Зазначені вище обставини, тяжкість інкримінованого злочину, дані про особу ОСОБА_5 , його соціальні зв`язки, дають підстави вважати про те, що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти заявленим ризикам та дієвості кримінального провадження.

Викладені обставини виправдовують обрання підозрюваному більш впливового, а не більш суворого виду запобіжного заходу. З викладеного вище вбачається, про неможливість запобігання цих ризиків шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник та підозрюваний в судовому засіданні заперечили щодо поданого клопотання, посилаючись на необґрунтованість підозри та просили відмовити в задоволенні клопотання.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Ч.2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З матеріалів клопотання вбачається, що 12 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

13 березня 2026 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується протоколами допитів свідків, протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів, протоколом про хід проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами проведення обшуків та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Враховуючи те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України.

Крім цього, прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.1,4 ч.1 ст. 177 КПК України.

В той же час, прокурором жодним чином не доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 зазначеного вище злочину, характеризуючі особу підозрюваного дані: його вік, стан здоров`я, який раніше не судимий.

Відповідно до ч.8 ст.194 КПК України до підозрюваного, обвинуваченого у вчиненні злочину, за який передбачено основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, може бути застосовано запобіжний захід лише у вигляді застави або тримання під вартою у випадках та в порядку, передбачених цією главою.

Ч. 1 ст. 182 КПК України визначено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину розмір застави визначається у межах від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З точки зору ч. 2 ст. 177 КПК України, в якій визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, визначальними пунктами ст. 184 КПК України будуть п. 3,5,6,7 ч. 1 ст. 184 КПК України. Тобто, саме виклад обставин, які дають змогу обґрунтовано підозрювати особу у скоєнні злочину, та зробити висновок про наявність ризиків, обґрунтування неможливості запобігти ризикам при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів та обґрунтування обов`язків.

Вважається, що застосування запобіжних заходів вже можливо при наявності ризиків. Ризик же в свою чергу це не визначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Варто зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Варто додати, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками можливого вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб.

Враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_5 , його стан здоров"я, а також практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, та не може бути завідомо непомірним для підозрюваного, вважаю що до підозрюваного слід застосувати запобіжний захід у вигляді застави - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Крім цього, вважаю за необхідне у разі внесення застави покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України.

На підставі ст.ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 66560 ( шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26289647, банк отримувача ДКСУ, м.Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, рахунок отримувача UA0002265).

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_5 на строк до 12 травня 2026 року включно обов`язки:

- прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

- не залишати без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду м. Коломия Коломийського району Івано-Франківської області;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 6 ст. 182 КПК України він не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, слідчому судді.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1