СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/1781/26
ун. № 759/5280/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000230 від 26.01.2026 про зміну запобіжного заходу стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Києва, громадянин України, з середньою освітою, одружений, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного за ч. 1 ст. 263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2026, на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Клопотання обґрунтовує тим, що підозрюваний ОСОБА_4 бажає активно сприяти розкриттю кримінального правопорушення, встановленню істини у кримінальному провадженні та всіх обставин вчинення кримінального правопорушення. Проте з моменту затримання ОСОБА_4 та за час його перебування під вартою, жодних слідчих дій за участю останнього не проводились. ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ЗСУ неодноразово брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, внаслідок чого був двічі поранений, а також нагороджений відзнакою міністра оборони України. За місцем несення служби характеризується виключно з позитивного боку, що підтверджується службовою характеристикою. Щодо самовільного залишення військової частини зазначив, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2025 №189/2620/24 ОСОБА_4 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України на підставі ч. 5 ст. 401 КК України для продовження проходження військової служби, а кримінальне провадження - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України. На підставі наведеного, а також у зв`язку зі зменшенням ризиків, просить змінити тримання під вартою ОСОБА_4 на домашній арешт в нічний час доби.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, оскільки з моменту обрання запобіжного заходу нових обставин, на які посилається сторона захисту, не виникло. ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а непроведення з ним слідчих дій з моменту обрання запобіжного заходу не є підставою для зміни чи скасування запобіжного заходу, оскільки у цей період проводяться інші слідчі та процесуальні дії. Щодо тверджень захисника про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за СЗЧ зазначила, що ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2025 його було зобов`язано з`явитися протягом 72 годин до військової частини для продовження військової служби, чого ОСОБА_4 не зробив, натомість повернувся додому та продовжив ухилятися від служби. На підтвердження ризиків вчинення нових злочинів надала суду копії документів про неодноразове притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за місцем проживання. Відтак, вважала, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдино можливим на даній стадії для забезпечення виконання підозрюваним покладених на ОСОБА_4 обов`язків та запобігання встановлених у даному кримінальному провадженні ризиків, які не зменшились та продовжують існувати.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Положеннями ч. 1 ст. 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 201 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя, суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Тобто із вказаних норм випливає, що зміна запобіжного заходу щодо підозрюваного допускається за наявності на те підстав для його заміни, а саме: наявності нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу.

У судовому засіданні встановлено, що у провадженні СВ Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебуває кримінальне провадження №0000230 від 26.01.2026, у якому 27.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2026 застосовано до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.03.2026 з визначенням розміру застави.

При вирішенні питання про необхідність зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що здійснюється за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, враховуючи положення ст. 177, ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано (для даної стадії досудового розслідування) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Стороною захисту не надано в судовому засіданні аргументів та доказів, які би ставили під розумний сумнів обґрунтованість підозри на даній стадії досудового розслідування.

При цьому, оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 28.01.2026, не зменшились та продовжують існувати.

Крім того, слідчим суддею враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вік та стан здоров`я підозрюваного.

Слідчий суддя враховує те, що хоча ОСОБА_4 раніше не судимий, одружений, має постійне місце проживання, однак він самовільно залишив військову частину, за місцем служби та проживання характеризується незадовільно, про що свідчить низка судових рішень про притягнення його до адміністративної відповідальності.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Стороною захисту не надано даних про наявність обставин для зміни запобіжного заходу на більш м`який для запобігання встановленим у даному кримінальному провадженні ризикам.

Відтак наявні в матеріалах клопотання докази є достатніми для висновку, що підозра ОСОБА_4 є обґрунтованою та розумною, встановлені ризики є реальними, а їх запобігання є неможливим шляхом зміни на більш м`який запобіжний захід, тоді як для зміни запобіжного заходу нових обставин, які не розглядалися слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу, не було наведено.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 193, 194, 196, 201, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено 16 березня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1