"03" лютого 2026 р. Справа № 363/487/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

за участі:

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4

розглянувши у закритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Вишгородського районного суду Київської області клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України підозрюваного у кримінальному провадженні за №0007147 від 10.11.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сміла Черкаської області, громадянина України, з середньо спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Вишгородського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

У клопотанні зазначено, що 06.05.2025 ОСОБА_4 призваний на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу начальника 10 мобільного прикордонного загону ДПСУ від 26.08.2025 № 342-ОС солдат ОСОБА_4 зарахований до списків особового складу та всі види забезпечення вищевказаного військового підрозділу.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 04.09.2025 №359-ОС солдата ОСОБА_4 призначено на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія групи логістики відділення підтримки наземних дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » цього ж прикордонного загону.

Вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих

її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав

і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався, діяв на момент вчинення кримінального правопорушення та діє до цього часу.

Відповідно до ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, на особливий період, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Будучи військовослужбовцем військової служби за призивом під час мобілізації, на особливий період, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог

ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, напередодні 06.10.2025 у солдата ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на нез`явлення вчасно без поважних причин на службу

в умовах воєнного стану.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, обіймаючи посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії-водія групи логістики відділення підтримки наземних дій відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_5 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу відповідних командирів (начальників),

о 08 год. 00 хв. 06.10.2025 нез`явився на службу до пункту тимчасової дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 мобільного прикордонного загону ДПСУ, дислокованого в АДРЕСА_2 , та до 08.12.2025 проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до місця служби за наявності реальної можливості для цього.

У подальшому, 08.12.2025 солдат ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий уповноваженими особами Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.5 ст.407 КК України, як нез`явлення військовослужбовцем вчасно без поважних причин на службу тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

У подальшому, в ході досудового розслідування кримінального провадження 09.12.2025 солдат ОСОБА_4 добровільно звернувся

з клопотанням про намір повернутися до військової частини або до військових підрозділів Державної прикордонної служби України (далі ДПСУ) для проходження військової служби.

Крім того, командиром військової частини НОМЕР_3 ДПСУ полковником ОСОБА_5 було надано згоду на продовження проходження підозрюваним ОСОБА_4 військової служби.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вперше вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно надав письмову згоду повернутися для продовження проходження військової служби, а командир військової частини НОМЕР_3 ДПСУ надав письмову згоду на подальше проходження військової служби підозрюваним ОСОБА_4 , прокурор просив суд звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, а кримінальне провадження закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КК України, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У судовому засіданні прокурором було підтримано клопотання про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України з викладених в ньому підстав.

Підозрюваний ОСОБА_4 усудовому засіданні після роз`яснення йому підозри, наслідків та підстав звільнення від кримінальної відповідальності, клопотання прокурора підтримав у повному обсязі, та клопотав перед судом особисто, просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, та у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження. Пояснив, що він дійсно 06.10.2025 нез`явився на службу до пункту тимчасової дислокації відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » 10 мобільного прикордонного загону ДПСУ, дислокованого в АДРЕСА_2 з особистих причин, але 09.12.2025 року він добровільно звернувся із клопотанням про намір повернутися для продовження військової служби. Свою провину визнав у повному обсязі, у скоєному щиро розкаявся, висловив бажання та намір продовжити військову службу, обіцяв більше порушень не допускати.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та подане клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України. Вказаний факт не заперечувався ОСОБА_4 та був визнаний ним під час підготовчого судового засідання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом: у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2, 12 ПП ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» від 23.12.2005 року № 1 - умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті.

Суди повинні враховувати, що в ряді норм Особливої частини КК України (зокрема, ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 114, ч. 3 ст. 175, ч. 4 ст. 212, ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 258, ч. 6 ст. 260, ч. 3 ст. 263, ч. 4 ст. 289, ч. 4 ст. 307, ч. 4 ст. 309, ч. 4 ст. 311, ч. 3 ст. 369, ч. 4 ст. 401) передбачено спеціальні підстави звільнення від кримінальної відповідальності. У всіх зазначених випадках за наявності обставин, передбачених конкретною нормою закону, суд зобов`язаний звільнити відповідних осіб від кримінальної відповідальності.

У ч. 5 ст. 407 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем, а також нез`явлення його вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

У ч. 5 ст. 401 КК України встановлено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Положення ст. 401 КК України доповнено приписом ч. 5 шляхом прийняття Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану» № 3902-IX від 20.08.2024 року, який набрав законної сили 07.09.2024 року.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Положеннями Закону України № 3902-IX від 20.08.2024 року передбачено право суду за наявності визначених умов звільнити від кримінальної відповідальності особу, яка обвинувачується, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Вказане свідчить про можливість відмови держави від кримінально-правового переслідування особи, що обвинувачується у вчиненні певного кримінального правопорушення, за наявності для того відповідних умов. Відповідно це кореспондує праву особи не зазнавати такого переслідування, якщо наявні умови для звільнення від кримінальної відповідальності. Наведені обставини свідчать про те, що положення Закону України № 3902-IX від 20.08.2024 року пом`якшують становище осіб, які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК України.

Аналіз ч. 5 ст. 401 КК України дає можливість зробити висновок, що звільнення особи від кримінальної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, можливе при дотриманні наступних умов: 1) особа вперше в період дії воєнного стану вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 КК України; 2) особа добровільно звернулася з клопотанням про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби; 3) наявність письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше в період дії воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за ст.407 та ст. 408 КК України жодного разу не притягався.

Також судом встановлено, що 09.12.2025 року ОСОБА_4 добровільно висловив намір повернутися для продовження проходження військової служби.

Таким чином, судом встановлено, що після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 добровільно повідомив правоохоронним органам про свій намір повернутися до несення військової служби.

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_6 -майора ОСОБА_6 полковник ОСОБА_7 20.01.2026 надав письмову згоду на проходження військової служби солдатом ОСОБА_4 в Головному центрі, згідно вимог ч.5 ст. 401 КК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений розуміє підстави та наслідки закриття провадження відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, звільнення його від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав, безумовної можливості судового розгляду провадження з його вирішенням по суті.

Таким чином, судом встановлено наявність всіх умов, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, для звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 вперше в умовах воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, добровільно звернувся з клопотанням про намір продовжити проходження військової служби, добровільно вжив заходів щодо повернення до військової служби, а командування військової частини надало письмову згоду на проходження ОСОБА_4 військової служби. ОСОБА_4 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності з цих підстав, а також проти закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 284 КПК України, зокрема у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Вирішуючи питання можливості звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, суд враховує конкретні обставини та факти вчиненого правопорушення, обставини, що зумовили вчинення ОСОБА_4 правопорушення, тяжкість вчиненого правопорушення, визнання ОСОБА_4 вини у вчиненому правопорушенні, щире каяття щодо своєї поведінки та усвідомлення її суспільної небезпечності, факт добровільного з`явлення ОСОБА_4 до правоохоронних органів, факт добровільного прийняття ОСОБА_4 рішення про повернення до військової служби.

За наведених обставин суд вважає за можливе застосувати право, визначене ч. 5 ст. 401 КК України, та звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Крім того, за положеннями ч.2 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці, стосовно яких судом постановлено ухвалу про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності на підставі, передбаченій ч.5 ст. 401 КК України, зобов`язані невідкладно, але не пізніше трьох діб після набрання такою ухвалою законної сили, прибути до вказаних в ухвалі військових частин (місць проходження військової служби) для продовження проходження військової служби. З дня прибуття до військових частини (місць проходження військової служби), але не пізніше набрання такою ухвалою законної сили, для таких військовослужбовців військова служба та дія контракту продовжуються, поновлюються виплата грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення, пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

Відповідно до ст. 203 КПК України - ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження або винесення ухвали про скасування запобіжного заходу в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 534 КПК України судове рішення, що звільняє обвинуваченого з-під варти, виконуються в цій частині негайно після їх проголошення в залі судового засідання.

Враховуючи вищенаведене, відповідно до положень ст. 203 КПК України, дія ухвали суду про продовження строку обраного обвинуваченому раніше запобіжного заходу у виді тримання під вартою припиняє свою дію, а останній підлягає негайному звільненню з-під варти в силу вимог ч. 3 ст. 534 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2025 щодо підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із утриманням на гауптвахті ЦУ ВСП по м. Києву та Київської області до 04.02.2026 включно.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід слід скасувати, оскільки в ньому відпала потреба, в зв`язку з закриттям провадження.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Кримінальним правопорушенням шкоди не завдано, цивільний позов в межах кримінального провадження не подавався.

Керуючись ч. 5 ст. 407, ч.5 ст.401 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 288, 314, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 про звільнення підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за № 0007147 від 10.11.2025 року, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Кримінальне провадження №0007147 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.11.2025 року, щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 ДПСУ після набрання ухвалою суду законної сили невідкладно прийняти/поновити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військову службу у військовій частину НОМЕР_4 , а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідкладно, але не пізніше 72 годин після набрання такою ухвалою суду законної сили, прибути до військової частини НОМЕР_3 ДПСУ для проходження військової служби.

Зобов`язати командира військової частини НОМЕР_3 ДПСУ повідомити Вишгородський районний суд Київської області та Дарницьку спеціалізовану прокуратуру у сфері оборони Центрального регіону про прийняття/поновлення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на військовій службі у військовій частини НОМЕР_3 ДПСУ.

Застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням на гауптвахті ЦУ ВСП по м. Києву та Київської області до 04.02.2026 включно відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 скасувати.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 звільнити з під варти в залі суду, якщо на гаупвахті ЦУ ВСП по м. Києву та Київської області відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1