ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4968/26
провадження № 1-кс/753/723/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" березня 2026 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 , подану в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні № 0000428,

В С Т А Н О В И В:

10.03.2026 до слідчого судді надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , щодо бездіяльності слідчого Дарницького УП ГУНП у м. Києві, яка, на думку заявника, полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна, а саме грошових коштів у сумі 1 800 доларів США та 500 грн.

Скарга обґрунтована тим, що 11.03.2024 на підставі ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва за місцем проживання ОСОБА_4 проведено обшук, під час якого вилучено грошові кошти у сумі 1 800 доларів США, 500 грн., та мобільний телефон. Вказане майно, на думку сторони захисту, є тимчасово вилученим. При цьому на мобільний телефон у подальшому було накладено арешт, тоді як щодо грошових коштів питання про арешт не вирішувалося, що, на переконання заявника, свідчить про обов`язок їх повернення.

Адвокат подав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Прокурор в судове засідання не прибув. Надано матеріали кримінального провадження № 0000428.

Дослідивши матеріали скарги та оглянувши матеріали кримінального провадження № 0000428, слідчий суддя встановив наступне.

'Досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000428 здійснюється слідчими Дарницького УП ГУНП у м. Києві. Відомості про кримінальне правопорушення внесено до ЄРДР 25.02.2024 за фактом відкритого викрадення майна ОСОБА_5 , зокрема грошових коштів, мобільного телефону та інших речей.

У межах цього провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 29.02.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 з метою відшукання та вилучення, зокрема, грошових коштів та речей, що належать потерпілій.

Підставою для такого рішення стали наявні у матеріалах провадження відомості про можливу причетність ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, зокрема її обізнаність щодо наявності у потерпілої значної суми коштів, спільне перебування на місці події та контакти з підозрюваним напередодні злочину.

11.03.2024 під час проведення обшуку за вказаною адресою вилучено мобільний телефон та грошові кошти.

Як вбачається з протоколу обшуку, ОСОБА_4 не заперечувала проти вилучення коштів і не заперечувала їх належність потерпілій.

Постановою слідчого від 11.03.2024 вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

У подальшому ухвалою слідчого судді від 13.03.2024 накладено арешт на мобільний телефон, при цьому питання щодо арешту грошових коштів не порушувалося.

Звернення адвоката із запитом щодо повернення майна залишено без задоволення, при цьому орган досудового розслідування зазначив, що вилучення грошових коштів здійснено на підставі ухвали суду.

Відповідно до положень статті 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте в результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла врегульований статтею 236 КПК України, якою, зокрема, передбачено, що обшук на підставі ухвали слідчого судді повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети обшуку, при цьому вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (частини п`ята, сьома).

За визначенням, наведеним у частині першій статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно з частиною другою цієї норми тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

За приписами статті 168 КПК України тимчасово вилучити майно може кожен, хто законно затримав особу в порядку, передбаченому статтями 207, 208, 298-2 цього Кодексу. Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу (якщо слідчий, прокурор не подав клопотання про арешт тимчасово вилученого майна не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна; якщо слідчий суддя не постановив ухвалу про арешт майна протягом сімдесяти двох годин з дня надходження до суду клопотання); 4) у разі скасування арешту; 5) за вироком суду в кримінальному провадженні щодо кримінального проступку (частина перша статті 169 КПК України).

Системний аналіз наведених положень кримінального процесуального закону в їх системній сукупності дає підстави для висновку, що вилучене під час обшуку майно, з метою відшукання якого і проводився обшук, не є тимчасово вилученим майном, і внесення слідчому судді клопотання про накладення арешту на таке майно закон не вимагає. Законною підставою для зберігання такого майна в органі досудового розслідування є ухвала слідчого судді та протокол обшуку.

Отже ураховуючи, що грошові кошти зазначені у переліку речей, щодо яких слідчим суддею надавався дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, і є речовими доказами, такі кошти не мають статусу тимчасово вилученого майна.

Враховуючи, що грошові кошти прямо зазначені в переліку речей, на вилучення яких слідчим суддею було надано дозвіл в ухвалі про обшук, та визнаються речовими доказами, вони не набувають статусу тимчасово вилученого майна.

Отже, слідчий діяв правомірно, відмовивши у поверненні зазначених коштів ОСОБА_4 , і підстав для задоволення скарги немає.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий діяв у межах закону, а тому підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись ст.ст. 306, 307 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , поданої в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого щодо неповернення майна у кримінальному провадженні № 0000428 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1