№ провадження 1-кп/208/616/26
ВИРОК

Іменем України

20 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

за участю в режимі відео конференції:

обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши справу кримінального провадження № 0000936 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новогродівка Донецької області, громадянин України, одружений, освіта професійно-технічна, працює машиністом на ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ», має на утриманні неповнолітню доньку 2013 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до наказу начальника ГУ НП в Донецькій області № 48 о/с від 20.01.2021 року, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 призначено на посаду інспектора відділу реагування патрульної поліції Покровського РУП.

Старшого сержанта поліції ОСОБА_8 призначено на посаду поліцейського відділу реагування патрульної поліції Покровського РУП.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є представниками органу виконавчої влади.

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейські Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_9 та ОСОБА_10 під час виконання покладених на поліцію повноважень є представниками держави, а їх законні вимоги є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами.

Таким чином, поліцейські Покровського РУП ГУНП в Донецькій області ОСОБА_7 та ОСОБА_8 постійно здійснюють функції представника влади та відповідно до Примітки 1 ст. 364 Кримінального кодексу України є службовими особами.

У відповідності до посадових інструкцій інспектора Колосова та поліцейського відділу реагування патрульної поліції Покровського РУП Мурого, під час несення служби вони зобов`язані: своєчасно реагувати на заяви та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення або події з метою охорони прав і свобод людини, запобігати загрозам публічної безпеки та порядку, або припинення їх порушення, застосовувати поліцейські превентивні заходи, визначені статтями 31-41 Закону України «Про Національну поліцію», надавати населенню всебічну допомогу, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, а також складати у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення та здійснювати, у визначених законом випадках, провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Згідно розташування сил та засобів відділу реагування патрульної поліції, задіяних на охорону публічної безпеки та порядку на території м. Покровськ Донецької області на 29.11.2024 - 30.11.2024 року, інспектора відділу реагування патрульної поліції Покровського РУП Колосова та поліцейського відділу реагування патрульної поліції Покровського РУП Мурого, задіяно в наряд до групи реагування патрульної поліції для несення служби по забезпеченню публічної безпеки і порядку, а також реагування на заяви і повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення та інші події на території м. Покровськ Донецької області із визначенням часом несення служби з 08.00 години 29.11.2024 року до 08.00 години 30.11.2024 року.

О 08.00 годині 29.11.2024 року, інспектор ОСОБА_9 та поліцейський ОСОБА_10 перебуваючи на чергуванні у складі групи реагування патрульної поліції на службовому автомобілі «Mitsubishi L200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , отримавши контрольний лист та портативний відеореєстратор (бодікамеру) Tescar BDC-43-GWCP, серійний номер DSJ_0000000_000004, заступили на маршрут патрулювання по місту Покровськ Донецької області.

О 22.30 годині 29.11.2024 року, на лінію «102» надійшло повідомлення працівника УКР ГУНП в Донецькій області про те, що біля гуртожитку, який розташований у м. Покровськ, мікрорайон «Південний», 7А, на проїжджій частині зупинено легковий автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номер НОМЕР_2 , який рухався з порушенням правил ПДР та на дорозі.

При прибутті на місце події, на підставі Постанови КМУ «Про затвердження Порядку перевірки документів осіб, огляду речей, транспортних засобів, багажу та вантажів, службових приміщень і житла громадян під час забезпечення заходів правового режиму воєнного стану», Закону України «Про правовий режим воєнного стану», ст. 15 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» та ст. ст. 32, 34 Закону України «Про Національну поліцію», інспектором ОСОБА_9 та поліцейським ОСОБА_10 , прийнято рішення про перевірку документів, і встановлено особу ОСОБА_4 , який керував транспортним засобом.

Також, під час перевірки встановлено, що ОСОБА_11 має ознаки алкогольного сп`яніння, і вбачаючи в діях останнього ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, поліцейські повідомили останнього про те, що відносно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення.

О 00.10 годині 30.11.2024 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, у ОСОБА_11 раптово виник злочинний умисел, направлений на пропозицію надання неправомірної вигоди з метою уникнення адміністративної відповідальності.

Реалізуючи зазначений протиправний умисел, ОСОБА_11 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи в своїх особистих інтересах, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, будучи достовірно обізнаним, що поліцейський ОСОБА_9 виконує функції представника влади та є службовою особою, запропонував останньому неправомірну вигоду у сумі 2 000 гривень за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Поліцейський ОСОБА_9 відмовився від пропозиції та попередив ОСОБА_11 про протиправність та кримінальну караність його дій, однак останній продовжив пропонувати неправомірну вигоду, після чого працівник поліції повідомив про вчинення вказаного кримінального правопорушення на лінію «102» ГУНП в Донецькій області.

Умисні дії ОСОБА_11 кваліфіковані за ч.1 ст. 369 КК України як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення цією службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням її службового становища.

У судовому засіданні обвинувачений вважав недоцільним дослідження доказів щодо його винуватості, так як свою вину у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення, обставини його скоєння, визнає у повному обсязі. Ці обставини розуміє вірно, це його добровільна та достеменна позиція. Розуміє, що буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Обвинувачений пояснив суду, що події мали місце в місті Покровськ Донецької області, в ніч з 29 на 30 листопада 2024 року. На той час він володів автомобілем. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння рухався містом, проїжджав повз гуртожиток, біля якого перебували працівники поліції. Зазначені працівники зупинили його та встановили, факт перебування його за кермом транспортного засобу у стані алкогольного сп`яніння. Усвідомлюючи ситуацію, він запропонував інспекторам неправомірну вигоду. Працівники поліції попередили його про кримінальну караність цього діяння, однак він продовжив її пропонувати. Свою вину визнає повністю та щиро кається.

Враховуючи клопотання ОСОБА_11 про недоцільність дослідження у судовому засіданні доказів його винуватості, позицію прокурора, який не заперечував, при з`ясуванні обставин справи та доказів на їх підтвердження, обмежитись допитом обвинуваченого, суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, вважаються встановленими в судовому засіданні, не потребують окремого дослідження у ході судового розгляду і це враховується судом при постановленні вироку.

Аналізуючи викладене за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та визначеного обсягу доказів на їх підтвердження, керуючись законом, оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинуваченого в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за не вчинення цією службовою особою в інтересах того, хто пропонує, будь-якої дії з використанням її службового становища.

Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає визнання ним своєї вини та щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, суд вважає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Норми кримінального законодавства наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Санкція ч. 1 ст. 369 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_11 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який вину визнав повністю, раніше не судимий, одружений, має на утримані неповнолітню доньку, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується за місцем роботи, скарг на його поведінку у побуті за місцем мешкання не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра він не перебуває, враховує наявність обставин які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обране покарання не повинно становити істотну диспропорцію, тобто бути адекватним вчиненому та не становити «особистого надмірного тягаря для особи», повинно відповідати справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Міра покарання встановлюється судом з урахуванням вищезазначених обставин справи, з врахуванням позиції державного обвинувачення.

У справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»

При призначенні конкретній особі покаранні, тобто його індивідуалізації, виявляється каральна політика держави, яка поєднує в собі реалізацію різних цілей державного реагування на випадки вчинення злочинів, так як метою покарання згідно із законом України про кримінальну відповідальність є не лише кара, яка є другорядною, а й виправлення особи, запобігання вчиненню нею та іншими особами нових злочинів, і вона не може бути досягнута виключно за рахунок суворості призначеного покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Враховуючи принцип індивідуалізації покарання, думку учасників судового засідання, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_11 можливо шляхом призначення йому покарання у виді штрафу.

На думку суду, зазначене покарання є законним, справедливим та цілком достатнім для подальшого виправлення обвинуваченого та попередження вчиненням нового кримінального правопорушення.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 гривень на користь держави.

Речові докази по справі портативний відеореєстратор (бодікамера) Tecsar BDC-43-GWCP, номер 4, серійний номер DSJ_0000000_000004, який знаходяться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, знявши арешт, повернути Покровському РУП ГУНП в Донецькій області;

- оптичний диск DVD-RW, який знаходяться у матеріалах кримінального провадження, зберігати при справі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд міста Кам`янського, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1