Справа 522/1260/26
Провадження 1-кп/522/2410/26
УХВАЛА

24.02.2026 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні за ЄРДР № 0001206 від 27.11.2025, відносно :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, який має на утриманні: двох неповнолітніх дітей: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір особу з інвалідністю ІІ групи, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляд надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

У судовому засіданні прокурор вважав за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту та заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого терміном на шістдесят днів, посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Потерпілий ОСОБА_6 не заперечував проти призначення судового розгляду та підтримав клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_5 не заперечувала проти призначення кримінального провадження до судового розгляду, проте заперечувала проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу стосовно її підзахисного у вигляді тримання під вартою, вважала заявлені прокурором ризики не обґрунтованими та просила застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на відомості щодо особи обвинуваченого, зокрема його позитивні характеристики.

Крім того, захисник заявила клопотання про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2025, а саме: автомобіль марки та моделі «HYUNDAY GENESIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , посилаючись на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, експертизи проведені, а тому потреба в подальшому застосуванні зазначеного заходу забезпечення судового провадження відпала.

Обвинувачений ОСОБА_4 погодився з позицією свого захисника, просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Прокурор заперечував проти клопотання про скасування арешту майна, посилаючись на те, що транспортний засіб «HYUNDAY GENESIS» р/н НОМЕР_1 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та питання щодо нього підлягає вирішенню під час прийняття кінцевого рішення у провадженні.

Потерпілий ОСОБА_6 у вирішенні питання поклався на розсуду суду.

Вислухавши думки учасників судового провадження, дослідивши наявні матеріали, суд встановив наступне.

Обвинувальний акт в цілому відповідає вимогам ст. 291 КПК України, кримінальне провадження підсудне Приморському районному суду м. Одеси, підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України для закриття кримінального провадження або повернення обвинувального акту прокурору не встановлено.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому провадженні, суддею одноособово.

Під час вирішення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 22.01.2026 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави, до 28.02.2026.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_4 хоча раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей та матір, яка є особою з інвалідністю, проте з посиланням на вагомі докази, перелік яких зазначений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991 зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

При цьому, суд враховує, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений (підозрюваний) може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицький проти Польщі», «Храїда проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Суд звертає увагу на те, що КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

Отже, враховуючи суворість передбаченого законом покарання у випадку визнання обвинуваченого винуватим, суд приходить до висновку доведеність прокурором продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховування обвинуваченого від суду.

При цьому зважаючи викладені обставини, суд вважає, що жодний інший запобіжний захід не буде здатний запобігти зазначеному ризику.

Крім того, у зв`язку з характером злочину у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , наявністю обставини, передбаченої п.2 ч.4 ст.183 КПК України, а саме: вчинення злочину, що спричинив загибель людини, суд не вважає за можливе визначити розмір застави у якості альтернативного запобіжного заходу.

Вирішуючи клопотання сторони захисту про скасування арешту майна, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідності до ч. 2 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що 27.11.2025 автомобіль «HYUNDAY GENESIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 08.12.2025 (справа № 947/44423/25, провадження № 1-кс/94718278/25) було накладено арешт на транспортний засіб «HYUNDAY GENESIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 .

Метою накладення арешту є збереження вказаного майна в якості речового доказу у кримінальному провадженні та з метою проведення експертиз.

З урахуванням викладених обставин, суд приходить до висновку, що захисником ОСОБА_5 не наведено достатніх обґрунтувань, з посиланням на належні та допустимі докази того, що в застосуванні арешту у даному кримінальному провадженні відпала потреба, а тому клопотання про скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 31,32, 110, 177-183, 314, 315, 331, 370,372, 376, 392, 395, 532 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, у залі судового засідання №107 Приморського районного суду м. Одеси за адресою: м. Одеса, вул. Балківська, 33 27.02.2026 о 13:30.

Судовий розгляд кримінального провадження провадити у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Викликати у судове засідання учасників судового провадження.

Клопотання прокурора задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 60 днів, тобто строк дії ухвали до 24.04.2026, з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала, в частині запобіжного заходу, може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали в іншій частині можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1