Справа № 182/1285/26
Провадження № 1-кп/0182/844/2026
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.03.2026 м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2026 за № 0000018 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження - с. Підстепне Апостолівського району Дніпропетровської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, зареєстрована у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, заміжня, на утриманні має трьох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачена ОСОБА_2 проживає разом зі своїми малолітніми дітьми: донькою ОСОБА_6 , сином ОСОБА_7 та донькою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , з якими перебуває у сімейних відносинах, маючи взаємні права та обов`язки.

23 січня 2026 року у вечірній час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, між ОСОБА_2 , яка знаходилася у приміщенні спальної кімнати за адресою: АДРЕСА_2 та її малолітнім сином ОСОБА_9 виникла словесна сварка з приводу непослуху останнього.

Під час словесного конфлікту у ході раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_2 виник протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень своєму малолітньому сину ОСОБА_9 .

У той же день, у вечірній час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_2 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень малолітньому ОСОБА_9 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, обравши фізичне насильство, як форму домашнього насильства відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», підійшла до малолітнього ОСОБА_9 та відкритою долонею руки нанесла йому один удар в праву тім`яну область голови та не менше п`яти ударів (точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) в область грудної клітини та лівого плеча останнього.

Далі, продовжуючи реалізовувати свій єдиний протиправний умисел, ОСОБА_2 , застосувавши силу, заштовхала малолітнього ОСОБА_9 до приміщення ванної кімнати вказаної квартири, де відкритими долонями рук нанесла декілька ударів в область обличчя з права та зліва останнього, після чого обхопила своїми руками шию малолітнього ОСОБА_9 заштовхала останнього у ванну, де облила його водою, та, схопивши своїми руками в області кистей обох рук малолітнього ОСОБА_9 , штовхнула останнього правим та лівим боком тулуба об стіну та бічну поверхню ванної. Далі ОСОБА_2 , перебуваючи в положенні стоячи до сина, який стояв повернутий до неї спиною, нанесла один удар босою ногою в область спини малолітнього ОСОБА_9 , від якого останній не втримав рівновагу та впав до приміщення коридору в положенні лежачи на животі.

Далі ОСОБА_2 , діючи умисно, відкритими долонями рук нанесла декілька ударів (точну кількість ударів в ході досудового розслідування встановити не представилося можливим) в область спини лежачого на підлозі малолітнього ОСОБА_9 , чим спричинила останньому згідно висновку експерта № 68 від 30.01.2026 тілесні ушкодження у вигляді: садна волосяної частини голови, синців обличчя, внутрішньо шкіряних крововиливів шиї, синця лівої надключичної області, синців та внутрішньо шкіряних крововиливів лівого плеча, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно п. 2.3.5. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Своїми умисними діями, які виразилися у спричиненні умисного легкого тілесного ушкодження, ОСОБА_2 вчинила кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Історія провадження

27 лютого 2026 року прокурор Нікопольської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_10 надіслала до Нікопольського міськрайонного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення /кримінальний проступок/ за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.01.2026 за № 0000018 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення /кримінального проступку/, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрювана беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Позиції учасників судового провадження

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акту письмові заяви.

Так, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченої ОСОБА_2 , яку вона підписала у присутності захисника - адвоката ОСОБА_11 , відповідно до якої вона беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згодна зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодна з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с. 15-17). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості обвинуваченою, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_12 надано також письмову заяву, в якій остання погодилася зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначила, що вона ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилася з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с. 14).

Обґрунтування позиції суду

Враховуючи, те, що ОСОБА_2 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_2 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини і згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, заяву законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ОСОБА_12 , в якій вона зазначає, що згодна з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченої та законного представника малолітнього потерпілого, суд вважає, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оцінка судом встановлених органом досудового розслідування обставин

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: електронного рапорту про подію від 25.01.2026; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 25.01.2026 від ОСОБА_12 ; форми оцінки ризиків вчинення домашнього насильства від 25.01.2026; заяви ОСОБА_2 про надання дозволу на проведення огляду приміщення; протоколу огляду місця події від 02.02.2026 з доданою до нього фото-таблицею; протоколу проведення слідчого експерименту від 30.01.2026 за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_9 за участю законного представника малолітнього ОСОБА_12 та психолога ОСОБА_13 з доданими до нього додатку та фото-таблиці; заяви ОСОБА_12 про надання дозволу на проведення огляду мобільного телефону; протоколу огляду мобільного телефону від 11.02.2026 з доданими до нього фото-таблицею та диску з аудіофайлами; заяви ОСОБА_12 про надання документів для долучення до матеріалів кримінального провадження; протоколу огляду документів від 23.02.2026 з доданими до нього копіями документів; висновку експерта № 68 від 30.01.2026; висновку експерта (додатковий) № 117 від 13.02.2026; акту обстеження житлово-побутових умов проживання дітей від 26.01.2026; акту проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_9 .

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваній було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вчинення ОСОБА_2 даного кримінального проступку не оспорюється.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_2 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин; особу винної.

Так, обвинувачена ОСОБА_2 раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася (Том № 1 а.п. 248), має постійне місце проживання, за яким характеризується задовільно (Том № 2 а.п. 5). Також суд ураховує що обвинувачена на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Том № 2 а.п. 4; Том № 1 а.п. 250). Не працює, заміжня (Том № 1 а.п. 203), на утриманні має трьох малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (Том № 1 а.п. 204, 206, 208).

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_2 , суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебуває у сімейних відносинах (п. 6-1 ч. 1 ст. 67 КК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано її дії, у виді штрафу.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Речові докази

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватою у пред`явленому їй обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України і призначити покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) грн.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: ОСОБА_1