У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року сел. Підволочиськ

Слідчий суддя Підволочиського районного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого групи слідчих старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000036 від 23 березня 2026 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: с. Старий Скалат, місце проживання - АДРЕСА_1 , місце реєстрації АДРЕСА_1 , одружений, з середньою спеціальною освітою, військовослужбовець, -

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання.

26 березня 2026 року старший слідчий СВ відділення поліції №1 Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області лейтенант поліції ОСОБА_6 в кримінальному провадженні №0000036 від 23 березня 2026 року звернувся до слідчого судді Підволочиського районного суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 . підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України

Клопотання обґрунтоване тим, що першим слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000036 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23 березня 2026 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у цьому ж кримінальному провадженні;

- продовжити злочинну діяльність;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.

II. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував причетність до вказаного правопорушення, щодо перебування у СЗЧ не заперечував. Підтримав позицію свого захисника

2.3 Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 , заперечував проти задоволення клопотання та просив застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю його фактичного поживання та зменшити розмір застави, вважає, що зазначений у клопотанні розмір застави є занадто великим для сплати підозрюваним.

III. Мотиви слідчого судді.

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

25 березня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обстави.

В ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_5 , який перебуває у неприязних відносинах з своєю дружиною ОСОБА_7 , яка проживає на домоволодінні свого батька ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , на грунті ревнощів, виник злочинний умисел направлений на умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне знищення та пошкодження чужого майна, вчинений шляхом підпалу, 23 березня 2026 року у нічну пору доби, близько 00:10 год., ОСОБА_5 , проник через металеві ворота на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 яке належить ОСОБА_8 та підійшовши до складського приміщення (дерев`яної конструкції з шиферним дахом) використавши джерело відкритого полум`я (сірники, запальничку), здійснив підпал сухого сіна, впевнившись, що полум`я розповсюдилося. Виконавши усі дії, які вважав за потрібне для доведення кримінального правопорушення до кінця, зник з місця події. Внаслідок вказаних дій дерев`яна конструкція складу та майно яке в ній зберігалось, були знищені та пошкоджені відкритим полум`ям, чим спричинив ОСОБА_8 матеріальну шкоду.

25.03.2026 о 07 год. 47 хв. ОСОБА_5 був затриманий старшим слідчим СВ ВП №1 Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області ОСОБА_6 , в порядку ст. 615 КПК України.

Щодо обґрунтованості підозри.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування "обґрунтована підозра". Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування "поза розумним сумнівом", який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях "Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства", "Нечипорук та Йонкало проти України" під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри повністю підтверджується доказами зібраними під час досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, а саме :

- протоколом огляду місця події від 23.03.2026;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 23.03.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 23.03.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 23.03.2026;

- протокол огляду аудіозапису від 25.03.2026;

- протокол додаткового допиту свідка ОСОБА_7 від 25.03.2026;

- протокол обшуку від 25.03.2026;

- повідомлення про підозру від 25.03.2026;

- протокол затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 25.03.2026;

- протокол допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.03.2026;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбачених ч.2ст. 194 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування "обґрунтована підозра" обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Клішин проти України" наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч. 2ст. 194 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі "Ілійков проти Болгарії").

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_5 самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 згідно акту службового розслідування та третім слідчим відділом Територіального управління ДБР, розташованого у місті Рівне здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001506 від 28.02.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України, таким чином ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_5 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може безперешкодно виїхати з місця проживання, таким чином переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, і тривалий час не повертатися до місця постійного проживання з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваного.

3.7 Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Даний ризик підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 не одноразово вчиняв кримінальні правопорушення за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст. 125, ч.3 ст. 296, ч. 1 ст. 162, ч. 4 ст. 358 Кримінального кодексу України та востаннє за ч. 3 ст. 296 КК України, тому перебуваючи на волі, не маючи постійного джерела доходу, відсутні міцні соціальні зв`язки, підозрюваний може вчинити інші кримінальні правопорушення.

3.8. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_5 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваного кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватого у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.9. Щодо визначення розміру застави

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

У рішенні "Мангурас проти Іспанії" (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути врахована наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Враховуючи вищезазначене, а також розмір предмету кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, застава у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб не становитиме надмірного тягаря для ОСОБА_5 та не є непомірним для нього. Зазначений розмір застави є значним та цілком здатним забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а ризик її втрати буде фактором, який стримуватиме підозрюваного від реалізації наявних ризиків.

3.10. Щодо покладення на підозрюваного обов`язків

У разі внесення застави, з метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання позапроцесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти у випадку внесення застави.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, враховуючи обґрунтованість підозри та наявність підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, вважаю за необхідне застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів.

Керуючись статтями 177 - 178, 182, 183, 193-197, 369 - 372 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Обрати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 23 травня 2026 року.

Визначити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166400 (сто шістдесят шість тисяч чотириста ) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок UA0003454, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26198838, банк отримувача - ДКСУ, м. Київ, Код банку отримувача (МФО)- 820172 , отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Тернопільській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки строком до 23 травня 2026 року, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме : з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у цьому ж кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 8, ч. 10, ч. 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1