ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1921/25
УХВАЛА

"23" лютого 2026 р. смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в селищі Петриківка в залі суду кримінальне провадження № 0000747 від 25.07.2025 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України не зареєстрованого; доставленого в Україну в порядку видачі осіб, які вчинили кримінальне правопорушення (екстрадиція) з ФР Німеччина, утримується під вартою в ДУ «Закарпатська установа виконання покарань № 9»,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 Кримінального Кодексу України,-

В С Т А Н О В И В

У Петриківському районному суді Дніпропетровської області перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження; судове засідання призначено на 23.02.2026 року 13-00 год.

До суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 про направлення матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Клопотання обґрунтоване тим, що обвинувачений ОСОБА_6 був екстрадований з Федеративної Республіки Німеччина до України, і в листі за вих. № 19/1/2-26676-24 від 11.11.2024 офісу Генерального Прокурора України до Федерального відомства юстиції ФРН надано гарантії забезпечення прав екстрадованої особи - зокрема, права на особисту участь у судовому розгляді.

Цим листом гарантовано, що у разі якщо обвинувачений заперечуватиме проти здійснення дистанційного судового провадження, суд не матиме права прийняти рішення про здійснення дистанційного судового провадження у режимі відеоконференції. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Після екстрадиції обвинувачений був поміщений до Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» в м. Ужгород Закарпатської області.

Участь обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні фактично здійснюється в дистанційному режимі шляхом проведення відеоконференції між Петриківським районним судом Дніпропетровської області та Державною установою «Закарпатська установа виконання покарань № 9», що знаходиться за адресою: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Довженка, 8.

Разом з цим, обвинувачений ОСОБА_6 16.02.2026 направив до Петриківського районного суду Дніпропетровської області заяву про неможливість його участі в розгляді справи у режимі відеоконференції, так як у зв`язку зі збоями обладнання наявна деформація аудіосигналу, хрипи, тріск та різке звучання, які унеможливлювали розуміння суті процесу, що відбувався. Також вказував на необхідність надання перекладача з російської мови, та про відмову від етапування, виходячи з умов його екстрадиції.

Наразі ОСОБА_6 фактично перебуває на території Закарпатської області (м. Ужгород) - тобто за межами юрисдикції Петриківського районного суду Дніпропетровської області, і через воєнний стан та безпекові ризики відповідний суд, на думку сторони захисту, не може здійснити правосуддя у цій справі з дотриманням вимог закону, адже не здатен забезпечити явку обвинуваченого до суду (зважаючи на територіальну віддаленість м. Ужгород від смт. Петриківка - близько 1200 кілометрів).

Крім того, з відповіді Державної установи «Закарпатська установа виконання покарань № 9» на адвокатський запит від 19.02.2026 №19/02 вбачається, що, незважаючи на наявність обладнаних спеціальних приміщень для проведення судових засідань у режимі відеоконференції, при здійсненні останніх (зокрема у цій справі) мали місце неналежна якість зв`язку, що фактично унеможливлювало здійснення належного судового розгляду в режимі відеоконференції. Такі відомості в повній мірі узгоджуються із вищевказаною заявою ОСОБА_6 від 16.02.2026, направленою на адресу суду, де останній вказує, що чутність здійснюваного процесу не надає можливості для розуміння того, хто та про що говорить у судовому засіданні, мовлення сторін та суддів незрозуміле, переривчасте, з перешкодами.

Так, відповідно до наказу Міністерства юстиції України 16.01.2024 № 152/5 (в редакції наказу Міністерства юстиції України від 21.04.2025 № № 1100/5) затверджено Перелік установ виконання покарань для тримання засуджених до позбавлення волі, переданих в Україну для відбування покарання, а також підозрюваних, обвинувачених, засуджених до позбавлення волі, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку (далі - Перелік). Ці місця утримання повинні бути віддаленими від зони бойових дій і обладнані укриттями.

Державна установа «Закарпатська установа виконання покарань (№ 9)» включена до переліку таких установ.

Разом із тим у згаданому Переліку відсутні установи попереднього ув`язнення на території Дніпропетровської області - Державна установа "Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» та Державна установа «Криворізька установа виконання покарань (№ 3)», так як такі не обладнані укриттям.

У зв`язку з цим, поміщення ОСОБА_6 в установу попереднього ув`язнення, яка не обладнана укриттям, порушить гарантії його достатнього захисту від російських атак, надані німецькій стороні.

Зважаючи на це, передача провадження до суду за місцем перебування обвинуваченого (м. Ужгород) відповідає критерію ефективності та процесуальної економії, і дозволить продовжити розгляд справи без зволікань, пов`язаних з етапуванням. Проведення судового розгляду в м. Ужгороді усуне безпекові ризики, не порушуючи при цьому жодних процесуальних норм, при том, що воєнний стан прямо передбачений законом, як підстава для зміни територіальної підсудності.

В підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_7 клопотання підтримав та просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника, вказавши, що внаслідок неякісного зв`язку він нічого не чує та не розуміє, що відбувається під час судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання захисника заперечував, оскільки дане кримінальне провадження за місцем вчинення злочинів підсудне Петриківському районному суду.

Суд заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали провадження встановив наступне.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.

За приписами ч.3 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

До початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків, а також у разі неможливості здійснювати відповідним судом правосуддя (зокрема, надзвичайні ситуації техногенного або природного характеру, епідемії, епізоотії, режим воєнного, надзвичайного стану, проведення антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях).

Так судом встановлено, що 08.01.2021 ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 278 КПК України, було повідомлено про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України, у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, з огляду на те, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 було невідоме, а за отриманою органом слідства інформацією, 13.08.2020 року ОСОБА_6 , використовуючи паспорт громадянина України для виїзду за кордон перетнув державний кордон України з Республікою Польща у пункті пропуску «Рава-Руська» у напрямку виїзду й в подальшому на територію України не в?їжджав.

14.01.2021 слідчим було оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_6 , а 14.02.2021 винесено постанову про оголошення міжнародного розшуку ОСОБА_6 .

18.03.2022 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду Дніпропетровська підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід тримання під вартою.

16.10.2024 підозрюваного ОСОБА_6 було затримано на території Федеративної Республіки Німеччина для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та 25.03.2025 Урядом ФРН надано дозвіл на його видачу (екстрадицію) в Україну.

11.06.2025 о 16.00 годин організовано прийом з Федеративної Республіки Німеччина на українсько-польському кордоні в міжнародному пункті пропуску для автомобільного транспорту «Краківець - Корчова» Львівської області підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 КК України та його доставлено до державної установи «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)». Дотримуючись наданих Офісом Генерального прокурора компетентному органу Федеративної Республіки Німеччина гарантій, у тому числі щодо забезпечення безпеки виданої особи, сторона обвинувачення клопотала про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з утриманням останнього в установі, що розташована на більш віддаленій території від місця ведення бойових дій, а саме в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)».

На теперішній час ОСОБА_6 перебуває в державній установі «Закарпатська установа виконання покарань (N? 9)».

Окрім клопотання захисника, до суду також надійшло клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 , в якому він просив проводити судові засідання у вказаному кримінальному провадженні за його особистої участі в залі судових засідань, так як із-за неналежної якості зв`язку судові засідання за його участі в режимі відео конференції з технічних причин він сприймати не може.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про попереднє ув`язнення» засуджених до позбавлення волі, переданих в Україну для відбування покарання, а також підозрюваних, обвинувачених, засуджених до позбавлення волі, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку розміщують окремо від інших осіб, які перебувають під вартою.

Для створення належних умов утримання екстрадованих осіб, а також переданих в Україну для відбування покарання у відповідності із Законом України від 21 листопада 2023 року № 3480-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення дотримання прав і свобод засуджених, переданих в Україну для відбування покарання, а також осіб, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку» визначено місця утримання, віддалені від зони бойових дій, які переважно знаходяться в західній частині України.

Наказом Міністерства юстиції України від 16.01.2024 № 152/5 у редакції наказу Міністерства юстиції України від 17.09.2024 № 2715/5) визначено перелік установ виконання покарань для тримання засуджених до позбавлення волі, переданих в Україну для відбування покарання, обвинувачених, засуджених до позбавлення волі, стосовно яких компетентним органом іноземної держави було прийнято рішення про їх видачу в Україну (екстрадицію) для притягнення для кримінальної відповідальності або виконання вироку.

Тобто Міністерством юстиції України визначений вичерпний перелік установ виконання покарань, в яких можуть утримуватись особи, відносно яких прийнято рішення про їх видачу в Україну.

До вказаного переліку ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» не включено.

Також, під час вирішення питання про екстрадицію обвинуваченого ОСОБА_6 . Україна гарантувала утримання останнього у визначеній установі відповідно до переліку в ДУ «Закрарпатська установа виконання покарань №9», що у подальшому і було як одна із підстав видачі вказаної особи в Україну.

Утримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою у відповідних установах є обов`язковою умовою його екстрадиції на територію України, а тому з огляду на вищевказане його етапування до ДУ «Дніпровська установа виконання покарань №4» , а в подальшому - до зали судових засідань Петриківського районного суду Дніпропетровської області, є неможливим.

Разом з тим, держава Україна при виконанні умов екстрадиції (видачі) ОСОБА_6 надала гарантії Федеральному відомству юстиції ФРН (лист за вих. № 19/1/2-26676-24 від 11.11.2024 офісу Генерального Прокурора України до Федерального відомства юстиції ФРН), відповідно до яких ОСОБА_6 було гарантовано право на особисту участь у судовому розгляді, за винятком випадків, коли його особиста участь є не можливою з огляду на необхідність забезпечення безпеки або інших обставин, у тому числі, обумовлені воєнним станом.

Даним зобов`язанням передбачено, що судовий розгляд справи буде здійснюватися за допомогою відео конференції і при цьому гарантовано, що застосовані при цьому технічні засоби будуть забезпечувати належну якість зображення та звуку. Обвинуваченому буде забезпечена можливість чути та бачити хід судового розгляду, ставити запитання, отримувати відповіді, реалізовувати інші процесуальні права. У випадку виникнення такої обставини, яка фактично унеможливлюватиме розгляд кримінального провадження стосовно запитуваної особи, українською стороною вирішуватиметься питання про направлення кримінального провадження до суду, територіально наближеного до установи попереднього ув`язнення, у якій утримуватиметься особа. Таке рішення може бути ухвалене Верховним Судом за результатами розгляду клопотання сторони кримінального провадження або за поданням місцевого суду.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини констатував, що при застосуванні відеоконференції має забезпечуватись не просто формальна присутність обвинуваченого у залі судового засідання, а саме ефективна участь у судовому процесі, яка включає в себе перш за все право бачити, чути та спостерігати за тим, що відбувається в судовому засіданні без технічних перешкод ("Марчелло Віола(Marcello Viola) проти Італії", заява № 45106/04).

Суд не може залишити поза увагою доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про неналежну якість зв`язку під час проведення судових засідань в режимі відео конференції, зокрема щодо неможливості повноцінно чути виступи інших учасників процесу.

У судовому засіданні зазначені обставини були підтверджені також працівником установи попереднього ув`язнення.

Фактично під час проведення відео конференцій мали місце затримки зображень, низька якість звуку, його переривання та періодична відсутність, що унеможливлювало належне та повне сприйняття інформації, яку повідомляли учасники судового провадження. Також слід констатувати, що мали місце випадки нестабільної роботи системи ВКЗ, яка унеможливлює належну фіксацію судового процесу.

Обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що за таких технічних умов він позбавлений можливості повноцінно брати участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим відмовлявся від подальшої участі у режимі відео конференції до забезпечення можливості його особистої присутності у залі судового засідання.

Разом з тим, процесуальний механізм реагування суду у випадках неявки обвинуваченого полягає у роз`ясненні йому обов`язку бути присутнім під час судового розгляду та можливості застосування наслідків, передбачених ст.. 330 КПК України. Однак застосування таких заходів за умов фактичної неможливості обвинуваченого повноцінно бачити та чути перебіг судового засідання суперечило б принципам змагальності та забезпечення права на захист і було б надмірним втручанням у його процесуальні права, зводячи участь обвинуваченого лише до формальної фіксації присутності.

Таким чином суд приходить до висновку, що продовження судового розгляду в режимі відеконференції за таких умов може забезпечити лише формальну присутність обвинуваченого у залі судового засідання, однак повністю знівелює його ефективну участь, яка включає в себе перш за все право бачити, чути та спостерігати за тим, що відбувається в судовому засіданні без технічних перешкод.

Враховуючи вищезазначене, суд констатує, що виникли підстави неможливості ефективного розгляду даного провадження в Петриківському районному суді Дніпропетровської області без порушення зобов`язань наданих державою Україна при виконанні умов екстрадиції (видачі) ОСОБА_6 перед Федеральним відомством юстиції ФРН, з метою виконання умов міжнародних договорів та з метою забезпечення оперативності й ефективності судового розгляду, є підстави для направлення обвинувального акту разом з клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про звернення з поданням в порядку передбаченому ч.3 ст.34 КПК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду про направлення обвинувального акту з Петриківського районного суду Дніпропетровської області до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів для вирішення питання визначення підсудності за місцем знаходження обвинуваченого.

Керуючись ст. 34,178, 183,314, 315, 369-372, ст. 376 КПК України, суд, -

постановив:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000747 від 25.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 257, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 289 Кримінального Кодексу України разом з клопотанням захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , направити до Дніпровського апеляційного суду для вирішення питання про звернення з поданням в порядку передбаченому ч.3 ст.34 КПК України до Касаційного кримінального суду Верховного Суду про направлення обвинувального акту з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 24.02.2026.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3