Справа № 297/570/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

14 квітня 2026 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000460 від 22.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свобода, Берегівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, стюард ТОВ «Термал Фюрдо» с. Косино, раніше не судимого,

встановив:

13 квітня 2026 року прокурор Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 подала до суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області у справі № 297/4249/25 від 30.12.2025 відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 28.02.2026 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, у період дії правового режиму воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та суспільно небезпечні наслідки, невстановлений день кінця червня - початку липня 2025 року, в невстановлений час, перебуваючи на території ТзОВ «Коростенський завод МДФ», розташованого за адресою: с. Батрадь Берегівського району, вул. Панаса Мирного, 37, де він працював підсобним робітником ТзОВ «Новомонтаж» згідно з наказом №39/к/тр від 19.05.2025 року та виконував роботи відповідно до договору підряду №19/07 від 12.08.2024, таємно викрав належне ТзОВ «Коростенський завод МДФ» майно, а саме: направляючу рейку/планку «Ledge» до пресу «ContiRoll» 60?40?600 вартістю 31027,28 гривень, направляючу рейку/планку «Ledge» до пресу «ContiRoll» 60х40х400 вартістю 34380,21 гривень, направляючу рейку/планку «Ledge» до пресу «ContiRoll» 60?40х870 вартістю 34380,21 гривень та два вигини/закруглення «Bow» до пресу «ContiRoll» 40?147,3х299,5 вартістю 87361,86 гривень, а всього на загальну суму 187149,56 гривень, що підтверджується висновком експерта від 04.11.2025 року, чим спричинив ТзОВ «Коростенський завод МДФ» матеріальну шкоду на загальну суму 187 149,56 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

29 грудня 2025 року слідчим СВ Берегівського РВП ГУНП в Закарпатській області, за погодженням із прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: заявою про кримінальне правопорушення від 21.10.2025 року; протоколом огляду місця події від 17.11.2025 року; протоколом огляду місця (вилучення) від 22.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 22.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 22.10.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 22.10.2025 року; висновком експерта від 04.11.2025 року та іншими зібраними досудового розслідування доказами.

ОСОБА_4 вчинив умисний злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, який, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, а в разі доведення його вини в ході судового слідства, останньому загрожує реальна міра покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, характер та обставини його вчинення, наявні достатні підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки існують такі ризики:

1. Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. З урахуванням тяжкості інкримінованого злочину та реальної ймовірності призначення покарання у вигляді позбавлення волі, у обвинуваченого наявні об`єктивні мотиви для переховування від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказана обставина, а також той факт, що Закарпатська область межує з чотирма країнами (Польща, Румунія, Словаччина та Угорщина) дають підстави вважати, що ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення тяжкого злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування та має реальні можливості покинути територію України з цією метою, поза межами пункту пропуску державного кордону України, а також переховуватись на території України.

2. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Враховуючи, що на розгляді Берегівського районного суду перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000145 від 02 квітня 2025 року, скерований до суду 18 вересня 2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 332 КК України, належних для себе висновків не зробив. Зазначене кримінальне провадження та притягнення до кримінальної відповідальності не стали для нього стримуючим фактором.

Наведені обставини свідчать про стійку злочинну налаштованість, його ігнорування вимог закону та відсутність наміру стати на шлях виправлення, що вказує на високий ризик повторного вчинення ним нових кримінальних правопорушень у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

3. Ризик незаконного впливу на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні.

З огляду на те, що у даному кримінальному провадженні допитані потерпілий та свідки, показання яких мають істотне доказове значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, існує реальний ризик незаконного впливу на них з боку ОСОБА_4 , він обізнаний з анкетними даними потерпілого та окремих свідків, а також з місцем їх проживання та перебування, що створює можливість тиску, переконування, схиляння до зміни показань або відмови від їх надання як шляхом особистого спілкування, так і через інших осіб зі свого оточення.

Беручи до уваги попередню злочинну поведінку обвинуваченого, відсутність стійких соціальних зв`язків та демонстроване ним ігнорування вимог закону, наявні обгрунтовані підстави вважати, що у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу він може: здійснювати психологічний чи інший тиск на потерпілого та свідків; узгоджувати з ними позицію захисту; схиляти їх до зміни або спотворення наданих показань.

Разом з тим, під час досудового розслідування встановлено, що обвинувачеий не має постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а також осіб, які могли б взяти на себе обов`язки поручителів, тому застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, домашнього арешту у звичайному режимі або застави не є достатньо ефективним для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Водночас, цілодобовий домашній арешт є співмірним та пропорційним заходом, який дозволяє забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваного та зменшити ризики, передбачені ст. 177 КПК України, зокрема: ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих; ризик вчинення нового кримінального правопорушення.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала клопотання з підстав, наведених в ньому.

Захисник ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити у його задоволенні, оскільки відсутні будь-які ризики, вказані прокурором, та обирати запобіжний захід нема потреби. Обвинувачений працевлаштований, працює стюардом у ТОВ «Термал Фюрдо» с. Косино, дотримується своїх процесуальних обов`язків. Додав, що у Берегівському районному суді відносно обвинуваченого знаходиться інше кримінальне провадження, де щодо нього діє запобіжний захід у вигляд застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Суд погоджується з тим, що у даному кримінальному провадженні існують певні ризики, зокрема: ризик переховування від суду з огляду на тяжкість інкримінованого злочину; ризик незаконного впливу на потерпілу та свідків; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, з урахуванням наявності іншого кримінального провадження щодо обвинуваченого.

Водночас зазначені ризики не доведені стороною обвинувачення в такій мірі, яка б свідчила про неможливість їх запобігання шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, судом встановлено, що обвинувачений офіційно працевлаштований, раніше не судимий, з`являється до суду та не ухиляється від виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, щодо обвинуваченого вже застосовано інший запобіжний захід у межах іншого кримінального провадження.

У свою чергу, сам по собі факт тяжкості кримінального правопорушення та можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі не може бути безумовною підставою для застосування більш суворого запобіжного заходу, зокрема цілодобового домашнього арешту.

Суд також враховує принципи розумності, необхідності та пропорційності втручання у права особи, передбачені ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою ЄСПЛ, відповідно до яких застосування більш суворого запобіжного заходу можливе лише за умови, якщо менш суворий захід є явно недостатнім.

У даному випадку прокурором не доведено, що особисте зобов`язання не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та існуючі ризики є такими, що потребують саме обмеження у вигляді цілодобового домашнього арешту.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що застосування цілодобового домашнього арешту є надмірним заходом, який не відповідає принципу пропорційності, тоді як застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання із покладенням відповідних процесуальних обов`язків є достатнім для забезпечення належної поведінки обвинуваченого та запобігання наявним ризикам.

Отже, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 слід обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на нього наступні обов`язки: 1) прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі є).

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 179, 193, 194, 196, 205, 370-372 КПК України, суд -

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000460 від 22.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свобода, Берегівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 (два) місяці, тобто до 14 червня 2026 року включно та покласти на нього наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

3) без дозволу суду не виїжджати за межі Берегівського району;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо такі є).

Попередити обвинуваченого ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 832 гривні до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 6 656 гривень.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на прокурора у провадженні якого перебуває дане кримінальне провадження ОСОБА_3 ..

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_9