Справа № 303/8731/23
Провадження № 1-кс/303/1235/25
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.156 КК України (по кримінальному провадженні №0000999 внесеному до ЄРДР 08 вересня 2023 року).

Перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, -

у с т а н о в и в:

Слідчий СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старший лейтенант поліції, ОСОБА_3 , 04 вересня 2025 року, в порядку ст. 183 КПК України звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.156 КК України, у кримінальному провадженні №0000999 внесеному до ЄРДР 08 вересня 2023 року), одночасно з клопотанням про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку ст.188 КПК України.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що «досудовим розслідуванням встановлено, що в період час з початку червня 2022 року по 11 червня 2023 року, ОСОБА_5 , систематично, перебуваючи в гаражному приміщенні будинку АДРЕСА_3 та квартирі АДРЕСА_4 , застосовуючи відносно своєї падчерки - малолітньої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , насильство, яке виразилось у психологічному та моральному тиску, знаючи що ОСОБА_6 не виповнилося 16 років, задовольняв свою статеву пристрасть шляхом збудження у вказаної малолітньої особи статевого інстинкту та вчинення розпусних дій сексуального характеру щодо неї.

А саме, з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, користуючись що його дії є непомітними для сторонніх осіб, які могли б завадити його злочинним діям, а також безпорадним, з огляду на вік, станом ОСОБА_6 , вчинив розпусні дії щодо неї, а саме оголивши перед нею свій статевий орган, змушував ОСОБА_6 цілувати його статевий орган, а також здійснював непристойні доторкання власними руками до різних частин тіла потерпілої, в тому числі і до її статевого органу, посягаючи таким чином на нормальний моральний, психологічний та соціальний розвиток малолітньої, а також сприяючи формуванню у неї антиморальних поглядів.

Таким чином дії ОСОБА_5 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 156 КК України - тобто, вчинення розпусних дій щодо малолітньої особи, вчинені членом сім`ї.

У вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактичного проживаючий АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, пенсіонер, з середньою освітою, одружений, раніше не судимий.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 2 ст. 156 КК України.

Вручити ОСОБА_5 повідомлення про підозру у вчиненні злочину, на даний момент не представляється можливим, так-як проведеними слідчими діями та оперативно-розшуковими заходами місце знаходження ОСОБА_5 на даний час не встановлене, а тому повідомлення про підозру ОСОБА_5 надіслано поштовим зв`язком, вручено представнику органу місцевого самоврядування для передачі та електронним шляхом сину підозрюваного,дружині підозрюваного, відповідно до вимог ст.ст. 111, 135 КПК України. Більше того, ОСОБА_5 , з моменту вчинення даного злочину відсутній за місцем проживання, що підтверджено матеріалами кримінального провадження.

23 жовтня 2023 року слідчим винесено окрему постанову про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 .

Згідно показів сусідів та сина підозрюваного, останній покинув місце проживання, на даний час місце перебування підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено.

Під час досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 надавались дві повістки про виклик, однак останній не прибув до органу досудового розслідування.

Відповідно до ст. 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не представляється можливим.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки передбачає собою перебування підозрюваного під виховним впливом людей, близьких по роботі, місцю проживання або пов`язаних між ними родинними зв`язками. В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 на даний час проживає самостійно, являється пенсіонером, він є повнолітньою особою, а тому відносно останнього не представляється обрати запобіжний захід у вигляді особистої поруки. Крім того, враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 не працює та перебуває на соціальному забезпеченні як пенсіонер, не має постійного джерела доходів, а тому відносно нього не представляється можливим обрати запобіжний захід у вигляді застави.

Враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення (злочин) відносно малолітньої,обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, дає йому змогу в подальшому уникнути кримінальному переслідуванню, переховуванню від органів досудового розслідування та впливу на малолітню потерпілу. Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч. 2 ст. 156 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1, п.3 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 перебуваючи на волі може: уникати притягнення до кримінальної відповідальності шляхом переховуватися від органу досудового слідства, оскільки вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, розуміючи які наслідки це створює останній може уникати від притягнення його до відповідальності. Так, у справі «Титаренко проти України» Європейський суд, серед іншого, зазначив, що серйозність висунутих обвинувачень та поведінка обвинуваченого, в тому числі ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) може свідчити про необхідність тримання під вартою останнього, в тому числі протягом тривалого часу та не свідчить про порушення конвенційних прав; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни їхніх показів на судовому розгляді. Зокрема, ОСОБА_5 може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, вчиняти погрози, умовляння до потерпілого та свідків даного кримінального правопорушення, оскільки останній знаючи, які склалися для нього обставини та до чого вони можуть призвести, з метою уникнення покарання може відшукати потерпілого та свідків даної події, чинити на них психологічний вплив з метою примусити їх до зміни або відмови від своїх показів, а також схиляти потерпілого та свідків, до дачі неправдивих показань про вчинення останнім кримінального правопорушення, мотивуючи тим, що їхні покази зможуть призвести до притягнення її до кримінальної відповідальності, що в сукупності унеможливить повноту, всебічність та неупередженість при розслідуванні даного кримінального провадження; може знищити або спотворити докази вчиненого злочину, а саме речові докази які можливо на даний час не встановлені.

Вищенаведене не дає підстав органу досудового розслідування звертатися до суду із більш м`яким запобіжним заходом відносно підозрюваного ОСОБА_5 , так як вони не забезпечать виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків іншим запобіжним заходом.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 варто врахувати положення рішення Європейського суду з прав людини у справі Фераро-Браво проти Італії від 14.03.1984, де, серед іншого зазначено, що затримання і тримання під вартою особи під вартою, безумовно, допустимі не тільки у випадках доведеності факту вчинення злочину і його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою попереднього розслідування, досягнення мети якого служить тримання під вартою.

Європейський суд з прав людини у справі «Летельє проти Франції» (Letellie v France рішення від 26 червня 1991 р.) зазначив: «особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які роблять виправданим попереднє затримання, принаймні, протягом певного часу».

Частиною 4 ст. 183 КПК України вичерпно перераховано підстави за яких слідчий суддя при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не застосовувати до підозрюваного заставу. Враховуючи, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення відноситься до визначеною статтею категорії, а саме щодо злочину, із застосуванням насильства, органом досудового розслідування вважає при обранні вказаного запобіжного заходу суд не визначити розмір застави.

Враховуючи вищевикладене орган досудового слідства не в змозі запобігти вчиненню вищенаведеним ризикам, при застосуванні до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів.».

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до ст.176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин відносно малолітньої особи, за який передбачено кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до 8-ми років, є пенсіонером, обрати відносно останнього запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не видається можливим.

Відповідно до ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосовується до осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, санкція статті яких передбачає позбавлення волі.

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч.2 ст.156 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Відповідно до вимог п. 4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність декількох ризиків, передбачених у п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може переховуватися від суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , вчинив тяжкий злочин, за який відповідно до ч.2 ст.156 КК України передбачена кримінальна відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, Так у справі «Титаренко проти України» Європейський суд, серед іншого, зазначив, що серйозність висунутих обвинувачень та поведінка обвинуваченого, в тому числі ризик переховування від органу досудового розслідування (суду) може свідчити про необхідність тримання під вартою останнього, в тому числі протягом тривалого часу та не свідчить про порушення конвенційних прав; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити, впливати на свідків та потерпілих; знищити речові докази. Вищенаведене характеризує підозрюваного ОСОБА_5 , негативно, як особу схильну продовжувати злочину діяльність.

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися, повідомлялися належним чином про час та місце розгляду справи.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даних матеріалах, суд приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 від 04.09.2025 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та визначено строк дії ухвали, яка втрачає законну силу 04 березня 2026 року.

Станом на 05 березня 2026 року підозрюваного ОСОБА_5 не затримано.

Згідно вимог ч.6 ст.193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

У судовому засіданні не встановлено доказів, що підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 198 КПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області, старшого лейтенанта поліції, ОСОБА_3 , погоджене прокурором Мукачівської окружної прокуратури, ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Авдіївка, Сосницького району, Чернігівської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, пенсіонера, одруженого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.156 КК України (по кримінальному провадженні №0000999 внесеному до ЄРДР 08 вересня 2023 року) відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Закарпатської області.

Слідчий суддя ОСОБА_7