Справа № 761/3748/26
Провадження № 1-кс/761/3522/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в особливо важливих справах 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки РСФСР, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце перебування: тимчасово окупована частина Херсонської області, засудженої 21.04.2025 Херсонським міським судом Херсонської області,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0000115 від 30.01.2026

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000115 від 30.01.2026 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Офісом Генерального прокурора.

У ході досудового розслідування встановлено, що: З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території України.

У ході цього міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент російської федерації оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації, інших збройних формувань російської федерації та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою російської федерації, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

Під час указаної триваючої агресії російської федерації її збройними силами та представниками окупаційних адміністрацій вчиняються різного роду воєнні злочини, у тому числі сплановані та спрямовані на знищення і привласнення культурної спадщини українського народу, а саме: музеїв, релігійних храмів, бібліотек, архівів, археологічних пам`яток, серед яких зазнав розграбування і комунальний заклад «Херсонський обласний художній музей ім. О.О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради, в якому знаходилися музейні предмети, колекції, зібрання, які мають велике значення для культурної спадщини українського народу, зокрема, роботи видатних українських та іноземних майстрів образотворчого мистецтва, що є серйозним порушенням вимог міжнародного гуманітарного права.

Так, відповідно до статті 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 (далі - Гаазьке положення) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Відповідно статті 23 (g) Гаазького положення, крім заборон, передбачених спеціальними конвенціями, особливо забороняється знищувати або захоплювати власність ворога, крім випадків, коли таке знищення або захоплення настійно вимагається військовою необхідністю.

Згідно зі статтею 53 Гаазького положення, окупаційна армія може заволодіти лише грошима, фондами та цінними паперами, які виключно є власністю держави, складами зброї, транспортними засобами, виробничими запасами та загалом всією рухомою власністю держави, що може бути використана для військових дій.

Статтею 56 Гаазького положення встановлено, що власність муніципалітетів, релігійних, благодійних, освітніх, мистецьких і наукових установ, навіть якщо вона належать державі, визнається як приватна власність. Будь-яке захоплення, знищення чи навмисне пошкодження установ такого типу, історичних пам`яток, творів мистецтва та науки забороняється та повинно підлягати судовому переслідуванню.

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Хоча одна з держав, які перебувають у конфлікті, може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення.

Згідно статті 147 Женевської конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 року - серйозні порушення становлять порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, у тому числі широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Відповідно до положень пункту (a)(iv) частини другої статті 8 Римського статуту Міжнародного кримінального суду широкомасштабне знищення і привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо визнаються воєнними злочинами.

У ст. 1 Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту від 14.05.1954 (далі - Гаазька конвенція про культурні цінності) надано визначення культурних цінностей, якими вважаються незалежно від їхнього походження та власника, зокрема рухомі або нерухомі цінності, що мають велике значення для культурної спадщини кожного народу, такі як пам`ятки архітектури, мистецтва або історії, як релігійні, так і світські; археологічні місця; групи будівель, які в цілому становлять історичний або художній інтерес; твори мистецтва; рукописи, книги та інші предмети, що становлять художній, історичний або археологічний інтерес; а також наукові колекції і важливі зібрання книг або архівів чи репродукцій цінностей, визначених вище.

Відповідно до положень статті 4 Гаазької конвенції про культурні цінності Високі Договірні Сторони серед іншого зобов`язуються попереджувати і припиняти будь-які акти крадіжок, грабежу чи незаконного присвоєння культурних цінностей у будь-якій формі, а також будь-яких актів вандалізму стосовно культурних цінностей.

Статтею 5 Гаазької конвенції про культурні цінності встановлено, що Високі Договірні Сторони, які окупують повністю чи частково територію іншої Високої Договірної Сторони, повинні по можливості підтримувати зусилля компетентних національних органів влади окупованих територій з метою забезпечити охорону і збереження її культурних цінностей.

Згідно з положеннями статті 1 Протоколу про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту, кожна Висока Договірна Сторона зобов`язується запобігати вивезенню з території, окупованої нею під час збройного конфлікту, культурних цінностей, визначених у статті 1 Конвенції про захист культурних цінностей у випадку збройного конфлікту.

Відповідно до статті 9 Другого протоколу до Гаазької конвенції про культурні цінності Сторона, яка окупувала цілком або частково територію іншої Сторони, забороняє та попереджає стосовно окупованої території будь-який незаконний експорт, інше незаконне переміщення або незаконну передачу права власності на культурну цінність.

Статтею 15 Другого протоколу до Гаазької конвенції про культурні цінності визначено, що будь-яка особа скоює злочин у розумінні цього Протоколу, якщо ця особа навмисно та всупереч Конвенції або цьому Протоколу вчиняє будь-яку з таких дій:

знищує або присвоює у великих масштабах культурну власність, яка перебуває під захистом;

вчиняє акти крадіжки, грабежу або незаконного присвоєння чи акти вандалізму, спрямовані проти культурних цінностей, які перебувають під захистом.

Згідно з положеннями статті 15 Закону України «Про музеї та музейну справу» від 29.06.1995 Музейний фонд України є національним багатством, невід`ємною складовою культурної спадщини України, що охороняється законом. Цією ж статтею визначено, що музейні предмети, музейні колекції та музейні зібрання державної частини Музейного фонду України закріплюються за музеями на праві оперативного управління.

Крім того, статтею 15-1 Закону України «Про музеї та музейну справу» встановлено, що до державної частини Музейного фонду України належать музейні предмети, музейні колекції, музейні зібрання, що є державною власністю, зберігаються у державних музеях, у тому числі музейні предмети, музейні колекції, музейні зібрання, що зберігаються в музеях, які належать до сфери управління місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, а також у музеях, створених при підприємствах, в установах, організаціях і закладах освіти державної та комунальної форм власності чи у їх складі. До державної частини Музейного фонду України належать також предмети музейного значення, що підлягають внесенню до державної частини Музейного фонду України, музейні колекції, музейні зібрання, що зберігаються на підприємствах, в установах та організаціях державної і комунальної форм власності.

Так, у місті Херсоні Херсонської області за адресою: м. Херсон, вул. Соборна, 34 знаходиться юридична особа публічного права - комунальний заклад «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради. Засновником закладу є територіальні громади сіл, селищ, міст Херсонської області в особі Херсонської обласної ради. Комунальний заклад «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради створений з метою зібрання, збереження та популяризації творів художньої спадщини, реалізації основних завдань державної політики в музейній справі. Предметом діяльності закладу є науково-експозиційна, науково-фондова, науково-просвітницька, науково-дослідницька, науково-масова робота.

Зазначений музей входить до Переліку музеїв та заповідників, у яких зберігаються музейні предмети, що є державною власністю і належать до державної частини Музейного фонду України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.12.2021 № 1388.

Станом на 14.01.2022 основний фонд комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради налічував 13 015 музейних предметів, що є державною власністю України та належать до державної частини Музейного фонду України, з яких 2392 музейні предмети групи «живопис», 8431 музейний предмет групи «графіка», 410 музейних предметів групи «скульптура», 1782 музейних предмети групи «декоративно-ужиткове мистецтво». Крім того, у зазначеному музеї зберігалися 688 музейних предметів науково-допоміжного фонду та 428 предметів навчально-виставкового фонду.

Таким чином, комунальний заклад «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради є мистецькою і науковою установою відповідно до міжнародно-правових договорів, що становлять міжнародне гуманітарне право, яка зберігає рухомі цінності, які мають велике значення для культурної спадщини українського народу.

З метою реалізації злочинного плану військово-політичного керівництва російської федерації, спрямованого на окупацію і захоплення території України, у тому числі Херсонської області, і включення її до складу російської федерації збройні сили російської федерації у період часу з 24 лютого 2022 року до початку березня 2022 року захопили значну частину території Херсонської області, у тому числі й місто Херсон, встановивши владу російської федерації над зазначеною територією.

З метою здійснення ефективного контролю та управління окупованою частиною території Херсонської області російська федерація створила окупаційну адміністрацію - так звану «військово-цивільну адміністрацію Херсонської області» («военно-гражданская администрация Херсонской области»).

У подальшому, не пізніше 12.05.2022, у складі зазначеної окупаційної адміністрації з метою управління окупованою частиною території Херсонської області були створені відповідні органи виконавчої влади, зокрема «департамент культури, спорту і молоді» («департамент культуры, спорта и молодежи»), а згодом - так зване міністерство культури Херсонської області, міністром якого призначено ОСОБА_7 .

У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не раніше 12.05.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території Херсонської області, громадянка України ОСОБА_6 , у порушення встановленого законом порядку, добровільно погодилася на пропозицію представників окупаційної влади обійняти посаду так званого «директора» «Херсонського обласного художнього музею ім. О. О. Шовкуненка».

Будучи незаконно призначеною на зазначену посаду, ОСОБА_6 виконувала організаційно-розпорядчі функції, здійснювала загальне управління наведеним музеєм та мала безперешкодний доступ до всіх його приміщень, у тому числі фондосховищ.

Розуміючи неможливість стримання контрнаступу Збройних Сил України та невідворотність деокупації частини території Херсонської області, у тому числі й міста Херсон, наприкінці жовтня 2022 року військово-політичне керівництво російської федерації прийняло рішення про здійснення відведення збройних сил російської федерації з правого боку р. Дніпро й оголошення так званої евакуації.

У межах загального плану військово-політичного керівництва російської федерації щодо знищення культурної ідентичності українського народу, присвоєння належних Україні культурних цінностей, невстановленими на теперішній час особами із числа військово-політичного керівництва російської федерації у невстановлений час, але не пізніше 31.10.2022, було прийняте рішення щодо привласнення найважливіших культурних цінностей з музеїв, галерей, бібліотек та інших місць їх зберігання на території Херсонської області шляхом їх вилучення і вивезення вглиб підконтрольної російській федерації території й доведено зазначений план до відома іншим учасникам, у тому числі й міністру культури Херсонської області ОСОБА_7 , який маючи в підпорядкуванні, зокрема, «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» залучив до вчинення злочину так званого директора зазначеного музею - ОСОБА_6 , надавши останній вказівку спільно з представниками музейних установ тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та використовуючи працівників підпорядкованого їй музею відібрати найцінніші предмети з фондів, здійснити підготовку для подальшого переміщення (вивезення) культурних цінностей з музею. В свою чергу, ОСОБА_6 добровільно погодилась організувати вилучення та вивезення культурних цінностей, які зберігалися у комунальному закладі «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради.

Для реалізації цього плану військово-політичним керівництвом російської федерації до процесу вилучення та вивезення культурних цінностей з окупованої частини території Херсонської області були залучені невстановлені особи: представники окупаційної адміністрації Автономної Республіки Крим та фахівці у сфері культури і мистецтв, у тому числі й працівники музеїв з Автономної Республіки Крим.

Також, до процесу вивезення культурних цінностей з окупованої частини території Херсонської області військово-політичним керівництвом російської федерації були залучені інші невстановлені на цей час особи, які здійснювали матеріально-технічне забезпечення та безпосередньо брали участь у вивезенні культурних цінностей, зокрема наданні транспортних засобів для перевезення культурних цінностей, найму осіб для здійснення переміщення, завантаження та розвантаження культурних цінностей, тощо.

ОСОБА_6 , будучи так званим «директором» «Херсонського обласного художнього музею ім. О. О. Шовкуненка», у невстановлений час, але не пізніше 31.10.2022, виконуючи наказ вищого керівництва в особі призначеного окупаційною владою міністра культури Херсонської області ОСОБА_7 (досудове розслідування відносно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні), зайнялася підготовкою та організацією відбору й вилучення культурних цінностей з комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради.

У період часу із 31.10.2022 по 04.11.2022 ОСОБА_6 разом з іншими невстановленими представниками окупаційної адміністрації - «військово-цивільної адміністрації Херсонської області» особисто контролювала і перевіряла хід виконання робіт з вилучення та вивезення у невідомому напрямку культурних цінностей з комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О.О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради до самого їх завершення.

У результаті таких дій ОСОБА_6 та інших осіб у період часу із 31.10.2022 по 04.11.2022 із комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради, розташованого за адресою: Херсонська область, місто Херсон, вул. Соборна, 34 було вилучено та вивезено - 10223 музейні предмети основного фонду, а саме: 1674 музейних предметів групи «живопис», 8263 музейних предметів групи «графіка», 12 музейних предметів групи «скульптура», 274 музейних предметів групи «декоративно-ужиткове мистецтво»; 373 музейних предметів з науково-допоміжного фонду; 189 музейних предметів з навчально-виставкового фонду, що є власністю України, входять до державної частини Музейного фонду України та є культурними цінностями у розумінні положень Гаазької конвенції про культурні цінності.

З-поміж іншого викрадені старовинні ікони, видатні твори українських та європейських митців, таких як ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших.

Таким чином ОСОБА_6 , усвідомлюючи факт існування міжнародного збройного конфлікту, протиправний характер незаконного заволодіння культурними цінностями, які належать державі Україні, розуміючи, що вилучення майна здійснюється всупереч волі власника і не зумовлене військовою необхідністю, і те, що культурні цінності є захищеними міжнародним гуманітарним правом, діючи умисно, в порушення вищевказаних вимог міжнародно-правових договорів, що становлять міжнародне гуманітарне право, на виконання заздалегідь розробленого військово-політичним керівництвом російської федерації плану щодо знищення культурної ідентичності українського народу і привласнення належних Україні культурних цінностей, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами, у період часу із 31.10.2022 по 04.11.2022 здійснила широкомасштабне привласнення майна, що не викликане військовою необхідністю і вчинене незаконно та безглуздо, незаконно привласнила 10785 одиниць культурних цінностей, що є власністю України і входять до державної частини Музейного фонду України, і які зберігались у комунальному закладі «Херсонський обласний художній музей ім. О. О. Шовкуненка» Херсонської обласної ради, розташованому за адресою: Херсонська область, місто Херсон, вул. Соборна, 34..

Тобто, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , органом досудового розслідування підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, а саме: порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 Кримінального кодексу України.

Так, 13.01.2026 ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Також, 13.01.2026 повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про її виклик в статусі підозрюваної на 27.01.2026, 28.01.2026, 29.01.2026 опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуск № 9 (8201).

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про її виклик в статусі підозрюваної 13.01.2026 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Однак, підозрювана ОСОБА_6 у визначений час та дати до слідчого не з`явилась, про причини своєї неявки не повідомила і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 не відоме.

Відповідно до відповіді на доручення, отриманої з ГУ «Д» ДЗНД СБ України від 13.01.2026 громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 13.01.2026 перебуває на тимчасово окупованій території Херсонської області.

29.01.2026 постановою слідчого підозрювану ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Таким чином, підозрювана ОСОБА_6 переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Так, підозра ОСОБА_6 обґрунтовується наступними доказами:

- супровідним листом ДЗНД «З» СБ України «Щодо виявлення кримінального правопорушення» № 5/1/1-3251 від 28.03.2022, з додатком: рапорт від 28.03.2022; роздруківка з публікації інтернет видання «Журнал «NV» розміщена 18.03.2022 о 20 годині 20 хвилин за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3;

- рапортом начальника СВ УСБУ в Херсонський області від 23.06.2022;

- заявою директора Комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О.О. Шовкуненка» ОСОБА_15 №6/131-258ВС від 23.06.2022;

- відповіддю Комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О.О. Шовкуненка» № 101/01-27 від 23.08.2023, з додатком: підсумковий акт звірення наявності музейних предметів фондової колекції від 14.08.2023;

- відповіддю Департаменту поліції охорони Національної поліції України № 1757/43,01-2022 від 24.06.2022;

- відповіддю Херсонської обласної військової адміністрації № 01-01-25-499/0/22/325 від 05.12.2022;

- відповіддю Державної прикордонної служби України № 15/1/593 від 10.03.2023;

- відповіддю Міністерства культури та стратегічних комунікацій України № 05/13/1183-25 від 26.02.2025, з додатком: звіт про діяльність музею за 2021 рік; звіт про дорогоцінні метали і коштовне каміння, що міститься в музейних предметах за 2021 рік;

- протоколом огляду будівлі комунального закладу «Херсонський обласний художній музей ім. О.О. Шовкуненка» від 17.11.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 29.10.2022;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 31.08.2023;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 09.05.2025;

- відповіддю на доручення слідчого 4 управління ГУ ДЗНД № 14/4/2-15081 від 31.10.2025, з додатком: Інформація про особу Державної міграційної служби від 3010.2025;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_22 від 04.11.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_22 від 04.11.2025;

- протоколом проведення слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_16 від 27.03.2025;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет на сторінці Херсонський Художній Музей від 08.11.2022;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (щодо розграбування культурних цінностей з музеїв Херсонської області окупантами) від 09.11.2022;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (щодо розграбування культурних цінностей з музеїв Херсонської області окупантами) від 18.11.2022;

- протоколом огляду інформації розміщеної в телеграм-каналі «Министерства культуры Херсонской области» від 30.08.2024;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (щодо розграбування культурних цінностей з музеїв Херсонської області окупантами) від 03.04.2023;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет на відеохостингу «You Tube» від 23.05.2023;

- протоколом огляду інформації розміщеної в телеграм-каналі «Министерства культуры Херсонской области» від 29.05.2023;

- протоколом огляду інформації розміщеної в телеграм-каналі «Таврия. Новости Херсонской области» від 16.08.2023;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (щодо діяльності Міністерства культури російської федерації у сфері розкрадання культурних цінностей з музеїв Херсонської області окупантами) від 13.04.2023;

- протоколом огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (щодо нормативно-правових актів російської федерації стосовно статусу окупаційних органів влади на території Херсонської області) від 28.02.2023;

- протоколу огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет (сторінки Федеральної податкової служби) від 03.04.2023;

- копією протоколу огляду інформації розміщеної в мережі Інтернет від 27.05.2025;

- висновком експерта № 590 за результатами проведення судової мистецтвознавчої експертизи від 16.08.2024;

- протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_24 від 28.11.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками ОСОБА_16 від 28.11.2025;

- Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 21.04.2025

- відповіддю оперативного підрозділу щодо виконання доручення від 13.01.2026;

- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваної до вчинення зазначених кримінальних правопорушень.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Відповідно до санкцій статей Кримінального кодексу України, які інкримінуються ОСОБА_6 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останньої у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, вже переховується від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення прокурора, захисника, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останньої необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого остання оголошена в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Такому переховуванню буде сприяти також наявність у підозрюваного об`єктів нерухомого майна за межами України, зокрема на території держави-агресора.

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрювана ОСОБА_6 на даний час переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваної необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваної.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_5 задовольнити.

Обрати підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1