Справа № 307/3329/25
Провадження № 1-кп/307/251/25
У Х В А Л А

про продовження запобіжного заходу

11 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 , його законного представника ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не працює, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області знаходяться матеріали кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286-1 КК України.

ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що він, 18 червня 2025 року, близько 04 години 03 хвилин, не маючи посвідчення водія відповідної категорії, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно-справним мотоциклом марки "GEON DAKAR GNS 300", державний номерний знак НОМЕР_1 , без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, рухаючись разом із неповнолітнім пасажиром ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по вулиці Миру в селі Руська Мокра Тячівського району, діючи всупереч вимогам п.п. 1.3., 1.5., 1.10 терміни "безпечна швидкість", "дорожні умови", "дорожня обстановка", п.п. 2.1 "а" та "б", 2.3. "б", 2.9. "а", 12.1. Правил дорожнього руху України, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, будучи самовпевненим та самонадіяним, нехтуючи особистою безпекою та безпекою свого пасажира, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, проявив неуважність до дорожньої обстановки, що склалася та її зміни, не урахував дорожні обставини та дорожні умови, чим не забезпечив безпеку дорожнього руху, що привело до втрати керування мотоциклом та з`їзду його за межі проїзної частини автодороги в право по ходу його руху, з послідуючим зіткненням з канавою, парканом та бетонним містком будинку АДРЕСА_2 і подальшого його перекидання та падіння на дорогу.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи, неповнолітній пасажир вказаного мотоцикла ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів основи та склепіння черепа, зовнішньої кровотечі, розчавлення речовини головного мозку, забійної рани лівої скроневої ділянки голови, перелому кісток носа; садна правого передпліччя; осаднення ділянки китиці правої руки та правого передпліччя; осаднення поперекової ділянки задньої поверхні тулуба. Тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів основи та склепіння черепа, зовнішньої кровотечі, розчавлення речовини головного мозку, забійної рани лівої скроневої ділянки голови, перелому кісток носа згідно з п.п. 2.1.1. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, які являються небезпечними для життя потерпілого в момент його спричинення та призвели до його смерті.

Смерть неповнолітнього ОСОБА_9 виникла в результаті відкритої черепно-мозкової травми у вигляді переломів основи та склепіння черепа, зовнішньої кровотечі, розчавлення речовини головного мозку, забійної рани лівої скроневої ділянки голови, перелому кісток носа, що призвело до руйнування речовини головного мозку та знаходяться в прямому причинному зв`язку з фактом настання його смерті та вкладаються в час ДТП, яка мала місце за вищевказаних обставин.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 1.10 терміни "безпечна швидкість", "дорожні умови", "дорожня обстановка", 2.1 "а","б", 2.3. "б", 2.9. "а", 12.1. Правил дорожнього руху України, якими визначено:

п. 1.3. - Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

п. 1.5. - Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган;

п. 1.10. Терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення:

безпечна швидкість швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

дорожні умови сукупність факторів, що характеризують (з урахуванням пори року, періоду доби, атмосферних явищ, освітленості дороги) видимість у напрямку руху, стан поверхні проїзної частини (чистота, рівність, шорсткість, зчеплення), а також її ширину, величину похилів на спусках і підйомах, віражів і заокруглень, наявність тротуарів або узбіч, засобів організації дорожнього руху та їх стан.

дорожня обстановка сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів та їх стан), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

п. 2.1. - Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі:

a) посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

б) реєстраційний документ на транспортний засіб.

п. 2.3. - Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 2.9. Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин;

п. 12.1. - Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

Указану дорожньо-транспортну пригоду водій ОСОБА_4 скоїв у результаті порушення та невиконання вимог п. 1.10. з посиланням на термін "безпечна швидкість" п. 2.3. "б", п. 12.1. Правил дорожнього руху, які безпосередньо перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, які настали, зокрема отриманням потерпілим ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до його смерті, а також п.п. 1.2, 1.3., п. 1.5., п. 1.10. з посиланням на термін "дорожні умови", "дорожня обстановка" п. 2.1."а", "б", п. 2.9 "Правил дорожнього руху", які сприяли порушенню вищевказаних ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введені в дію з 01 січня 2002 року.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.286-1 КК України, тобто в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо вони спричинили смерть потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні подав клопотання про продовження ОСОБА_4 строку цілодобового домашнього арешту на два місяці, посилаючись на те, що не відпали ризики, зазначені в п.п. 1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Обвинувачений, його законний представник та захисник в судовому засіданні просили обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Потерпіла та її представник в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акта, з долученими до нього додатками, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 17 лютого 2026 року, включно, та покладанням на нього процесуальних обов`язків: прибувати до суду за кожною вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це; не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області або його територіальних підрозділів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Однією із гарантій забезпечення законних інтересів осіб, які залучаються до участі в кримінальному провадженні (п.18 ст.3 КПК України) є саме судовий контроль законності обмеження конституційних прав і свобод людини при здійсненні кримінального провадження, який на досудовому розслідуванні здійснюється слідчим суддею.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Продовжуючи застосування такого виду запобіжного заходу як домашній арешт, суд виходить з того, що на сьогоднішній день продовжують існувати ризики, визначені ст.177 КПК України, які буди підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Беручи до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, оскільки на даний час не відпали ризики, які були встановлені під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, суд з врахуванням положень ст.ст. 177, 178, 181 КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, вважає за доцільне продовжити обвинуваченому строк тримання під домашнім арештом на два місяці.

Керуючись ст.ст.181, 318-369 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, за місцем фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який визначений ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року, на два місяці, тобто по 11 квітня 2026 року, включно.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 процесуальні обов`язки:

-прибувати до суду за кожною вимогою, а в разі неможливості прибути через поважні причини, завчасно повідомити про це;

-не залишати місце постійного проживання - АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

-здати на зберігання до головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області або його територіальних підрозділів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції України з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення органом Національної поліції України.

Копію ухвали для контролю за поведінкою ОСОБА_4 направити до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області.

Копію ухвали про продовження запобіжного заходу вручити ОСОБА_4 після його оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1