Справа № 147/1411/24
Провадження № 1-кп/147/34/26
УХВАЛА

03 березня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області у складі колегії суддів:

головуючого судді суддівОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
із участю секретаря ОСОБА_4
прокурораОСОБА_5
обвинуваченого захисника представника неповнолітньої потерпілоїОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у закритому судовому засіданні заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід головуючому судді у складі колегії Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 12 серпня 2024 року за №0000156, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2024 року за №0000156 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

03.03.2026 від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла заява про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Заява мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 07.11.2024 та 20.11.2024 та навіть на початку розгляду справи, судом не було роз`яснено обвинуваченому право на колегіальний розгляд справи по суті, що передбачено ч. 4 ст. 315 КПК України та є грубим порушенням права на захист особи. Крім того вказує, що таке пояснення має міститися в переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки обвинуваченого. Також вказує, що наведені обставини підтверджуються технічним записом судового засідання від 20.11.2024. В зв`язку з наведеними фактами у обвинуваченого виникли сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_1 .

Крім того, вказує, що у попередньому складі суду суддя ОСОБА_1 вже досліджувала докази, у тому числі письмові докази у справі, та неодноразово змінювала порядок дослідження доказів, після дослідження доказів відмовила обвинуваченому у допиті експерта, зробила попередній висновок щодо вказаних доказів. Тому обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд у складі за участі головуючого судді ОСОБА_1 не може в подальшому брати участь у розгляді кримінального провадження, оскільки суддя вже приймала участь розгляді справи, брала участь у дослідженні доказів та надавала їм оцінку і її участь у подальшому розгляді справи викликатимуть сумніви у її неупередженості. Також, вважає, що питання відводу судді ОСОБА_1 , яке вже вирішувалося колегіальним складом суду, має вирішуватися іншим складом суду, а у разі неможливості утворити склад суду, іншим судом.

З огляду на зазначене просить відвести суддю Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 від розгляду вказаного кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заяву про відвід судді ОСОБА_1 підтримав та вказав, що під час дослідження відеозапису з понятими суд не заслухав заперечення обвинуваченого.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 підтримав позицію обвинуваченого, вказав, що обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що питання про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_1 є невирішеним, оскільки його має розглядати інший склад суду. Тому обвинувачений ОСОБА_6 повторно звернувся до суду з заявою про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_1 оскільки у попередньому складі суду суддя ОСОБА_1 вже досліджувала докази, у тому числі письмові докази у справі, та під час дослідження доказів не враховувалася думка обвинуваченого. Все це дає підстави вважати про відсутність неупередженості судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 під час розгляду даної справи, тому просив задоволити заяву про відвід.

Прокурор у задоволенні відводу просив відмовити, оскільки повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід.

Представниця потерпілої підтримала думку прокурора.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого відводу, суд дійшов висновку про залишення заяви про відвід без розгляду.

Судом встановлено, що у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2024 року за №0000156 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України.

Ухвалою від 05.11.2025 клопотання сторони захисту про колегіальний розгляд справи було задоволено та ухвалено судове провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, здійснювати колегіально судом у складі трьох суддів.

В судовому засіданні 26.11.2025 в межах даного кримінального провадження, обвинуваченим ОСОБА_6 було усно заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_1 у зв`язку з її упередженістю та надано час для обґрунтування підстав відводу.

09.12.2025 на адресу суду надійшли заяви обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючого судді ОСОБА_1 однакового змісту у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України. Заяви обґрунтовані тим, що головуюча суддя ОСОБА_1 вже була головуючим суддею під час розгляду справи одноособово. У попередньому складі суду суддя ОСОБА_1 вже досліджувала докази в тому числі письмові докази в справі, неодноразово змінювала порядок дослідження доказів, висловлювала свою позицію в справі, щодо заявлених стороною захисту клопотань, зокрема, після дослідження доказів відмовила ОСОБА_6 у допиті експерта та зробила попередній висновок щодо вказаних доказів. Тому на думку обвинуваченого суддя ОСОБА_1 не може в подальшому брати участь у розгляді вказаного кримінального провадження, так як її дії та участь у розгляді справи викликатимуть сумніви у її неупередженості.

Ухвалою суду від 09.12.2025, у задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючому судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, було відмовлено.

17.12.2025 від обвинуваченого ОСОБА_6 надійшла заява про відвід головуючого у справі судді ОСОБА_1 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, подана його захисником адвокатом ОСОБА_7 . Заява мотивована тим, що під час підготовчого судового засідання, яке відбулося 07.11.2024 та 20.11.2024 та навіть на початку розгляду справи, судом не було роз`яснено обвинуваченому право на колегіальний розгляд справи по суті, що передбачено ч. 4 ст. 315 КПК України та є грубим порушенням права на захист особи. Крім того вказує, що таке пояснення має міститися в переліку прав обвинуваченого, які закріплені у письмовій пам`ятці про права та обов`язки обвинуваченого. Також , що наведені обставини підтверджуються технічним записом судового засідання від 20.11.2024. В зв`язку з наведеними фактами у обвинуваченого виникли сумніви щодо неупередженості судді ОСОБА_1 . Крім того, що у попередньому складі суду суддя ОСОБА_1 вже досліджувала докази у тому числі письмові докази у справі та неодноразово змінювала порядок дослідження доказів та після дослідження доказів відмовила обвинуваченому у допиті експерта та зробила попередній висновок щодо вказаних доказів. Тому обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що суд у складі за участі головуючого судді ОСОБА_1 не може в подальшому брати участь у розгляді кримінального провадження, оскільки суддя вже приймала участь розгляді справи, брала участь у дослідженні доказів та надавала їм оцінку і її участь у подальшому розгляді справи викликатимуть сумніви у її неупередженності.

Ухвалою суду від 17.12.2025, у задоволенні заяв обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 про відвід головуючому судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, було відмовлено.

Згідно зі ст.55 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний своєчасно, справедливо та безсторонньо розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, додержуватися присяги судді та дотримуватися правил суддівської етики.

За правилами ст.80 КПК України заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст.81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу. У разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Враховуючи вказані норми ч. 1 ст 81 КПК України, доводи обвинуваченого та його захисника про те, що заява про відвід має розглядатися іншим складом суду, ґрунтуються на надуманих обставинах, та розцінюються судом як незгода із раніше прийнятими судом рішеннями за результатами розгляду заяв про відвід, поданих обвинуваченим та його захисником.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Так, відповідно до ч. 5 ст.80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим. Тобто має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність, особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення судді від участі у судовому провадженні.

Пунктом 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Наявність безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у § 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у § 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Водночас як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року №2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Мироненко і Мартенко проти України», «Білуха проти України», «Рудніченко проти України» вказав на те, що наявність безсторонності (неупередженості) суду має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.Особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді. Але простої заяви недостатньо, необхідно навести достовірні докази. Особиста думка або незгода з рішеннями судді не є доказом упередженості. У будь-якому випадку, припущення щодо упередженості є правовим питанням, яке має бути винесеним на розгляд суду. За виключенням надзвичайних обставин, заява про справжню або можливу упередженість не є питанням поведінки судді.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися у безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

В рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 16.07.2009 (п. 40) у справі «Биков проти України» (Bykov v. Ukraine) зазначено, що задачею національних судів є організація судового розгляду таким чином, щоб він був швидким та ефективним.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України), який у справі «S.A.S. проти Франції» (S.A.S. v. France) від 01.07.2014, п. 66, зазначив, що зловживання правом - це шкідливе здійснення права її власником в такий спосіб, який явно не відповідає або суперечить цілям, для яких таке право надане/створене.

Якщо повторно заявлений відвід має ознаки зловживання правом на відвід з метою затягування кримінального провадження, суд, який здійснює провадження, відповідно до ч. 4 ст. 81 КПК України наділений правом, залишити таку заяву без розгляду.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід головуючого судді ОСОБА_1 від розгляду даного провадження, суд також зауважує, що інститут відводу судді створений з метою забезпечення безсторонності суду як складового елементу права на доступ до суду. Однак, якщо учасник кримінального провадження заявляє відвід у кримінальному провадженні, де уже заявлявся відвід, з підстав, перевірка яких не спрямована на встановлення безсторонності судді, з аналогічних підстав, то така реалізація права спрямована не на доступ до суду. Отже, повторно заявлений відвід має інші цілі.

Проаналізувавши заяву про відвід обвинуваченого, дослідивши матеріали справи, суд не встановив жодних інших обставин, які ще не досліджувалися судом та які свідчать про необ`єктивність та упередженість головуючого судді.

Доводи заяви про відвід в частині того, що обвинуваченому не було роз`яснено право про колегіальний розгляд справи, не роз`яснено його права та обов`язки не заслуговують на увагу, оскільки зазначені обставини вказувалися обвинуваченим та його захисником в заяві про відвід, поданій 17.12.2025, були досліджені та оцінені судом під час розгляду зазначеної заяви 17.12.2025.

Також в заяві про відвід, що розглядається судом, зазначено, що суддя ОСОБА_1 під час розгляду справи попереднім складом суду вже брала участь у дослідженні доказів та відповідно надавала їм попередню оцінку, а також незгодою з процесуальним рішенням судді про зміну порядку дослідження доказів. Однак, зазначені обставини також вже вказувалися обвинуваченим та його захисником в заявах про відвід, поданих 26.11.2025, 09.12.2025, 17.12.2025, та були досліджені та оцінені при розгляді зазначених заяв 09.12.2025 та 17.12.2025.

Інших обставин, визначених статтею 75 КПК України, які б могли свідчити про особисту упередженість головуючого судді ОСОБА_1 або її необ`єктивність під час розгляду кримінального провадження, у заяві не вказано, а суд під час розгляду заяви таких обставин також не встановив.

Заявлення відводів з одних і тих же підстав суд розцінює як затягування розгляду справи.

З урахування викладеного вище, суд дійшов висновку про залишення без розгляду заяви про відвід головуючому судді ОСОБА_1 від розгляду кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву обвинуваченого ОСОБА_6 про відвід головуючому судді Тростянецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 серпня 2024 року за №0000156, про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 152 КК України, залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 08.20 год 05 березня 2026 року.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3