Справа № 344/1730/26
Провадження № 1-кп/344/789/26
У Х В А Л А

01 квітня 2026 року місто Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря с/з: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 лютого 2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 04 квітня 2026 року включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Прокурор у судовому засіданні подала клопотання про продовження строку дії щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб без визначення розміру застави. В обґрунтування чого посилалася на викладені в ньому обставини та ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, просила дане клопотання задовольнити.

Потерпілий у судовому засіданні підтримав подане прокурором клопотання про продовження строку дії щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 60 діб без визначення розміру застави, просив таке задовольнити.

Захисник обвинуваченого щодо задоволення клопотання заперечила та просила застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Посилаючись на безпідставність та необґрунтованість клопотання.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження з даного приводу, а також враховуючи в сукупності всі обставини, у тому числі передбачені у ст. 178 КПК України, суд вважає наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Суд, наголошує на тому, що під час розгляду клопотання та прийняття рішення, суд ураховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Так, при вирішені питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , те що останньому за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що згідно з ст. 12 КК України є тяжким злочином, а також те, що злочин вчинено із застосуванням насильства.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні прокурора, а саме передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК - переховуватися від суду, п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Відтак, суд приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

За таких обставин, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити та продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, що вчинено із застосуванням насильства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 369-372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, тобто до 30 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави. Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її оголошення. Учасники судового провадження мають право отримати її копію в суді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 01 квітня 2026 року о 16 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1