ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1978/25
Провадження №1-кс/477/104/26
УХВАЛА

про скасування арешту

27 лютого 2026 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту, подане в межах кримінального провадження №0000025 від 26 травня 2025 року

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2026 року представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 29 вересня 2025 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000025 від 26 травня 2025 року на майно, вилучене 23 вересня 2025 року, під час проведення обшуку іншого володіння особи приміщення майнового комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :36:045:0006, що на праві власності належать ОСОБА_5 та перебуває у фактичному володінні ТОВ «УКРЮГЕКОПРОМ».

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 29 вересня 2025 року накладено арешт на речі та документи, зокрема, на 1098 пластикових ємкостей з газованою водою об`ємом 2 л. (2196 л. води); 1090 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 6 л. (6540 л.); 7 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 18,9 л. (132,3 л.) з метою його збереження як речового доказу у цьому кримінальному провадженні.

Вказує, що у подальшому застосуванні арешту на даний час відпала потреба та оскільки вилучена продукція має обмежений термін придатності, що може призвести до її псування, просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 29 вересня 2025 року.

У судове засідання ОСОБА_4 , будучи повідомлений про час та місце розгляду справи не з`явився.

Представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання без його участі. Просив клопотання задовольнити з підстав вказаних у ньому.

Прокурор Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 у судове засідання по розгляду клопотання ОСОБА_3 не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд клопотання без його участі. Не заперечував проти його задоволення, вказуючи на те, що на даний час відпала необхідність щодо подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту на майно ОСОБА_4 .

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише вказаної підстави для скасування арешту.

На підставі документів, що містяться у матеріалах клопотання, слідчим суддею встановлено, що в провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000025 від 26 травня 2025 року, кваліфіковане за частиною третьою статті 240 КК України за фактом незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення на території Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_4 , в порушення вимог вищевказаного законодавства України, без отримання спеціального дозволу на користування надрами, використовуючи юридичні особи - ТОВ «УКРЮГЕКОПРОМ» та ТОВ ««УКРПРОМ-СТАР», упродовж 2023-2025 років здійснив незаконне видобування підземних вод зі свердловини по вул. Суворова, 5/1 у м. Снігурівка, Баштанського району Миколаївської області, які є корисними копалинами загальнодержавного значення.

23 вересня 2025 року, у межах вказаного кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 19 вересня 2025 року, проведено обшук приміщення майнового комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :36:045:0006, що на праві власності належать ОСОБА_5 та перебуває у фактичному володінні ТОВ «УКРЮГЕКОПРОМ», як іншого володіння особи, під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Постановою про визнання речовим доказом від 23 вересня 2025 року, вилучене, в ході проведення обшуку приміщення майнового комплексу, який розташований по вул. Суворова, 5/1 в м. Снігурівка Миколаївської області, що перебуває у фактичному володінні ТОВ «УКРЮГЕКОПРОМ» майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000025 від 26 травня 2025 року, як майно що було об`єктом кримінально протиправних дій.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду міста Миколаївської області від 29 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора Спеціалізованої екологічної прокуратури Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_6 та з метою збереження речового доказу, накладено арешт на вилучене, в ході проведення обшуку приміщення майнового комплексу, який розташований по вул. Суворова, 5/1 в м. Снігурівка Миколаївської області, що перебуває у фактичному володінні ТОВ «УКРЮГЕКОПРОМ» майно, зокрема, на 1098 пластикових ємкостей з газованою водою об`ємом 2 л. (2196 л. води); 1090 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 6 л. (6540 л.); 7 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 18,9 л. (132,3 л.) із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

У відповідності до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

За змістом положень статті 41 Конституції України - кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 174 КПК України - підозрюваний, його захисник або володілець майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Статтею 16 КПК України застережено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

Частинами 1, 3 статті 28 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Сукупність наведених норм свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

При вирішенні питання про скасування арешту майна, слідчий суддя враховує вимоги чинного законодавства, щодо судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Слідчий суддя, виконуючи покладені на нього обов`язки, запобігає зловживанню стороною обвинувачення її повноваженнями з метою збереження рівності сторін кримінального провадження та збалансованості їх прав.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06 листопада 2008 року, де вказувалися порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Положення КПК України не визначає переліку обставин, за наявності яких потреба у застосуванні арешту майна, як засобу забезпечення кримінального провадження, припиняється. Однак логічне тлумачення відповідної норми, дає підстави зробити висновок, що вказане може мати місце у випадку, коли перестануть існувати підстави, з огляду на які було накладено арешт.

У свою чергу, як вбачається з клопотання ОСОБА_3 , з часу накладення арешту на майно ОСОБА_4 , органом досудового розслідування проведено весь спектр слідчих дій направлених на встановлення обставин кримінального правопорушення.

Відповідно до заяви прокурора від 19 лютого 2026 року, що надіслана до суду, вбачається, що останній не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна ОСОБА_4 вказуючи на те, що на даний час відпала необхідність щодо подальшого застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту на це майно, що свідчить про те, що цілі, задля яких було накладено арешт на майно досягнуто.

Прокурором не зазначено про наявність потреби у подальшому утриманні стороною обвинувачення відповідного майна.

Оскільки слідчому судді не надано відомостей щодо необхідності подальшого арешту майна стороною обвинувачення, та враховуючи, що вилучена продукція має обмежений термін придатності, що може призвести до її псування, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час 1098 пластикових ємкостей з газованою водою об`ємом 2 л. (2196 л. води); 1090 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 6 л. (6540 л.); 7 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 18,9 л. (132,3 л.), які були вилучені під час обшуку приміщення майнового комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :36:045:0006 доказового значення не має, а отже більше не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК, а тому у подальшому його арешті потреба відпала.

З огляду на вказане, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність в кримінальному провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявником належним йому майном, у зв`язку з чим вважає доцільним скасувати арешт майна, оскільки подальший арешт майна (за відсутністю передбачених для цього підстав) може порушити право заявника на вільне розпорядження належним йому майном, що буде також суперечити загальним засадам володіння особою майном, вимогам законодавства, та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (справи "Баландіна проти України, "Батрак проти України", "Панов проти України").

Керуючись статтями 174, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 29 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0000025 від 26 травня 2025 року, на майно вилучене 23 вересня 2025 року під час обшуку приміщення майнового комплексу, який розташований по АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :36:045:0006, а саме на 1098 пластикових ємкостей з газованою водою об`ємом 2 л. (2196 л. води); 1090 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 6 л. (6540 л.); 7 пластикових ємкостей з негазованою водою об`ємом 18,9 л. (132,3 л.).

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_7