Справа № 372/803/26
Провадження № 1-кп-215/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

неповнолітній потерпілий ОСОБА_4 ,

законний представник потерпілого ОСОБА_4

обвинувачена ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Обухів кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0002031 від 21.11.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка міста Українка, Обухівського р-ну., Київської обл., громадянка України, українка, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, вчиненому при наступних обставинах.

20.11.2025 близько 19 години 50 хвилин, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в темний час доби, керуючи технічно-справним транспортним засобом, автомобілем марки «Toyota» модель «Corolla», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , належить ОСОБА_7 , в порушення вимог пунктів 2.3. б) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну» та 2.3. д) «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху», Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року (далі - ПДР України), здійснювала маневр лівого повороту, виїзд із вулиці Щаслива на вулицю Когута, в напрямку до с. Трипілля, на нерегульованому перехресті, в межах Обухівського району, Київської області.

Під час руху водій ОСОБА_5 , не стежила за дорожньою обстановкою, не була уважною під час керування транспортним засобом та відповідно не реагувала на її зміну, діючи з необережності, проявляючи злочинну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, життю та здоров`ю громадян, а також порушуючи вимоги дорожнього знаку п. 10.1. та п. 16.3., 16.11. ПДР України, згідно з якими передбачено, що:

-п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

-п. 16.3 ПДР України «у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

-п. 16.11 ПДР України «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».

У наслідок чого перед початком руху не переконалась, що він буде безпечним, розпочала маневр лівого повороту, при цьому здійснила виїзд керованого нею транспортного засобу на нерегульоване перехрестя, де не надала перевагу в русі транспортному засобу, що рухався по головній дорозі, з ліво на право відносно її напрямку руху, внаслідок чого допустила зіткнення з мотоциклом марки «Mustang» модель «MT125-2», без реєстраційного номеру, під керуванням водієм ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався на нерегульованому перехресті по автомобільній дорозі вулиці Когута прямо, в напрямку відс. Трипілля до центру с. Жуківці, Обухівського району Київської області.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 спричинено середнього середньої тяжкості тілесне ушкодження у вигляді лінійного перелому латеральної стінки правої верхньощелепної пазухи та перелому 1-го ребра праворуч без зміщення уламків.

Грубе порушення водієм ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вимог п. 10.1 та п. 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , середньої тяжкості тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що причинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Обвинувачена ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення у суді визнала повністю, її захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження стосовно неї за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Присутні у судовому засіданні неповнолітній потерпілий та його законний представник проти задоволення клопотання захисника не заперечували з огляду на повне відшкодування завданої шкоди.

Прокурор не заперечувала проти закриття кримінального провадження у зв`язку із примиренням з потерпілим.

Заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що клопотання про закриття кримінального провадження слід задовольнити з наступних підстав.

За змістом п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч.ч. 1, 2 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК України закриття провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини 2 даної статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Так, ОСОБА_5 , обвинувачена за ч. 1 ст. 286 КК України, просила закрити кримінальне провадження щодо неї та звільнення її від кримінальної відповідальності, їй роз`яснено право наполягати на загальному порядку розгляду справи, проти чого вона заперечила, наполягаючи на закритті кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Тобто, матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є вчинення кримінального проступку або необережного нетяжкого злочину вперше, факт примирення з потерпілим та відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням винного з потерпілим є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

При цьому, обов`язковою передумовою для закриття провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Як вбачається з обвинувального акту, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , було вчинено нею 20.11.2025 вперше.

ОСОБА_5 позитивно характеризується за місцем роботи, до кримінальної відповідальності раніше не притягалася, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, перший раз скоїла інкриміноване їй кримінальне правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, цей злочин є необережним, через захисника звернулася до суду із клопотанням про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України та надала згоду на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, вказуючи на розуміння наслідків такого закриття. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 288 КПК України судом було з`ясовано позицію неповнолітнього потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_4 , які вважали за необхідне задовольнити заявлене захисником обвинуваченої клопотання, претензій морального та матеріального характеру до останньої не має.

З урахуванням того, що шкода потерпілому ОСОБА_4 обвинуваченою ОСОБА_5 відшкодована повністю, про що складено розписку та повідомлено у судовому засіданні, перешкод для задоволення клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України немає.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності, є обов`язковим.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

При вирішенні питання процесуальних витрат суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта тільки у випадку ухвалення обвинувального вироку.

Статтею 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом положень ч. 4 ст. 286 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у провадженні № 13-47кс20 (справа № 598/1781/17), відповідно до якого питання розподілу процесуальних витрат може вирішуватись не тільки у формі обвинувального вироку суду, а й ухвали.

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Як було вище зазначено, кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 закривається на підставі ст. 46 КК у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим, що є нереабілітуючою підставою.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Тобто, оскільки закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5 на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз по даному кримінальному провадженню.

Крім того, у рішенні Великої Палати Верховного Суду від 17 червня 2020 року міститься висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком.

Кримінальним процесуальним законом визначені процесуальні механізми забезпечення єдності судової практики, які полягають у застосуванні спеціальної процедури відступу від висновків щодо застосування норм права, викладених у раніше постановлених рішеннях Верховного Суду. Логіка побудови й мета існування цих процесуальних механізмів указує на те, що в цілях застосування норм права в подібних правовідносинах за наявності протилежних правових висновків суду касаційної інстанції необхідно виходити з такого: висновки, які містяться в судових рішеннях судової палати Касаційного кримінального суду, мають перевагу над висновками колегії суддів, висновки об`єднаної палати Касаційного кримінального суду над висновками палати чи колегії суддів цього суду, а висновки Великої Палати Верховного Суду над висновками об`єднаної палати, палати й колегії суддів Касаційного кримінального суду.

Наведене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 березня 2019 року (справа №756/5803/17-к, провадження № 51-7432км18) та в постанові від 29 вересня 2021 року (справа № 342/1560/20, провадження № 51-2331км21).

По кримінальному провадженню проведено три експертизи: висновок експерта від 10.12.2025 року № СЕ-19/111-25/72264-ІТ, висновок експерта від 12.12.2025 року № СЕ-1911-25/72260-ІТ, висновок експерта від 16.12.2025 року № СЕ-19/111-25/75926-ІТ, загальною вартістю 11588,20 грн., що підлягає стягненню ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог частини четвертої статті 174 Кримінального процесуального кодексу України одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року накладено арешт на автомобіль марки «Toyota», модель «Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та мотоцикл марки «Musstang», модель «МТ125-2», без реєстраційного номера, номер рами НОМЕР_4 , та передню фару мотоцикла.

Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 15 грудня 2025 року скасовано арешт в частині заборони користування транспортним засобом «Toyota», модель «Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , накладений 02.12.2025 року ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/6716/25 (провадження № 1-кс-1463/25), у межах кримінального провадження № 0002031 від 21.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Оскільки провадження по справі закривається, майно не підлягає спеціальній конфіскації суд вважає необхідним скасувати арешт повністю.

Долю речових доказів у справі слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 46 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 288, 314 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження, відомості про яке 21.11.2025 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002031, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Держави процесуальні витрати на залучення експерта у загальній сумі 11588,20 грн.

Скасувати у повному обсязі арешт у кримінальному провадженні № 0002031 від 21.11.2025 за ч. 1 ст. 286 КК України, накладений ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 02 грудня 2025 року арешт, на автомобіль марки «Toyota», модель «Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та мотоцикл марки «Musstang», модель «МТ125-2», без реєстраційного номера, номер рами НОМЕР_4 , та передню фару мотоцикла.

Речові докази:

Переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 автомобіль марки «Toyota», модель «Corolla», державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , залишити власнику.

Мотоцикл марки «Musstang», модель «МТ125-2», без реєстраційного номера, номер рами НОМЕР_4 , який поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Борисів, вул. Боженка, 23, та передню фару мотоцикла повернути законному володільцю.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1