Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/50/26
Номер провадження 1-кп/948/81/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року с-ще Машівка Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

потерпілого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ),

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в с-ще Машівка кримінальне провадження № 0000024 від 13.01.2026 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, малолітніх, неповнолітні дітей на утриманні не має, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради Національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на території України введено воєнний стан, який діє і на даний час.

У першій декаді грудня 2025 року, у вечірній час (точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_6 з метою таємного викрадення чужого майна, прийшов до території господарства раніше знайомого ОСОБА_4 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

У подальшому, перебуваючи на території господарства потерпілого ОСОБА_4 , куди потрапив через відчинені ворота без дозволу останнього, помітив речі побутового вжитку, а саме: газовий балон місткістю 40 л із газом всередині близько 40 л, алюмінієвий бідон для зберігання молочної продукції місткістю 40 л та стартер від автомобіля КРАЗ, 2016 року випуску, які вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільного небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, знаючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав зазначені речі, загальною вартістю 8006,07 грн.

Викраденим майном ОСОБА_6 розпорядився на власний розсуд, а саме бідон для зберігання молочної продукції збув за пляшку алкоголю, а газовий балон та стартер, виніс із території господарства потерпілого ОСОБА_4 , приховав під кукурудзу, чим спричинив потерпілому майнової шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Одночасно з обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 прокурором направлено до суду угоду про визнання винуватості, укладену 13.01.2026 під час досудового розслідування між прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до цієї угоди, підозрюваний під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні. Крім того, в угоді сторони визначили, що у разі затвердження угоди судом, ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. В угоді сторони досягли домовленості щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, пояснив, що матеріальна шкода йому відшкодована, претензій до обвинуваченого не має, .

В підготовчому судовому засіданні захисник - адвокат ОСОБА_5 просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання посилаючись на те, що вважає зазначену угоду такою, що укладена у відповідності до вимог чинного законодавства та такою, що відповідає інтересам обвинуваченого, яка була укладена у її присутності, без застосування до обвинуваченого будь - якого примусу.

Обвинувачений ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди.

Як зазначено в п. 2 ч. 1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно п. 1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим є тяжким злочином.

Як зазначено в абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 надав прокурору письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_6 .

Суд, дослідивши наявні матеріали, заслухавши думку прокурора, потерпілого, захисника, а також думку обвинуваченого, щодо можливості затвердження укладеної угоди, враховуючи письмову згоду потерпілого на укладення угоди про визнання винуватості, переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Угода відповідає вимогам КПК України, в тому числі щодо змісту та порядку укладення угоди, її умови не суперечать закону України про кримінальну відповідальність, зокрема щодо узгодженої міри покарання. Правова кваліфікація кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 185 КК України є правильною. Умови угоди не суперечать інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, а обвинувачений має можливість виконання взятих на себе за угодою зобов`язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду та призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до ст.66 КК України, є: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідно до вимог, передбачених ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він відповідно до довідки № 115-22012026/53720 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий; відповідно до довідки №107 від 13.01.2026 до лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не звертався; відповідно до довідки № 02 від 14.01.2026 не являється депутатом Машівської селищної ради.

Суд зазначає, що узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даними про особу обвинуваченого, відповідають загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст.ст. 50, 65 КК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження вказаної угоди про визнання винуватості із призначенням обвинуваченому визначеної в угоді міри покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Приймаючи до уваги те, що сторони в угоді досягли домовленості щодо звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне у відповідності до ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням та визначити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Підстав для обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вважає необхідним вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Судові витрати суд стягує з обвинуваченого на користь держави відповідно до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 30 січня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000024 від 13.01.2026 між прокурором Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_6 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ч. 1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави судові витрати понесені при проведенні експертизи в загальному розмірі 6239,80 грн (шість тисяч двісті тридцять дев`ять грн. 80 коп).

Речові докази: газовий балон місткістю 40 л із газом всередині близько 40 л, укомплектований стартер, 2016 року випуску від великогабаритного автомобіля КРАЗ та алюмінієвий бідон для зберігання молочної продукції місткістю 40 л, які передані на зберігання потерпілого ОСОБА_4 повернути йому ж як законному власнику.

Підстав для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Машівський районний суд Полтавської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1