Справа № 569/8216/26
УХВАЛА

05 квітня 2026 року м. Рівне

Слідча суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у судовому засіданні в м.Рівне, клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Рівному) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, капітан Державного бюро розслідувань ОСОБА_3 (далі слідчий), яке погоджене прокурором Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 (далі прокурор), в рамках кримінального провадження №0003797 від 28.03.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 409 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИЛА:

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що відповідно до витягу наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2025 № 278 (по стройовій частині) солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу, поставлено на всі види забезпечення та призначено на військову службу за призовом під час мобілізації, на посаду курсанта 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 .

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинив військове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

У невстановлені досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 06.11.2025, у військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_5 виник протиправний умисел на ухилення від несення обов`язків військової служби, шляхом використання підроблених документів для звільнення з лав Збройних сил України.

З метою реалізації свого злочинного наміру, будучи достеменно обізнаним про відсутність законних підстав для звільнення з військової служби в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , перебуваючи у селі Мала Любаша Рівненського району Рівненської області, але не пізніше 06.11.2025 придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи завідомо неправдиві офіційні документи - свідоцтво про хворобу із серією №2025-1103-1015-3135-3 від 03.11.2025, яка видана Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» та протокол засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1104-1015-1111-4 від 04.11.2025, який виданий Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України, згідно з якими ОСОБА_5 непридатний до військової служби з переоглядом через 12 місяців.

Надалі, солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, з метою ухилитись від несення обов`язків військової служби, 06.11.2025 подав командиру 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 рапорт, у якому зазначив завідомо неправдиві відомості про наявність у нього підстав для звільнення із лав Збройних Сил України, передбачених підпунктом «б» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме за станом здоров`я на підставі постанови військово-лікарської комісії НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» від 03.11.2025 року (свідоцтво про хворобу №2025-1103-1015-3135-3), затвердженої постановою №2025-1104-1015-1111-4 від 04.11.2025 року Центрального ВЛК ЗСУ, про непридатність до військової служби переоглядом через 12 місяців.

До свого рапорту про звільнення солдат ОСОБА_5 долучив завідомо підроблені документи - свідоцтво про хворобу із серією №2025-1103-1015-3135-3 від 03.11.2025, яка нібито видана Національним військово-медичним клінічним центром «Головний військовий клінічний госпіталь» та протокол засідання штатної військово-лікарської комісії №2025-1104-1015-1111-4 від 04.11.2025 який нібито виданий Центральною військово-лікарською комісією Збройних сил України, згідно з якими ОСОБА_5 непридатний до військової служби з переоглядом через 12 місяців.

06.11.2025 вказаний рапорт із долученими до нього документами прийнятий у військовій частині НОМЕР_1 та зареєстрований за вхідним №1/31721.

Отже, ОСОБА_5 виконав усі дії, які вважав необхідними для ухилення від проходження військової служби шляхом використання підроблених документів, однак з причин, які не залежали від його волі кримінальне правопорушення не було доведено до кінця.

03 квітня 2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 409 КК України.

Надалі вищевказаного військовослужбовця затримано у порядку ст. 615 КПК України.

Згідно вимог ст.12 КПК України злочин, який інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 відноситься до категорії тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, спростовували ризики передбачені ст.177 КПК України, просили застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, або у разі обрання запобіжного заходу тримання під вартою визначити розмір мінімальної застави.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Вище наведені у клопотанні докази в сукупності вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні останнім інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що підозрюваний обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з ухиленням від несення обов`язків військової служби шляхом використання документів із ознаками підроблення. Сам характер інкримінованих дій прямо свідчить про попередню спрямованість поведінки особи на уникнення виконання обов`язків, покладених державою, а тому логічно вказує і на готовність такої особи в подальшому уникати участі у слідчих та судових процедурах. Підозрюваний ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним, чітко усвідомлюючи, що підлягає призову, 24.09.2025 року о 04 год. 30 хв., діючи в складі групи осіб спільно з громадянами України, на напрямку 838 прикордонного знаку, на околиці населеного пункту Новий Вовчинець, що на території Чернівецького району Чернівецької області на ділянці відповідальності відділення інспекторів прикордонної служби здійснив спробу незаконного перетину державного кордону з України в Румунію поза пунктами пропуску через державний кордон, однакбув виявлений та затриманий прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» під часу руху в бік державного кордону на відстані 50 м. від лінії державного кордону, що вказує на його схильність до переховування та уникнення від відповідальності. Своїми діями ОСОБА_5 порушив вимоги cт. cт. 9. 12 Закону України «Про державний кордон України» від 04.11.1991 року № 1777 XII, тобто вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч. 2 статті 204-1 КУпАП. Відповідно до постанови Глибоцького районного суду Чернівецької області справа № 715/3347/25 провадження № 3/715/1627/25 ОСОБА_5 , визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.2 ст.204-1 та ч.2 ст. 185-10 КУпАП та на підставі ч. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить10 200 (десять тисяч двісті) гривень 00 копійок. Додатково на реальність цього ризику вказує те, що його мати ОСОБА_8 проживає на території Федеративної Республіки Німеччина, що створює для підозрюваного додатковий реальний напрямок для можливого виїзду, переховування та уникнення кримінальної відповідальності. За таких обставин існують достатні підстави вважати, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість правових наслідків для себе, може намагатися перетнути державний кордон України в нелегальний спосіб, з метою виїзду до матері, яка проживає за кордоном, та подальшого ухилення від органу досудового розслідування і суду.Саме така поведінка свідчить про схильність підозрюваного вирішувати юридично значущі для себе питання неправомірним шляхом, а не шляхом добросовісної процесуальної поведінки

Можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що на даній стадії досудового розслідування ще не встановлено та не допитано повне коло осіб, які можуть бути обізнаними про механізм виготовлення, отримання, передачі, використання або легалізації документів із ознаками підроблення. За матеріалами провадження є підстави вважати, що підозрюваний діяв не ізольовано, а в контакті з іншими особами, які могли сприяти реалізації такого механізму. У такій ситуації перебування підозрюваного на волі неминуче створює для нього можливість узгодити позиції з іншими фігурантами, попередити їх про хід слідства, домовитися про єдину версію подій, а також схилити свідків до відмови від показань або до надання завідомо неправдивих відомостей. Цей ризик є особливо актуальним з огляду на те, що незаконний вплив може здійснюватися не лише відкрито, а й у латентній формі: через телефонні переговори, месенджери, передачу інформації через знайомих осіб, родичів, колишніх співслужбовців або інших посередників. Крім того, якщо йдеться про осіб, з якими підозрюваний раніше мав відносини підпорядкування, співслужби, особистого знайомства або спільного вирішення питань, вплив на них може здійснюватися не тільки шляхом прямих погроз, а й шляхом прохань, переконання, апелювання до спільних інтересів або відповідальності перед іншими учасниками схеми. Окремо слід зазначити, що ризик незаконного впливу не вичерпується початковим етапом слідства. За логікою КПК та судової практики, він зберігається і надалі, аж до моменту безпосереднього отримання судом показань таких осіб, оскільки саме показання, сприйняті судом безпосередньо, мають визначальне значення для оцінки доказів у кримінальному провадженні.

Можливість знищення, приховування або спотворення документів та інших речей, підтверджується тим, що у справі предметом доказування є, серед іншого, документи медичного чи службового характеру, а також походження, рух, використання і справжність таких документів, існує реальний ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може вжити заходів до знищення або приховування як самих документів, так і інших носіїв інформації, які можуть викривати механізм вчинення правопорушення. Йдеться не лише про паперові документи, а і про чернетки, копії, електронні листування, фотофайли, скан-копії, переписку в месенджерах, журнали дзвінків, контакти осіб, які сприяли виготовленню або передачі відповідних документів.Більше того, якщо за версією слідства підозрюваний уже використовував документи з ознаками підроблення як інструмент досягнення своєї протиправної мети, це свідчить про наявність у нього не лише мотиву, а й практичної готовності працювати з документами неправомірним способом: підшуковувати їх, змінювати, маскувати, приховувати або знищувати. Відповідно, існує обґрунтований ризик, що, залишаючись на волі, він буде намагатися усунути або спотворити джерела доказування, щоб ускладнити доведення своєї причетності та причетності інших осіб. Цей ризик також посилюється тим, що частина доказів може перебувати у володінні або розпорядженні інших осіб, пов`язаних із підозрюваним, а тому він може впливати на них з метою приховування слідів правопорушення.

Можливість підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що наявні підстави вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню і в інший спосіб. Зокрема, він може повідомляти іншим причетним особам відомості, які стали йому відомі у ході досудового розслідування, надавати їм можливість знищити або приховати докази, формувати між учасниками узгоджену неправдиву версію подій, штучно створювати собі алібі, звертатися до інших осіб з проханням здійснювати тиск на свідків або впливати на процес збирання доказів.

Можливість підозрюваного вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що наявні обставини провадження вказують на те, що інкриміноване діяння не мало випадкового чи ситуативного характеру, а було результатом цілеспрямованої поведінки, пов`язаної з підшукуванням та використанням документів із ознаками підроблення для досягнення конкретного протиправного результату. Така поведінка свідчить про готовність підозрюваного використовувати незаконні інструменти для вирішення значущих для себе питань. За відсутності належного процесуального контролю зберігається ризик того, що він і надалі може вчиняти дії, спрямовані на використання неправдивих документів, ухилення від виконання процесуальних обов`язків, введення органу досудового розслідування в оману або сприяння іншим особам у вчиненні суміжних протиправних дій. Окремо слід враховувати, що якщо особа вже реалізовувала намір уникнути військової служби шляхом незаконного документального оформлення, то за наявності реальної загрози притягнення до кримінальної відповідальності вона може вдатися і до інших неправомірних способів уникнення наслідків у тому числі повторно використовувати фіктивні документи, вигадувати нові обставини, приховувати місце свого перебування, вступати у контакти з особами, здатними сприяти такому уникненню

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено.

Приймаючи до уваги існування ризиків передбачені п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , яке відповідно до ст.12 КК України відносяться до тяжких злочинів, обставини його вчинення, та дані про особу підозрюваного є необхідним застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень та їх тяжкість відповідно до ст.12 КК України, підозрюваному слід обрати розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі внесення застави за підозрюваного, з урахуванням тяжкості злочину та обставин злочину, слід покласти обов`язки передбачені статтею 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками.

Керуючись ст.ст. 176,177,184,186,193 КПК України, слідча суддя

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Ірпінь Київської області, українця, який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, з вищою освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України який на момент вчинення злочину перебував на посаді курсанта 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 , у званні «солдат»- запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, але в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.06.2026 року включно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Одночасно визначити розмір застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) за наступними реквізитами: Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26259988, Банк отримувача, ДКСУ, м.Київ, Код банку отримувача (МФО) 820172, Рахунок отримувача UA0010559.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого чи прокурора із встановленою періодичністю; прибувати на виклик слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; носити електронний засіб контролю; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Строк дії ухвали та покладених обов`язків, у разі внесення застави - до 05.06.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_9