Справа №201/4004/26
Провадження № 1-кс/201/1099/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И Л А:

25 березня 2026 року до Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, у зв`язку з чим просить: 1) визнати бездіяльність відповідальних осіб Дніпропетровської обласної прокуратури протиправними та незаконними діями, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, викладених у її заяві про вчинення щодо неї кримінального правопорушення від 17 березня 2026 року Дніпропетровською обласною прокуратурою; 2) зобов?язати відповідальних осіб Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які зазначені у її заяві про вчинення щодо неї та її чоловіка кримінального правопорушення від 17 березня 2026 року відповідно до ст. 214 КПК України, яка отримана 19 березня 2026 року Дніпропетровською обласною прокуратурою.

В обґрунтування скарги зазначила, що 17 березня 2026 року вона звернулась із заявою до Дніпропетровської обласної прокуратури про вчинене щодо неї кримінальне правопорушення, в якій вимагала: визнати потерпілими її та її чоловіка (жертвами правопорушення злочину насильницького зникнення); досудове розслідування розпочати негайно; внести відомості, зазначені у заяві, про вчинене щодо неї та її чоловіка кримінального правопорушення відносно відповідальних посадових або службових осіб командування військової частини НОМЕР_1 бригади ІСР (інжерно-саперна рота), що відноситься до 3-го армійського корпусу Сухопутних військ ЗСУ до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст.ст. 146-1, ч. 5 ст. 426-1, ст.. 438 КК України; провести перевірку місця перебування ОСОБА_4 та підстав обмеження його волі та зв`язку; вжити заходів для припинення незаконного утримання військовослужбовця та повернення йому засобів зв`язку. 21 березня 2026 року заявниця отримала Сповіщення сім`ї № 547 про те, що її чоловік ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (водій-кранівник військової частини НОМЕР_2 ) зник безвісти 19 березня 2026 року. Станом на момент звернення із скаргою, тобто 22 березня 2026 року, відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 не внесені.

Заявниця ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, до суду не з`явилась, у скарзі зазначила, що не заперечує проти розгляду скарги без її участі якщо рішення суду буде ухвалено на її користь, або за її участю, але із забезпеченням і гарантуванням їй безпеки її життя та здоров`я.

Також у скарзі заявниця просила забезпечити її право на безоплатну правничу допомогу, тобто право потерпілої на захисника у статусі незалежного адвоката з Великобританії, Німеччини, Франції і інших країн (надати список відповідних адвокатів), якщо спір йде з державою УКРАЇНА, в даному випадку незалежного захисника від держави Україна.

У задоволенні даного клопотання слідчою суддею відмовлено в судовому засіданні 27 березня 2026 року, при цьому роз`яснено заявниці її право бути присутньою в судовому засіданні в режимі відео конференції в разі неможливості прибути безпосередньо до судового засідання та її право звернутись особисто до найближчого бюро з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в тому випадку, якщо вона входить до кола осіб, визначених ст. 14 Закону України «Про безоплатну правничу допомогу».

Прокурор, бездіяльність якого оскаржується, в судове засідання не з`явився, проте, надав заяву про розгляд скарги за його відсутності. Також повідомив, що заяву ОСОБА_3 від 17 березня 2026 року, з метою перевірки викладених доводів, направлено 20 березня 2026 року за № 09/4-758вих-26 за належністю до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для розгляду та вжиття відповідних заходів реагування згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі в порядку ст.. 214 КПК України.

Відповідно до ч. 3ст. 306 КПК України відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Враховуючи стислі строки розгляду скарги, слідча суддя вважає можливим розглянути скаргу і за відсутності заявниці, з огляду на те що вона повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання, всі доводи ретельно виклала у скарзі, та зазначили, що не має заперечень щодо розгляду скарги за її відсутності.

У зв`язку з неявкою учасників, відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів в суді не здійснюється.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів скарги встановлено, що ОСОБА_3 17 березня 2026 року звернулася до Дніпропетровської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, зазначивши, що впродовж останніх двох діб її чоловік військовослужбовець ОСОБА_4 не виходить на зв`язок, за інформацією його побратимів він незаконно утримується під вартою на території 1 механізованого батальйону 60 бригади, в нього примусово вилучили засоби зв`язку та обмежують його свободу пересування без належних на те правових підстав, а безпосередній командир (взводний) надає суперечливу інформацію про нібито переведення в інший підрозділ.

Згідно відповіді Дніпропетровської обласної прокуратури № 09/4-1593ВИХ-26 від 27 березня 2026 року відомості до ЄРДР не внесені, оскільки заяву вказану заяву ОСОБА_3 направлено 20 березня 2026 року за № 09/4-758вих-26 за належністю до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області для розгляду та вжиття відповідних заходів реагування згідно з вимогами чинного законодавства, у тому числі в порядку ст.. 214 КПК України.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, зокрема і подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається не на заявника, а на слідчого і прокурора.

За змістом ч. 3 ст. 214 КПК України заборонено здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Тобто, слід враховувати, що на цьому етапі розвитку правових відносин стосовно ймовірного вчинення діяння, відповідальність за яке встановлена КК України, не достатньо об`єктивних відомостей навіть для попередньої констатації наявності або відсутності ознак складу злочину. З огляду на такі обставини необхідно звернути увагу, що вимога про внесення відомостей до ЄРДР на підставі заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не передбачає здійснення оцінки обґрунтованості таких заяв на наявність ознак складу кримінального правопорушення, а передбачає лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події. Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Викладені в такому повідомленні обставини підлягають перевірці, але така перевірка повинна проводитись вже в рамках відкритого кримінального провадження, внесеного до ЄРДР. Потім, у разі, якщо посадова особа дійде висновку, що у викладеній ситуації немає ознак складу кримінального правопорушення, вона може винести постанову про закриття кримінального провадження відповідно до ст. 284 КПК України.

Таким чином, слідча суддя констатує пряму заборону процесуального Закону, а відтак неможливість здійснення перевірочних дій про можливий злочин без попереднього внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Наслідком такого порушення буде визнання всіх зібраних доказів недопустимими.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зі змісту вимог ч. 2 ст. 214 КПК України вбачається, що з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань розпочинається досудове розслідування.

З огляду на викладене, вбачається, що Кримінальний процесуальний кодекс України зобов`язує слідчого або прокурора внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та надати заявнику витяг з ЄРДР. Тому це не право слідчого, прокурора, а його обов`язок, який чітко визначений нормами діючого Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як випливає з положень принципу публічності, закріпленого у ст. 25 КПК України, прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Доходячи до такого висновку, слідча суддя враховує й усталену практику Європейського суду з прав людини, висновки якого з цього приводу відображені, зокрема, в рішенні по справі «Іванов проти України» (Ivanov v. Ukraine), № 15007/02, пп. 74-75, рішення від 7 грудня 2006 року), відповідно до якого сумлінність за ініціювання слідчих дій або відмову у кримінально-правовому переслідуванні особи повністю покладається на державу.

Крім того, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, п. 57, Series A, № 93 право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Виходячи зі змісту вищенаведених норм та встановлених по справі обставин, слідча суддя вважає, що відповідна уповноважена особа Дніпропетровської обласної прокуратури була зобов`язана невідкладно, але не пізніше 24 годин після отримання заяви ОСОБА_3 від 17 березня 2026 року про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування, а в разі необхідності після внесення відомостей до ЄРДР направити кримінальне провадження для проведення досудового розслідування за підслідністю, однак всупереч вимогам КПК України не було вчинено вищевказані процесуальні дії, а тому скарга в частині зобов`язання відповідальних осіб Дніпропетровської обласної прокуратури внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, які зазначені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 17 березня 2026 року, підлягає задоволенню.

В той же час, слідча суддя не вбачає правових підстав для задоволення скарги в частині визнання бездіяльності відповідальних осіб Дніпропетровської обласної прокуратури протиправними та незаконними діями, оскільки це виходить за межі повноважень слідчої судді, яка під час судового контролю за здійсненням досудового розслідування має право лише: 1) скасувати рішення слідчого чи прокурора; 2) скасувати повідомлення про підозру; 3) зобов`язати припинити дію; 4) зобов`язати вчинити певну дію; 5) відмовити у задоволенні скарги. Тобто визнання процесуальних дій незаконними та протиправними не входить до повноважень слідчої судді.

За таких обставин скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 25, 28, 117, 214, 303 - 307 КПК України, слідча суддя

П О С Т А Н О В И Л А:

Задовольнити частково скаргу ОСОБА_3 щодо бездіяльності прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зобов`язати уповноважену особу Дніпропетровської обласної прокуратури, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 214 КПК України, внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 від 17 березня 2026 року, яка надійшла до Дніпропетровської обласної прокуратури 20 березня 2026 року, про вчинення кримінального правопорушення.

В іншій частині скарги відмовити.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідча суддя ОСОБА_1