Справа № 749/1899/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/100/26
Категорія - санкція Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеокоференції),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Чернігові апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Сновського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року,

У С Т А Н О В И Л А :

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_9 та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування по 04 години 55 хвилин 23 березня 2026 року включно, з визначенням розміру у сумі 242 240 гривень стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Суничне, Щорського (нині Корюківського) району, Чернігівської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не депутата, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні дітей, осіб похилого віку та з інвалідністю, раніше засудженого:

1) вироком Щорського районного суду від 24.11.2021 за ч.3 ст. 185, ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік,

2) вироком Щорського районного суду Чернігівської області від 29.08.2022 за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185 та ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців,

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду по першому виклику на визначений ними час;

2) не відлучатися за межі м. Сновськ, Корюківського району, Чернігівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

3) повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну місця свого проживання або місця роботи.

Своє рішення слідчий суддя мотивував обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, його тяжкості та, з урахуванням доведених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, які продовжують існувати, з урахуванням особи підозрюваного, а також необхідністю проведення органом досудового розслідування значного обсягу процесуальних дій, дійшов висновку про можливість визначити заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Не погодившись з рішенням слідчого судді, підозрюваний ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді стосовно нього скасувати та звільнити його з-під варти. Вважає висновки слідчого судді незаконними та необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Наголошує на відсутності будь-яких доказів по справі про вчинення ним кримінального правопорушення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді залишити без задоволення, а апеляційну скаргу без задоволення, підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити вимоги їх апеляційної скарги, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів доходить таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає ухвалу слідчого судді в межах доводів поданої апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділом ВП №2 (м. Сновськ) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 25.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

25.12.2025 ОСОБА_8 затримано за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України (протокол затримання від 25.12.2025, час фактичного затримання 04 год 55 хв.).

25.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сновського районного суду від 26.12.2025 підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.02.2026.

Постановою керівника Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_10 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 25.03.2026.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовженим слідчим суддею у межах строку досудового розслідування у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , слідчий суддя, враховуючи, що передбачені ст. 177 КПК України ризики не зникли, а також для прийняття органом досудового розслідування остаточного процесуального рішення необхідно провести експертизу та виконати ряд процесуальних дій, зважаючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання останнім процесуальних обов`язків, правильно дійшов висновку про необхідність продовження такого запобіжного заходу.

Виходячи з даних матеріалів судового провадження, є правильним висновок слідчого судді відносно того, що ризики, наведені прокурором, є дійсними і на даний час вони виключають можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який.

Разом з тим, слідчим суддею враховано, що продовження строку досудового розслідування викликане необхідністю тривалого проведення судової пожежно-технічної експертизи, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, механізм та зухвалість протиправної діяльності підозрюваного, вік підозрюваного, відсутність міцних соціальних зв`язків, сімейний та матеріальний стан, приймаючи до уваги серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь та їх тяжкість, дійшов висновку про те, що попередні ризики продовжують існувати, розцінивши це, поряд з іншими обставинами, як підставу для можливості визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатної особи.

Отже, дійшовши правильного висновку про необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя при визначенні розміру застави, користуючись наданими йому дискреційними повноваженнями, у повній мірі врахував обставини, з якими закон пов`язує вирішення питання продовження запобіжного заходу та питання визначення застави.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При застосуванні запобіжного заходу слідчим суддею враховано характер вчинених протиправних діянь, їх тяжкість, враховано дані про особу підозрюваного, його вік, сімейний та матеріальний стан, а тому дійшов висновку, що єдиним способом забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків може бути продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Колегія суддів констатує, що місцевим судом при вирішенні питання про продовження стосовно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою дотримано вимог статей 177, 178, 194, 199 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою. Прокурором доведено в судовому засіданні місцевого суду, що заявлені ним у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися і виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При цьому колегією суддів ураховується, що слідчим суддею на етапі вирішення питання про продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування не вирішуються питання, які віднесені до компетенції суду під час розгляду справи по суті, як-то оцінка доказів, зібраних у ході досудового розслідування та кваліфікація дій, що виходить за межі стандарту обґрунтованість підозри на стадії досудового розслідування.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах Мюррей проти Об`єднаного Королівства, Чеботарь проти Молдови зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Європейська комісія з прав людини у своєму рішенні за скаргою Феррарі-Браво проти Італії також зазначила, що затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі є метою досудового розслідування, а саме встановлення реальних збитків та кваліфікуючих ознак, досягненню цілей якого і є тримання під вартою. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.

Слідчий суддя, продовжуючи щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, одночасно визначив альтернативний запобіжний захід у виді застави, що, на думку колегії суддів, у цьому конкретному випадку зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджуються достатніми даними, а тому апеляційна скарга, з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Істотних порушень норм Кримінального процесуального кодексу України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 , а ухвалу слідчого судді Сновського районного суду Чернігівської області від 18 лютого 2026 року, якою продовжено йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням розміру застави залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною і подальшому оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4