ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1174/26 Справа № 322/405/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника ОСОБА_7 на вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000029 від 31.05.2022 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, РНОКПП НОМЕР_1 уродженки м. Дрогобич Львівської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має середню освіту, незаміжню, раніше не судиму,

засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2024 року ОСОБА_8 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Вирішено питання щодо початку строку відбуття покарання, долі речових доказів, стягнення витрат на проведення експертиз.

Судом 1-ї інстанції встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючи прямий злочинний умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичного засобу у особливо великому розмірі, діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 2, 7, 12,25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», перебуваючи 31.05.2022 у денний час в Шевченківському районі м. Запоріжжя незаконно придбала згортки фольги з кристалічною речовиною білого кольору які містили наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, у особливо великих розмірах, масами 21,1881 г.( в перерахунку на основу) та 0, 9091г. (в перерахунку на основу) відповідно без мети збуту. Після незаконного придбання зазначеного наркотичного засобу у особливо великому розмірі, 31.05.2022 року у обідній час ОСОБА_8 , виїхала на автомобілі «Mitsubishi Lancer», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_9 , з міста Запоріжжя до села Старий Комар Волноваського району Донецької області, продовжуючи незаконно зберігати при собі вказаний наркотичний засіб. Під час незаконного перевезення зазначеного наркотичного засобу у особливо великому розмірі,31.05.2022 року о 13 годині 45 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи на блок-пості на 59 кілометрі автошляху Запоріжжя-Донецьк затримана працівниками поліції, які в ході особистого обшуку виявили та вилучили у ОСОБА_8 вищезазначені згорток фольги з кристалічними речовинами білого кольору, що містять у своєму складі наркотичний засіб, обіг якого обмежено метадон, масами 21,1881г.(в перерахунку на основу) та 0,9091г.(в перерахунку на основу), загальною масою 22,0972г., що є особливо великим розміром наркотичного засобу відповідно до таблиці 1, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188.

Під час досудового розслідування дії обвинуваченої було кваліфіковано за ч. 3 ст.307 КК України, як незаконне придбання, зберігання та перевезення з метою збуту наркотичних засобів у особливо великих розмірах, проте зазначені дії ОСОБА_8 , суд 1-ї інстанції на підставі ч. 3 ст. 337 КПК перекваліфікував з інкрімінованого ч. 3 ст. 307 КК України (з урахуванням недостатності на думку суду доказів які б беззаперечно свідчили про мету збуту) на ч. 3 ст. 309 КК України, а саме як незаконне придбання, зберігання та перевезення наркотичних засобів без мети збуту у особливо великих розмірах.

Доводи апеляційних скарг:

В зміненій апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить змінити вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2024 року, яким її засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України, через невідповідність призначеного їй покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок суворості та у зв?язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Призначити їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що оскаржений вирок суду 1-ї інстанції є незаконним та необгрунтованим.

Вважає, що суд взагалі не мотивував застосування до неї міри та розміру покарання у вигляді реального позбавлення волі та обгрунтування неможливості застосування іншої, більш м?якої міри покарання, зокрема неможливості звільнення її від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України.

Просить врахувати в повній мірі обставини, що пом?якшують її покарання та позитивно характеризують її особу, а саме:

щире каяття;

наявність на її утриманні матері похилого віку, за якою у встановленому порядку мною здійснюється постійний догляд;

що вона раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності;

має ряд хронічних захворювань, у тому числі тяжких;

відсутність встановлених судом обставин, що обтяжують її покарання або інші дані, які негативно її характеризують.

В зміненій апеляційній скарзі захисника ОСОБА_7 , подланій в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , просить змінити вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2024 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 309 КК України, через невідповідність призначеного їй покарання, тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок суворості та у зв?язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Призначити ОСОБА_8 покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

В обгрунтування апеляційних вимог зміненої апеляційної скарги наведені аналогічні обставини, що містяться в зміненій апеляційній скарзі обвинуваченої.

Позиції сторін в суді :

Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали змінені апеляційні скарги обвинуваченої та її захисника в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, наведених в ній.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення змінених апеляційних скарг обвинуваченої та її захисника, просив їх залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, як законний та обгрунтований.

Висновки суду:

Заслухавши суддю доповідача та учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне:

За приписами ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційних скаргах із відповідними змінами обвинувачена та її захисник не оспорюють встановлені судом 1-ї інстанції фактичні обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч.3ст.309 КК України.

Апеляційні вимоги зводяться до незгоди з обранним судом покаранням за ознакою надмірної суворості. Апелянти ставлять питання про зменшенняміри покарання до п`яти років позбавлення волі та звільнення обвинуваченої в порядку ст.75 КК України від відбування покарання.

За приписами ст. 370 КК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказані вимогу закону повинні бути додержані судом і при вирішення питання про призначення обвинуваченому виду та міри покарання.

Згідно ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Колегія суддів вважає, що судом 1-ї інстанції при вирішенні питання про призначення ОСОБА_8 покарання належним чином було додержано вказані вимоги закону.

Обираючи вид та міру покарання суд врахував, що вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення відноситься до категорії тяжкого злочину. Обставин, які обтяжують або пом`якшують покарання, судом не встановлено. Судом також враховані дані про особу обвинуваченої, а саме, що вона раніше не судима, незаміжня, офіційно не працює, характеризується посередньо, заяв та скарг за місцем проживання не має, за медичною допомогою до лікарів психіатра, нарколога не зверталася, допомогу від них не отримувала. З врахуванням викладеного суд 1-ї інстанції обгрунтовано обрав передбачене санкцією ч.3 ст.309 КК України покарання у вигляді позбавлення волі. Міра цього покаранння близька до мінімально передбачної санкцією вказаної норми, є справедливою та для виправлення засудженої, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Щодо апеляційного доводу про необхідність врахування в якості обставини, що пом`якшує покарання, щирого каяття ОСОБА_8 колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне:

Обвинувачена у суді першої інстанції не визнавала своєї вини та не розкаялась. Посилання ж сторони захисту на визнання вини під час апеляційного розгляду суд не бере до уваги, посилаючись на те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте визнання своєї провини у вчиненому, осуд своєї поведінки, бажання виправити наслідки скоєного. Таких обставин апеляційний суд не встановив.

А саме по собі визнання засудженою своєї провини під час апеляційного провадження не вказує, що її зізнання стало результатом тривалого роздуму й затятої внутрішньої боротьби та свідчить про рішучість стати на шлях виправлення, самоосуд свого вчинку.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, щире каяття є відвертою негативною оцінкою винуватою особою своєї злочинної поведінки, визнанням тих обставин, які їй ставляться в провину, має характеризувати її поведінку після вчинення злочину, але з позицій психологічної переорієнтації суб`єкта, який дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готовий нести відповідальність. Визнання своєї вини лише під час апеляційного розгляду свідчить про відсутність у обвинуваченого щирого жалю з приводу скоєного та осуду своїх протиправних дій, тобто про відсутність ознак щирого каяття.

Факти наявності у ОСОБА_8 певних хронічних захворювань та утримання матері похилого віку існували і на момент вчинення кримінального правопорушення та не були для неї стримуючими обставинами.

Апеляційний суд також враховує, що предметом злочинних дій обвинуваченої були наркотичні засоби в особливо великих розмірах.

Із врахуванням вказаних обставин колегія суддів вважає оскаржений вирок в частині призначення ОСОБА_8 виду та міри покарання законним та обгрунтованим. І, відповідно, вважає, що апеляційна скаргане підлягає задоволенню, як така, що не підтверджується матеріалами провадження.

Керуючись ст.ст. 376, 404-419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги зі змінами та доповненнями обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Вільнянського районного суду Запорізької області від 20 грудня 2024 року, яким ОСОБА_8 визнано винною та засуджено у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4