Справа № 485/1690/25
Провадження № 1-кп/485/50/26
УХВАЛА

іменем України

11 лютого 2026 року м. Снігурівка

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Снігурівка кримінальне провадження №0000044 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новомалинівка Широківського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з професійно-технічною освітою, непрацюючої, розлученої, маючої на утриманні малолітнього сина ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої фактично за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Павло-Мар"янівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, пенсіонера, інваліда ІІІ групи, військовозобов"язаного, одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

законного представника малолітнього потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника малолітнього потерпілого - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника обвинувачених - адвоката ОСОБА_8 ,

встановив:

29 серпня 2025 року до суду надійшов обвинувальний акт прокурора Снігурівського відділу Баштанської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000044 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Згідно обвинувального акта, 07 травня 2025 року близько 12:50 год, більш точного часу, не встановлено, ОСОБА_3 разом із своїм знайомим ОСОБА_4 прийшла до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та в якому вона проживає спільно з малолітнім сином - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою перевірити чи перебуває останній на навчанні. Перед тим, як зайти у будинок, ОСОБА_3 відшукала на території домоволодіння відрізок виноградної лози (лозину) довжиною близько 60 см, яку, хибно розуміючи способи та методи виховання свого малолітнього сина, мала на меті використати з метою впливу на малолітнього ОСОБА_9 . Утримуючи в руці вказану лозину, ОСОБА_3 разом із ОСОБА_4 зайшла у спальну кімнату будинку де знаходився її син ОСОБА_9 . Перебуваючи у спальній кімнаті, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 побачили що малолітній ОСОБА_9 не навчається, сидить на ліжку, а його мобільний телефон лежить на столі. ОСОБА_3 почала запитувати сина чому останній не навчається, а ОСОБА_4 почав перевіряти мобільний телефон, який малолітній ОСОБА_9 використовує для навчання та виявив факти використання вказаного телефону для розваг (використання мобільних додатків та мобільних ігор). У зв`язку із цим ОСОБА_3 і ОСОБА_4 почали сварити малолітнього ОСОБА_9 , а останній почав виправдовуватись. В ході цієї сварки у ОСОБА_3 , яка вважала пояснення сина неправдивими, виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 лівою рукою потягла сина за руку, таким чином змусивши підвестись з ліжка та, утримуючи у правій руці лозину, умисно, з мотивів впливу на поведінку сина, нанесла нею не менше 2 ударів в область обох стегон. В результаті своїх умисних дій ОСОБА_3 спричинила малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тілесні ушкодження у вигляді синця на передній поверхні лівого стегна, в верхній третині і в середній третині правого стегна по передній поверхні, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В цей час ОСОБА_4 , хибно розуміючи свій вплив на виховання малолітнього ОСОБА_9 , вирішив втрутитись та теж застосувати фізичний вплив щодо останнього. Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , діючи умисно, з мотивів впливу на поведінку потерпілого, долонею руки наніс малолітньому ОСОБА_9 один удар в область обличчя зправа, після чого схватив потерпілого, кинув на ліжко обличчям вниз та наніс декілька ударів руками в область спини. В результаті своїх умисних протиправних дій ОСОБА_4 заподіяв малолітньому потерпілому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тілесне ушкодження у вигляді синця в ділянці правої щоки, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження.

11 лютого 2026 року до суду надійшла заява малолітнього потерпілого ОСОБА_9 , складена в присутності законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та захисника малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , в якій ОСОБА_9 просить звільнити обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Під час судового засідання законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 також повідомила про примирення малолітнього потерпілого з обвинуваченими, просила звільнити останніх від кримінальної відповідальності.

Захисник малолітнього потерпілого - адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання потерпілого та вважає, що є усі підстави для закриття кримінального провадження та звільнення обвинувачених від кримінальної відповідальності.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_5 не заперечували проти закриття провадження з цієї підстави.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно вимог ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України винними себе визнають, правильно розуміють і не оспорюють правову кваліфікацію своїх дій, розуміють наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, що тягне закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Згідно ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, належить до категорії кримінальних проступків.

Як вбачається з вимоги про судимість, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 раніше не судимі, вчинили кримінальний проступок вперше, потерпілий, його законний представник та захисник претензій до обвинувачених матеріального та морального характеру не мають.

За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням із потерпілим, а кримінальне провадження за їх обвинуваченням - закриттю.

Цивільний позов потерпілим, його законним представником та захисником не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, витрати на залучення експерта відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинувачених не обирався.

Керуючись ст. 46 КК України, ст. ст. 284, 314, 369-372 КПК України, суд

постановив:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , звільнити від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 46 КК України, а кримінальне провадження №0000044 - закрити, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду про закриття кримінального провадження може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 11 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_1