КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/487/2026 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_6 направив до Державного бюро розслідувань заяву про вчинення кримінального правопорушення від 08.04.2025 року.

Згідно листа Державного бюро розслідувань за підписом заступника керівника відділу Головного слідчого управління ОСОБА_7 , що доданий до скарги, заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення направлено до Національної поліції України, для організації розгляду в межах наданих повноважень, оскільки порушені в ній питання не відносяться до повноважень Державного бюро розслідувань. На переконання слідчого судді, Державне бюро розслідувань діяло в межах чинного законодавства та наданих йому повноважень. За таких обставин, на переконання слідчого судді, у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, слід відмовити.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить згідно Закону України «Про ДБР», ст.ст. 214, 220, 303 КПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, скаргу задовольнити, зобов`язати посадових осіб ДБР внести відомості в ЄРДР згідно заяви про злочин від 08.04.2025.

Разом з тим, ОСОБА_6 просить поновити строк апеляційного оскарження, оскільки копію оскаржуваної ухвали отримав 18.08.2025 року. Звертає увагу, що він не був присутнім в судовому засіданні 23.06.2025 року.

Крім того, на переконання апелянта, за відсутності фіксування засідання технічними засобами, ухвала підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду. Пунктом 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. З матеріалів судового провадження вбачається, що скаргу ОСОБА_6 було розглянуто слідчим суддею 23.06.2025 року без учасників. ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про день, час, місце розгляду скарги.

З оскаржуваної ухвали вбачається, що 23.06.2025 року Державна установа «Київський слідчий ізолятор» на зв`язок для проведення засідання в режимі відеоконференції не вийшла та проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» не відбулось.

В матеріалах справи наявний супровідний лист, з якого вбачається, що копію оскаржуваної ухвали було направлено, зокрема, в ДУ «Київський слідчий ізолятор» для вручення ОСОБА_6 (а.с.21). Натомість, будь-яких даних про вручення або отримання останнім копії ухвали Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року, матеріали справи не містять, а тому немає підстав ставити під сумнів його твердження про отримання копії даного судового рішення 18.08.2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 було подано 20.08.2025 через ДУ «Київський слідчий ізолятор»; направлено начальником цієї установи 22.08.2025, що вбачається з супровідного листа до апеляційної скарги та отримано Київським апеляційним судом 26.08.2025 року, що підтверджується відбитком печатки на зазначеному супровідному листі (а.с.22).

Враховуючи, що апелянт звернувся до суду з дня отримання копії ухвали слідчого судді, колегія суддів вважає необхідним задовольнити його клопотання про поновлення пропущеного строку.

Що стосується доводів апеляційної скарги по суті, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як вбачається з ухвали суду зазначених вимог закону слідчим суддею в повній мірі було дотримано.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноважених посадових осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення (злочину) до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Приписами ч. 2 ст. 214 КПК України зазначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР. Положення про ЄРДР, порядок його формування та ведення затверджуються Офісом Генерального прокурора за погодженням з Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, Національним антикорупційним бюро України, Державним бюро розслідувань, органом, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

Згідно з ч. 4 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Як визначено у абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» (далі - Закон), усі отримані із заяв і повідомлень, а також виявлені з інших джерел відомості про обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань у порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державне бюро розслідувань», Державне бюро розслідувань відповідно до покладених на нього завдань та у межах своєї компетенції здійснює оперативно-розшукову діяльність та досудове розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до підслідності Державного бюро розслідувань, на підставах та в порядку, встановлених законом.

При цьому, згідно з вимогами ч.1 ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 , слідчий суддя виходив з того, що згідно листа Державного бюро розслідувань за підписом заступника керівника відділу Головного слідчого управління ОСОБА_7 , що доданий до скарги, заяву ОСОБА_6 про вчинення кримінального правопорушення направлено до Національної поліції України для організації розгляду в межах наданих повноважень, оскільки порушені в ній питання не відносяться до повноважень Державного бюро розслідувань.

Таким чином, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що Державне бюро розслідувань діяло в межах чинного законодавства та наданих йому повноважень.

Отже, з вказаного слідує, що Державним бюро розслідувань у межах компетенції було розглянуто заяву ОСОБА_6 від 08.04.2025 про вчинення можливого кримінального правопорушення та в подальшому направлено за належністю до Національної поліції України.

Таким чином, висновок слідчого судді, щодо відсутності в діях уповноважених осіб Державного бюро розслідувань бездіяльності, яка є предметом даної скарги, колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки скерування за належністю повідомлення про вчинення злочину для його розгляду в межах компетенції відповідного органу, в розумінні ст. 303 КПК України, не є бездіяльністю уповноважених осіб Державного бюро розслідувань.

Виходячи з положень ст. 103 КПК України, слідує, що фіксація судового засідання здійснюється на носії інформації, на якому за допомогою технічних засобів зафіксовані процесуальні дії, та у журналі судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В матеріалах справи за скаргою ОСОБА_6 наявний журнал судового засідання від 23.06.2025 року (а.с.17), з якого вбачається, що фіксація судового засідання не здійснювалась, оскільки учасники судового процесу не з`явились, що відповідає вимогам ч.4 ст.107 КПК України.

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не встановлено, ухвала слідчого судді є вмотивованою, тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги ОСОБА_6 не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги задовольнити, вказаний строк поновити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Державного бюро розслідувань, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4