Справа № 466/1853/25
Провадження № 1-кп/466/334/26
У Х В А Л А

06 травня 2026року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря с/з ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_5

законного представника неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

об`єднане кримінальне провадження №0001754 від 17.12.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; кримінальне провадження №0000300 від 07.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України; кримінальне провадження №0000318 від 11.03.2025 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Шевченківського районного суду м. Львова знаходиться вищезгадане об`єднане кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

ОСОБА_4 , 16 грудня 2024 року приблизно о 04 годині 56 хвилин, перебуваючи неподалік будинку № 3, що по вулиці Волинській у місті Львові, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, будучи переконаним, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, із застосуванням фізичної сили викотив саморобний електро - мопед, який належить до портативних засобів пересування на електричній тязі до підвального приміщення будинку АДРЕСА_1 , після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-25/1302-АВ від 18 лютого 2025 року заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 44852 (сорок чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) гривні 77 (сімдесят сім) копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, ОСОБА_4 , 24 грудня 2024 року о 00 годині 47 хвилин, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Волинська, будинок №7, маючи злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, будучи переконаним, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу, з підвалу будинку, повторно викрав саморобний електро - мопед, який належить до портативних засобів пересування на електричній тязі та який був відданий потерпілому ОСОБА_7 на відповідальне зберігання, після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, чим відповідно до висновку експерта №СЕ-19/114-25/1302-АВ від 18 лютого 2025 року заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 44852 (сорок чотири тисячі вісімсот п`ятдесят дві) гривні 77 (сімдесят сім) копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_4 , 06 березня 2025 року, в період часу з 02:45 години по 04:00 години перебуваючи на території ринку ТОВ «Володар», що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Гайдамацька, будинок № 9 «а», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, шляхом вільного доступу, з торгового місця, яке на праві користування належить потерпілій ОСОБА_8 , викрав продукти харчування на загальну суму 2600 грн. (дві тисячі шістсот гривень), а саме 17 пачок мівіни на суму 255 грн., 3 пачки сметани «Молокія» на суму 165 грн., 2 пачки мікс салату «ACTIVE» на суму 100 грн., 2 шоколадки «MILLENIUM» на суму 80 грн., 1 сир «Favita» на суму 60 грн., 1 банку кукурудзи «Бабусин продукт», що становить 40 грн., 2 палки молока згущене з цукром варене «Вінницька насолода» на суму 120 грн., 1 майонез «Провансаль» на суму 37 грн., 1 масло «Mleczna Dolina» на суму 80 грн., 1 шоколадний батончик «Рошен», що становить 20 грн., 1 сир «Lazur Bікkitny», що становить 170 грн., 1 банку оливкової олії «OLL EXTRA VIRGIN PRODUCT», що становить 580 грн., 3 лаваші на суму 60 грн., 18 авокадо на суму 770 грн., 3 хліба на суму 63 грн., а також викрав із шухляди торгового прилавку грошові кошти у сумі 4500 грн. (чотири тисячі п`ятсот гривень), з полімерного пакету білого кольору, який знаходився біля торгового прилавку, грошові кошти у сумі 16000 грн.(шістнадцять тисяч гривень) та із продуктового стелажу, біля торгового місця, грошові кошти у сумі 5000 грн. (п`ять тисяч гривень),чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 28 100 грн. (двадцять вісім тисяч 100 гривень).

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_4 , 10 березня 2025 року, в період часу з 00:03 години по 00:30 години (встановити більш точного часу не представилось можливим) перебуваючи на території ринку ТОВ «Володар», що знаходиться за адресою: місто Львів, вулиця Гайдамацька, будинок № 9 «а», маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану, який введено в Україні згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, подолавши паркану огорожу ринку, переліз через основні вхідні ворота, шляхом проникнення в приміщення магазину, вхід до якого був зачинений врізним замком, без застосування спеціальних інструментів, прикладаючи значної фізичної сили, ривком дверної ручки дверей відкрив вхідні двері та проник до магазину ФОП « ОСОБА_9 », який на праві користування належить потерпілому ОСОБА_9 та відкривши першу шухляду прилавку (тумби) викрав грошові кошти в сумі 3782 грн 50 коп.( три тисячі сімсот вісімдесят дві грн та п`ятдесят копійок), після чого розпорядився викраденим на власний розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 3782 грн 50 коп. ( три тисячі сімсот вісімдесят дві грн та п`ятдесят копійок).

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_4 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), шляхом проникнення, вчиненому повторно в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор Галицької окружної прокурати м. Львова ОСОБА_3 23.04.2026 звернулась до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні 06.05.2026р. прокурор підтримала подане клопотання та просила таке задовольнити, мотивуючи тим, що ухвалою Шевченківського районного суду м.Львова від 23.04.2026р. обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в міжнародний розшук.

З метою організації розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом залучення Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, та у випадку встановлення місцезнаходження ОСОБА_4 за межами України та затримання для екстрадиції останньої, необхідно надати копію ухвали суду про обрання щодо вказаної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або вироку суду.

Захисник ОСОБА_5 при розгляді клопотання поклалась на розсуд суду.

Законний представник неповнолітнього обвинуваченого, представник органу опіки та піклування ОСОБА_6 щодо задоволення клопотання прокурора не заперечив.

Заслухавши учасників розгляду в судовому засіданні, дослідивши матеріали судового кримінального провадження, суд дійшов висновку, що обставини, зазначені при застосуванні запобіжного заходу, продовжують існувати і по даний час, ризики, які мали місце , не зменшилися, залишаються реальними та триваючими.

За змістом ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішуючи питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку,передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як було встановлено судом, ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 06.10.2025 обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук.

Вищезазначена ухвала долучена до оперативно-розшукової справи, яка перебуває в ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області.

В ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на встановлення місцезнаходження обвинуваченого, встановлено, що 08.07.2025 ОСОБА_4 перетнув державний кордон України через пункт пропуску «Грушів» у напрямку виїзду та в Україну не повертався.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.04.2026 ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Згідно норм ч.6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виїзд ОСОБА_4 за межі України свідчить про те, що обвинувачений покинув територію України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Отже, згідно до ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Згідно ст. 12 КК України, тяжким злочином є злочин, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцять п`ять тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 переховується від суду.

Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені умисних тяжких злочинів проти власності, санкція статті якої передбачає позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд враховує те, що неповнолітній ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину,за вчинення якого передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк не більше восьми років.

Відтак існують ризики, передбачені ст.177 КПК України та наявні вагомі докази вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення. Обвинувачений перетнув державний кордон України в напрямку виїзд з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а відомості про повернення його в Україну відсутні.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке йому інкримінується та імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому, будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Статтею 178КПКУкраїни передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання щодо застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд, враховуючи думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту, враховуючи конкретні обставини справи та особу обвинуваченого, який обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів, приходить до висновку, що відносно обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на даний час наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Одночасно, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При цьому в ухвалі суду зазначаються, які обов`язки з передбачених ст. 194 КПК України будуть покладені на обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів зі визначенням суми застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120грн.

Керуючись ст. ст. 176-177, 183, 372,395 КПК України, суд, -

постановив:

клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів із визначення розміру застави - задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, без місця реєстрації, тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримиання під вартою, строком на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 40 (сорок) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120грн.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;

2) не відлучатися за межі міста Львова, без дозволу прокурора або суду ;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця навчання чи роботи;

4) утримуватися від спілкування із свідками, експертами у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Після затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки ОСОБА_4 до місця кримінального провадження розглянути за його участю питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід у встановленому законом порядку.

Організацію виконання ухвали суду доручити Львівському районному управлінні поліції №2 Головного управління Національної поліції України у Львівській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Галицької окружної прокуратури м. Львова ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Львівського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня оголошення ухвали, обвинуваченим з моменту вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1