Справа № 302/1202/21
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

26.02.2026 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 березня січня 2022 року, у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Вироком Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 березня 2022 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Згідно зі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку 3 (три) роки. На підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Згідно зі ст.75 КК України, ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України ОСОБА_7 зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

29.08.2021, приблизно о 01 год 00 хв, ОСОБА_6 за попередньою змовою із ОСОБА_7 , перебуваючи біля автодороги Долина-Хуст, за 200 метрів від закінчення населеного пункту с. Запереділля в напрямку на с. Вучкове Хустського району Закарпатської області, усвідомлюючи протиправність, караність та суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно небезпечних наслідків, з корисливих мотивів, умисно, таємно, групою осіб, шляхом вільного доступу, із бетонних опор з`єднувальної лінії телекомунікаційних мереж Запереділля- Вучкове, які розміщені вздовж автодороги, використовуючи заздалегідь заготовлені ножиці для перетину металу, викрали кабель типу КСПП 1х4х0,9 довжиною 190 метрів, кабель типу ТПП-10х2х0,4 довжиною 70 метрів, кабель типу ОКЛБг-12 довжиною 190 метрів, що в загальному складає протяжність 450 метрів з`єднувальної лінії, яка перебуває на балансі Закарпатської філії АТ "Укртелеком" та у відповідності до довідки про балансову вартість від 14.09.2021 року спричинили матеріальну шкоду АТ "Укртелеком" (Закарпатській філії) на загальну суму 5145 гривень 12 копійок.

Не погоджуючись з вироком прокурор Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, у якій вказує на незаконність рішення, просить його скасувати через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до порушення правил призначення покарання. Стверджує, що у судовому засіданні було досліджено вирок Виноградівського районного суду від 23.12.2021 стосовно ОСОБА_6 яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 призначено іспитовий строк два роки та застосовано вимоги п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України; та вирок Виноградівського районного суду від 11.01.2022 стосовно ОСОБА_7 , яким його засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки. На підставі ст. 75 КК України, ОСОБА_7 призначено іспитовий строк один рік та застосовано вимоги п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. Відповідно до цих вироків, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення, за які були засуджені на території Берегівського району 29.08.2021. Апелянт вказує на те, що обвинувачені вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України на території Міжгірського району до ухвалення вироків Виноградівського районного суду Закарпатської області від 23.12.2021 та 11.01.2022, якими до них застосовано положення ст. 75 КК України. Тому, на переконання прокурора, вирок місцевого суду у частині призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання підлягає скасуванню у зв`язку із необхідністю застосування більш суворого покарання. Просить вирок скасувати, постановити новий, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно зі ст. 75 КК Укораїни, звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Згідно зі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_7 періодично з`являтися до уповноваженого органу з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. У решті вирок залишити без зміни.

В подальшому прокурор Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_8 подала зміни до апеляційної скарги. Просить змінити вирок у частині призначення покарання та призначити ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_6 періодично з?являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_7 періодично з?являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В решті вирок суду прошу залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, про основні доводи зміненої апеляційної скарги, дослідивши зібрані у кримінальному провадженні докази, колегія суддів вважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Кримінальне провадження розглядається за відсутності учасників кримінального провадження, що з огляду на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, не перешкоджає розгляду. Приймаючи рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності учасників кримінального провадження береться до уваги те, що останні належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду; відповідно до ст. 28 КПК України кримінальне провадження повинно бути розглянуте і процесуальні рішення повинні бути прийняті у розумні строки.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Зміст апеляційних скарг свідчить про те, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України не оспорюється, а тому судом апеляційної інстанції, з огляду на положення ст. 404 КПК України, не перевіряється і визнається таким, що відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на вимогах кримінального та кримінального процесуального законів, а також наявних у матеріалах справи доказах.

Апеляційний суд вважає, що дії обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України України кваліфіковані правильно.

Судове рішення оскаржується у частині призначення обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання.

Положеннями ст. 70 КК України визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Висновок щодо застосування положень ч. 4 ст. 70 КК України сформований у постанові Об?єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 (справа №760/26543/17), відповідно до якого, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК України щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок - попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально - виконуються самостійно.

У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками.

Таке тлумачення закону про кримінальну відповідальність є усталеною практикою, оскільки суд, який призначає такій особі покарання за інший злочин, вчинений до постановлення вироку в першій справі, не може ревізувати міру покарання, призначену особі попереднім вироком.

Натомість протилежний підхід ставив би даний суд у позицію суду вищої інстанції, що прямо суперечило б положенням кримінального процесуального закону (ст. 24 КПК України) та підривало б презумпцію законності й обґрунтованості попереднього судового рішення (ч. 2 ст. 21 КПК України).

Матеріалами кримінального провадження встановлено, що вироком Виноградівського районного суду від 23.12.2021, ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останньому призначено іспитовий строк два роки та застосовано вимоги ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України.

Вироком Виноградівського районного суду від 11.01.2022, ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до трьох років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України останньому призначено іспитовий строк один рік та застосовано вимоги ст. 76 ч. 1 п. п. 1, 2 КК України.

З цих вироків слідує, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України на території Міжгірського району до постановлення вироків Виноградівського райсуду районного суду Закарпатської області від 23.12.2021 та 11.01.2022, якими до них застосовано положення ст. 75 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покарання за даним вироком невірно застосував ст. 75 КК України та залишив поза увагою вимоги ч. 4 ст. 70 КК України, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому остаточного покарання.

Згідно з ст. 409 КПК України підставою для зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

За цих обставин, змінена апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И В :

Змінену апеляційну скаргу прокурора Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити.

Вирок Воловецького районного суду Закарпатської області від 17 березня січня 2022 року, яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - у частині призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання - змінити.

ОСОБА_6 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_6 періодично з?являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_7 призначити покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді чотирьох років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк три роки. На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов?язати ОСОБА_7 періодично з?являтися до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді: