Справа № 686/1030/26
Провадження № 1-кс/686/2230/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Хмельницькому клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000049 від 08 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382КК України,

установила:

ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді із клопотанням, у якому просила скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року у кримінальному провадженні №0000049 від 08січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності.

У обґрунтування клопотання зазначила, що 14 січня 2026 року слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області розглянув клопотання прокурора Хмельницької окружної прокуратури про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000049 від 08 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382КК України та наклав арешт на втомобіль марки «Volkswagen», моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , з позбавленням права на відчуження та користування.

На дату винесення ухвали про накладення арешту автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, номерний знак НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 та вибув із фактичного володіння та користування власника у протиправний спосіб за наступних обставин.

10.12.2025 ОСОБА_4 , разом із чоловіком, виїхала за кордон.

Автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, д.н.з. НОМЕР_1 знаходився біля будинку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

31 грудня на мобільний телефон її чоловікові, через соціальну мережу Viber, зателефонувала невідома жінка та повідомила, що у місті Бібрка на автозаправці близько першої години ночі невідомий чоловік на їхньому автомобілі викрав із її авто дорогі окуляри.

Після цього ОСОБА_4 зв`язалася із ОСОБА_5 , у якого залишались ключі від авто, для з`ясування обставин щодо місця перебування їхнього автомобіля та/або обставин його зникнення.

З`ясувалося, що приблизно 17 грудня ОСОБА_5 , перебуваючи у м.Львові, познайомився із громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки вони обидва є військовослужбовцями, на ґрунті спільних тем для спілкування ОСОБА_7 запросив ОСОБА_8 до себе додому.

Наступного дня ОСОБА_5 , прокинувшись, виявив, що ОСОБА_6 вже немає, та, не підозрюючи нічого протиправного, поїхав на чергування на дві доби. Повернувшись додому після чергування, він побачив, що автомобіля у дворі немає, і зрозумів, що ОСОБА_8 ще напередодні викрав ключі та свідоцтво про реєстрацію (технічний паспорт) на автомобіль. Після цього він одразу викликав поліцію та написав заяву про викрадення.

20 грудня 2025 року автомобіль, за кермом якого перебував ОСОБА_6 , було знайдено та доставлено працівниками поліції за адресою викрадення: м. Винники, вул. Б. Хмельницького, 17. Автомобіль тоді вже був пошкоджений, зі слів ОСОБА_7 : вийшло із ладу зчеплення, відсутні решітки радіатора, частково не працювала коробка передач.

ОСОБА_6 зобов`язався перед Солдатенком до 6 січня 2026 року за власний рахунок відремонтувати автомобіль на СТО у м. Львові, куди його було доставлено на евакуаторі. Керувати та використовувати автомобіль було неможливо та прямо заборонено.

Однак, 31 грудня 2025 року стало відомо, що автомобіль зник із СТО та знову, імовірно протиправно, використовується ОСОБА_6 про що ОСОБА_5 повторно подав заяву до поліції. Як з`ясувалось, автомобіль вже перебував у межах м. Чернівці.

Після повернення в Україну 13.01.2026, ОСОБА_4 , як власник, особисто подала заяву до поліції з описом обставин зникнення автомобіля, однак первісну заяву не було зареєстровано в ЄРДР із невідомих причин. Лише після подання відповідної скарги до суду про бездіяльність поліції, судом було зобов?язано розглянути її заяву та внести дані до ЄРДР. 03.02.2026 розпочато кримінальне провадження за фактом крадіжки автомобіля.

Від органу досудового розслідування стало відомо, що автомобіль фактично перебуває у м. Хмельницькому на штрафному майданчику, оскільки приблизно 08.01.2026 року його було вилучено у ОСОБА_6 та в подальшому накладено арешт.

Зазначає, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, оскільки підставою для накладення арешту на майно є забезпечення збереження майна, а також недопущення його втрати чи знищення, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

На момент накладення арешту автомобіль марки VOLKSWAGEN GOLF, державний номер НОМЕР_1 належав законному власнику та вибув із його володіння та користування у протиправний спосіб.

Повернення автомобіля марки VOLKSWAGEN GOLF, державний номер НОМЕР_1 , законному власнику, у якого він вибув із володіння протиправним шляхом, не призведе до втрати або будь-якого пошкодження майна та настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Заявниця у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо скасування арешту заперечила, оскільки автомобіль є речовим доказом та скасування з нього арешту негативно позначиться на досудовому розслідуванні.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження №0000049, приходжу до висновку, що воно підлягає задоволенню із наступних підстав.

СВ ХРУП ГУНП в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 08 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Органами досудового розслідування розслідуються обставини того, що 08.01.2025 близько 14:08 год. до чергової частини ВнП №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення інспектора СРПП про те, що в ході зупинки транспортного засобу «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 на блокпості поблизу с. Стуфчинці, Хмельницького району, Хмельницької області, на 174 км автодороги Н-03, сполученням Житомир-Чернівці, виявили гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який будучи неодноразово позбавленим права керування транспортним засобом на підставі рішення суду, повторно, умисно продовжує систематично ігнорувати покладені на нього обов`язки, що виражається у продовженні останнім керування транспортним засобом та підтверджується новими вчиненими ним адміністративними правопорушеннями, пов`язаними з порушення правил дорожнього руху.

В ході проведення огляду місця події 08.01.2026 на блокпості поблизу с. Стуфчинці, Хмельницького району, Хмельницької області, на 174 км автодороги Н-03, сполученням Житомир-Чернівці виявлено та вилучено автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , який поміщено на майданчик для тимчасово вилучених транспортних засобів, за адресою: м. Хмельницький, вул. Р. Шухевича, 120Д.

08.01.2026 старшим слідчим ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_9 винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 .

Установлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2026 року було накладено арешт на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 , з позбавленням права на відчуження та користування.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , являється ОСОБА_4 .

Ч.1 ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Частиною 2 цієї статті визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно із Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції установлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч. 2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ч. 7 ст. 236 КПК України установлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Так, майно, на яке накладено арешт, не відповідає передбаченим ст. 98 КПК України з огляду на диспозицію ч. 1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні, передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Отже, автомобіль не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст. 98 КПК України у провадженні внесеному до ЄРДР за ст. 382 КК України,

Крім того, власником транспортного засобу марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 є ОСОБА_4 , тобто особа, яка не керувала транспортним засобом.

Тобто, подальше збереження накладеного арешту на указаний транспортний засіб може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також слідча суддя враховує, що Львівським РУП № 1 ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000135, відомості у якому внесено до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 13.01.2026 за фактом викрадення її транспортного засобу та шахрайства.

Таким чином відсутні правові підстави для подальшого збереження накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому клопотання ОСОБА_10 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.174 КПК України, слідча суддя, -

постановила:

Задовольнити клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000049 від 08 січня 2026 року, відомості у якому внесено до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Скасувати арешт, який був накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 14 січня 2026 року на автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Golf» д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, ідентифікаційний номер т/з: НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 .

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддя