Вирок

Іменем України

05.02.2026 року Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження №0000257 від 27.03.2025 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львова, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, зайнятого тимчасовими заробітками, згідно ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , т.м. НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, відповідно до постанови Франківського районного суду міста Львова від 01.07.2024 року (судова справа №465/3473/24, провадження №3/465/1974/24), згідно якої останньому призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40 800 (сорок тисяч вісімсот) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 (п`ять) років без оплатного вилучення транспортного засобу, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрали законної сили та будучи ознайомленим з такою, не виконав дану постанову суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконувати та усвідомлюючи протиправність своїх дій, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п.9 ч.1 ст.129 Конституції України, ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами на всій території України, діючи умисно, 31.01.2025 року перебував за кермом автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак « НОМЕР_2 », та керував ним. При цьому, ОСОБА_4 , рухаючись на даному автомобілі по автодорозі у м. Львові, 31.01.2025 року близько 16:50 год. був зупинений на вул. Кульпарківській, поблизу будинку № 56, працівниками УПП у Львівській області ДПП, які в подальшому склали відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи за ч. 5 ст. 126 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235208), за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавленою права керування транспортними засобами та за ч. 3 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235191), за повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, а саме відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також ОСОБА_4 з метою умисного невиконання постанови Франківського районного суду міста Львова від 01.07.2024 року (судова справа №465/3473/24, провадження №3/465/1974/24) 26.03.2025 року перебував за кермом автомобіля марки «Daewoo Nexia», номерний знак « НОМЕР_3 », та керував ним. При цьому, ОСОБА_4 , рухаючись на даному автомобілі по автодорозі у м. Львові, 26.03.2025 року близько 17:30 год. був зупинений на вул. Городоцькій, поблизу будинку № 215, працівниками УПП у Львівській області ДПП, які в подальшому, склали відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи за ч. 5 ст. 126 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282437), за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавленою права керування транспортними засобами, та за ч. 3 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПС1 №282416), за повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, а саме, відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Крім того, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення до адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 130 КУпАП, відповідно до постанови Франківського районного суду міста Львова від 02.07.2024 року (судова справа №465/3472/24, провадження №3/465/1973/24), згідно якої останньому призначено адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 (десять) років без конфіскації транспортного засобу, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду, яка набрали законної сили та будучи ознайомленим з такою, не виконав дану постанову суду в частині позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконувати та усвідомлюючи протиправність своїх дій, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили є обов`язковими для виконання всіма фізичними особами на всій території України, діючи умисно, 31.01.2025 року перебував за кермом автомобіля марки «Chevrolet Lacetti», номерний знак « НОМЕР_2 », та керував ним. При цьому, ОСОБА_4 , рухаючись на даному автомобілі по автодорозі у м. Львові, 31.01.2025 року близько 16:50 год. був зупинений на вул. Кульпарківській, поблизу будинку № 56, працівниками УПП у Львівській області ДПП, які в подальшому склали відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи за ч. 5 ст. 126 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235208), за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавленою права керування транспортними засобами, та за ч. 3 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №235191), за повторне протягом року вчинення адміністративного правопорушення, а саме відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Також ОСОБА_4 з метою умисного невиконання постанови Франківського районного суду міста Львова від 02.07.2024 року (судова справа №465/3473/24, провадження №3/465/1974/24) 26.03.2025 року перебував за кермом автомобіля марки «Daewoo Nexia», номерний знак « НОМЕР_3 », та керував ним. При цьому, ОСОБА_4 , рухаючись на даному автомобілі по автодорозі у м. Львові, 26.03.2025 року близько 17:30 год. був зупинений на вул. Городоцькій, поблизу будинку № 215, працівниками УПП у Львівській області ДПП, які в подальшому склали відносно ОСОБА_4 адміністративні протоколи за ч. 5 ст. 126 (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282437), за повторне протягом року керування транспортним засобом особою, яка позбавленою права керування транспортними засобами, та за ч. 3 ст. 130 КУпАП (протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №282416), за повторне протягом року правопорушення, а саме відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні невиконання постанов суду, що набрали законної сили, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 382 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 КК України, визнав повністю, надав детальні показання про мотиви та обставини вчинення кримінальних правопорушень. Вказав, що дійсно постановами Франківського районного суду м. Львова за вчинення адміністративних правопорушень у 2024 році був позбавлений права керування транспортними засобами. Однак, в подальшому у січні та березні 2025 року керував автомобілями, які належать його знайомому, оскільки останній має такі транспортні засоби у власності, проте, керувати ними не вміє. Водночас останній доглядає хвору матір, яку час від часу треба відвезти на консультації до лікарів, тому в ці потрібні моменти вирішив допомогти знайомому, хоча усвідомлює, що позбавлення права керування не передбачає будь-яких винятків. У скоєному кається, розуміє, що вчинив неправильно, пояснив, що посвідчення водія ним здане до органів поліції, запевнив, що з того, що відбулось, зробив для себе правильні висновки на майбутнє, на виконання постанови суду на даний час не керує автомобілями і будь-яких порушень на стадії виконання постанови не допускає. З урахуванням наведеного просив суворого його не карати.

Суд з`ясував, що обставини справи ніким із учасників судового провадження не оспорюються і кожен з них правильно розуміє зміст цих обставин. Суд також впевнився у добровільності їх позиції та роз`яснив їм процесуальні наслідки зазначених дій, передбачені ч.2 ст.394 КПК України. З урахуванням думки всіх учасників процесу та на підставі ч.3 ст.349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються, і судовий розгляд було обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням характеризуючих даних на його особу, а також документів, що стосуються речових доказів у справі для вирішення питання їхньої подальшої долі.

Отже, суд вважає доведеним факт вчинення ОСОБА_4 умисного невиконання постанов суду, що набрали законної сили, тобто кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 382 КК України.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно із ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

З огляду на викладене при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які з урахуванням положень ст.12 КК України відносяться до категорії нетяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінальних правопорушень, які посягають на правосуддя та пов`язані з умисним невиконанням постанов суду в справах про адміністративні правопорушення, мету вчинення суспільно небезпечних дій (зокрема, допомогти товаришу, який має хвору матір і потребу у її переміщені, проте, не вміє керувати транспортними засобами), відсутність обтяжуючих покарання обставин, наявність пом`якшуючих обставин, якими суд визнає щире каяття обвинуваченого та активне сприяння ним у розкритті кримінальних правопорушень, особу ОСОБА_4 , який на обліку в лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно ст.89 КК України раніше не судимий, негативних характеристик не має.

Тому, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, характеру і ступеня їх суспільної небезпеки, мети вчинення, та з огляду на особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, щиро розкаявся, як під час досудового розслідування, так і в суді свою вину у вчиненому визнав повністю, своїх процесуальних обов`язків в статусі підозрюваного та обвинуваченого не порушував, має тверді установки на подальше суворо дотримуватися правил відбуття адміністративного стягнення, накладеного на нього судом, та не вчиняти нових правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді штрафу. Таке покарання, на переконання суду, є достатнім та спроможне стимулювати в подальшому належну поведінку обвинуваченого і сприяти запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 під час досудового розслідування та протягом судового розгляду даного кримінального провадження не обирався і підстав для його обрання немає.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Підстав для застосування правових приписів ст.174 КПК України немає.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.349, 368-371, 373, 374, 394 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.382 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень 00 коп.

Речові докази у справі DVD-R диски із записами з портативних відеореєстраторів поліцейських у кількості 2 шт. залишити при матеріалах кримінального провадження №0000257 (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1