Справа №463/1980/26
Провадження №1-кс/463/3179/26
У Х В А Л А

про арешт майна

27 березня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004 від 9 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий 20 березня 2026 року звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на транспортний засіб «Mercedes-Benz» G350TD, 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який був вилучений за результатами обшуку останнього.

Подане клопотання мотивує тим, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові перебувають матеріали кримінального провадження №0000004 від 9 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 спільно з іншими невстановленими особами, в тому числі військовослужбовцями, здійснює незаконну реалізацію FPV дронів через мережу Інтернет, які отримані шляхом їх списання як використані (втрачені). Встановлено, що ОСОБА_6 отримує для подальшої реалізації засоби ураження (FPV дрони) від громадянки України ОСОБА_7 , яка у своїй протиправній діяльності використовує належні їй транспортні засоби, в тому числі Mercedes-Benz G350TD, 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ). Крім того встановлено, що до протиправної діяльності пов`язаної із незаконною реалізацією FPV дронів організованої ОСОБА_7 причетний її чоловік ОСОБА_8 , який спільно проживає із своєю дружиною ОСОБА_7 . За наявною інформацією, на даний час, ОСОБА_8 проходить військову службу та може перебувати в місцях дислокації підрозділу у АДРЕСА_1 . Також встановлено, що ОСОБА_7 залучила до протиправної діяльності пов`язаної із незаконною реалізацією FPV дронів свою матір ОСОБА_9 , яка спільно проживає із своєю донькою ОСОБА_7 . Зокрема, ОСОБА_9 зареєстрована як фізична особа підприємець з метою отримання оплати за незаконно реалізовані FPV дрони.

Зазначає, що 18 березня 2026 року на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року проведено обшук транспортного засобу «Mercedes-Benz» G350TD, 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), за результатами якого вилучено транспортний засіб «Mercedes-Benz» G350TD, 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ). 19 березня 2026 року у зв`язку з важливістю вилучених речей та документів у кримінальному провадженні винесено постанову про визнання вищевказаних речей та документів речовими доказами, оскільки вказані вище речі та предмети мають доказове значення під час розслідування указаного кримінального провадження. Вказує, що на даний час органом досудового розслідування за наслідками проведення слідчих (розшукових) дій встановлено, що вилучене майно, речі та документи мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберігають на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз з метою встановлення всіх обставин вчинення злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного здійснення досудового розслідування. Захід забезпечення кримінального провадження тимчасове вилучення майна, застосований з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження. Зазначене тимчасово вилучене майно, саме по собі та в сукупності з іншими зібраними в ході досудового розслідування доказами, має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а саме для з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, як тимчасово вилучення майна та його арешт. Зазначає, що на даний час існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищевказані предмети та документи є доказами у кримінальному провадженні, адже вони відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України (вони є матеріальні об`єкти, які могли зберегти на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження). У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів. Враховуючи викладене, подане клопотання просить задовольнити.

Матеріали клопотання надійшли до Личаківського районного суду м. Львова засобами поштового зв`язку 24 березня 2026 року та автоматизованою системою документообігу суду для розгляду таких було визначено слідчого суддю ОСОБА_1 , клопотання призначено до розгляду в судовому засіданні на 25 березня 2026 року.

25 березня 2026 року до суду через систему «Електронний суд» надійшло заперечення представника власника майна ОСОБА_7 ОСОБА_4 на клопотання про арешт майна в якому просить відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на вилучене 18 березня 2026 року в ході обшуку майно, а саме транспортний засіб Mercedes-Benz GКлас д.н.з. НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_7 , та повернути його законному власнику.

Вказує, що власник майна, стосовно якого вирішується питання про арешт, та його представник не погоджуються із вказаним клопотання про арешт майна, вважають його безпідставним та не обґрунтованим, та таким, яке не підлягає задоволенню.

Зокрема вказує, що під час проведення обшуку транспортного засобу не було встановлено жодних обставин, які б свідчили про здійснення кримінально-протиправної діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України. Не було виявлено будь-яких предметів, документів чи інших даних, які б прямо або опосередковано підтверджували факт вчинення відповідного кримінального правопорушення. При цьому ОСОБА_7 не є суб`єктом злочину, який передбачений ст. 410 КК України, оскільки дана норма передбачає відповідальність спеціального суб`єкта - військовослужбовця або іншої особи, визначеної законом. Крім того, вказаний транспортний засіб використовується родиною для забезпечення життєво необхідних потреб, зокрема для пересування дитини з інвалідністю ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що надає йому статус майна, яке має важливе соціальне значення для сім`ї. Вважає, що у даному випадку накладення арешту на транспортний засіб не переслідує легітимної мети у кримінальному провадженні, не є необхідним для забезпечення доказів та є явно непропорційним втручанням у права власника та членів його сім`ї. Вважає, що відсутність зв`язку транспортного засобу із кримінальним правопорушенням у поєднанні з його критично важливим значенням для забезпечення потреб дитини з інвалідністю виключає можливість накладення на нього арешту.

Відтак вважає, що ні прокурором ні органом досудового розслідування не доведено наявності будь-якого причинно-наслідкового зв`язку між майном, яке вилучене під час обшуку, та вчиненням кримінального правопорушення, за ознаками ч. 4 ст. 410 КК України. Відсутні також відомості про те, що вилучене майно використовувалось як знаряддя злочину, або було об`єктом протиправних дій або зберегло на собі сліди кримінального правопорушення. На його думку клопотання про арешт майна ґрунтується лише на припущеннях, без належного підтвердження доказами, що суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства щодо обґрунтованості та допустимості обмеження права власності, та що з огляду на викладене, відсутні передбачені законом підстави для накладення арешту на майно, у зв`язку з чим таке клопотання підлягає залишенню без задоволення, як необґрунтоване та безпідставне.

Водночас, судове засідання з розгляду клопотання 25 березня 2026 року не відбулось у зв`язку з поданням до судового засідання представником власників майна заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26 березня 2026 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_7 - ОСОБА_4 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна призначено до розгляду в судовому засіданні на 27 березня 2026 року.

В судовому засіданні 27 березня 2026 року старший слідчий в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 клопотання підтримала з мотивів, викладених у такому, просив його задовольнити.

Представник власника майна ОСОБА_4 , який брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, в такому щодо задоволення клопотання заперечив частково з мотивів, викладених у поданому ним запереченні, вказав, що в частині накладення арешту з забороною розпорядження вказаним автомобілем не заперечують.

Заслухавши думку учасників судового засідання, оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що Другий слідчий відділ (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснює досудове розслідування кримінального провадження №0000004 від 9 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, за фактом того, що група військовослужбовців, діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, налагодила протиправний механізм заволодіння військовим майном та його подальшого збуту на території Львівської області.

При цьому як вбачається із долучених до клопотання матеріалів, дійсно є підстави вважати, що могло бути вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 410 КК України, та до вчинення таких можуть бути причетними ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ,що стверджується зокрема протоколом допиту у якості свідка ОСОБА_11 від 6 лютого 2026 року та листами заступника начальника УСБУ у Львівській області №62/8/5-93 від 4 лютого 2026 року, №62/8/5-160 від 13 березня 2026 року щодо виконання доручень.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 17 березня 2026 року у справі №463/1980/26, провадження №1-кс/463/2847/26, в рамках вказаного кримінального провадження було надано слідчим групи слідчих та прокурорам групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000004 від 9 січня 2026 дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки: «Mercedes-Benz G350TD», 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який належить ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення, речей та документів, що мають значення для кримінального провадження, зокрема: документів, які підтверджують надходження до військових частин ЗСУ, ДПСУ, НГУ чи інших військових частини та з`єднань FPV дронів різних типів та моделей, безпілотних літальних апаратів, комплектуючих до них, тощо; документів, які підтверджують списання FPV дронів різних типів та моделей, безпілотних літальних апаратів, комплектуючих до них, тощо; книг обліку та списання FPV дронів різних типів та моделей, безпілотних літальних апаратів, комплектуючих до них, тощо; FPV дронів - безпілотних літальних апаратів, комплектуючих до них, упакування, документації (технічної документації до них), інших засобів ідентифікації; документів про відправку та отримання поштових відправлень через поштових операторів зокрема Нова Пошта; комп`ютерної техніки, чорнових записів, мобільних телефонів, флеш носіїв, грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу марки та моделі «Mercedes-Benz G350TD», 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , такий належить ОСОБА_7 .

З протоколу обшуку від 18 березня 2026 року, проведеного на підставі вказаної вище ухвали слідчого судді в транспортному засобі марки «Mercedes-Benz G350TD» з д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , за участю власника такого ОСОБА_7 , вбачається, що за результатами такого було вилучено вказаний транспортний засіб.

Постановою старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 19 березня 2026 року вказане майно було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000004 від 9 січня 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження

Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого.

Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане, оскільки завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою накладення арешту на майно, зазначене слідчим у клопотанні, є забезпечення збереження речових доказів.

Підставами накладення арешту на зазначене у клопотанні майно є необхідність забезпечення зберігання даного речового доказу шляхом накладання арешту.

Слідчий довів, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказам, оскільки таке може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.

Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту даного майна, наслідки такого, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

При цьому слідчим суддею не беруться до уваги заперечення представника власників майна щодо того, що під час обшуку транспортного засобу не було встановлено обставин, які б свідчили про здійснення кримінально-протиправної діяльності за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, та що ОСОБА_7 не є суб`єктом злочину, оскільки на даному етапі досудового розслідування кримінального провадження перевіряється можлива причетність власника вилученого майна до вчинення кримінального правопорушення, та накладення арешту на майно не позбавляє власника такого можливості в подальшому звернутись з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України у разі, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Водночас, з врахуванням того, що з наданих документів вбачається, що син власника вилученого майна ОСОБА_7 - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою з інвалідністю, потребує допомоги в пересуванні, та транспортний засіб використовується для потреб родини, слідчий суддя вважає за можливе накласти арешт на такий з забороною відчуження та розпорядження, без заборони користування таким.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 задовольнити частково.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження та розпорядження на транспортний засіб «Mercedes-Benz» G350TD, 2013 р.в. чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 (VIN: НОМЕР_2 ), який був вилучений за результатами обшуку такого, проведеного 18 березня 2026 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_12