Справа № 638/448/26
Провадження № 1-кп/638/1243/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова в колегіальному складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотанням прокурора про продовження запобіжного заходу у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 14.10.2025 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Закарпатської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, перебуваючого на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 , у званні солдат, раніше судимого 28.05.2025 за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, -

встановив:

В провадження Шевченківського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, відомості про яке внесенно до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001240 від 14.10.2025.

Ухвалою суду від 12.01.2026 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні.

В підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до колегії судів з клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обґрунтовуючи його тим, що така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органу досудового розслідування або суду, підтверджується, тим що ОСОБА_7 вчинено особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 15 років або довічне позбавлення волі, у зв`язку з чим останній, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім того, ОСОБА_7 являється військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, на особливий період і проходячи її на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 2 механізованої роти НОМЕР_1 механізованого батальйону в/ч НОМЕР_2 , місцезнаходження військової частини в якій він проходить військову службу в будь- який час може змінити місце дислокації в іншу область, враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення обвинуваченого до органу досудового розслідування та суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, шо ОСОБА_7 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх співслужбовців здійснити вплив на свідків, понятих, як благаючі або умовляючи їх, так і маючи безперешкодний доступ до вогнепальної зброї за допомогою якої може погрожувати свідкам, понятим, експертам щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється підтверджується тим, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за фактом вчинення особливо тяжкого злочину. Крім того ОСОБА_7 раніше судимий 28.05.2025 за вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області за ч. 1 ст. 296 КК України до 3 років пробаційного нагляду, однак маючи судимість вчинив аналогічний злочин проти життя та здоров`я особи - вбивство двох осіб.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що обвинувачений зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання обвинуваченим його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки у вказаному випадку ОСОБА_9 , може чинити тиск на свідків.

Водночас, військовослужбовці Збройних сил України військової частини НОМЕР_2 , як і сам ОСОБА_7 , озброєні штатною та груповою зброєю і боєприпасами, що сприяє безперешкодному доступу до них з боку ОСОБА_7 , який на теперішній час, підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину та може використати зброю з метою перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином або скоїти новий злочин із застосуванням зброї.

Неможливість застосування запобіжного заходу до обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді застави, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину злочину проти життя та здоров`я особи, оскільки слідчий суддя, у відповідності до п.п. 1, 2 ч. 4 ст. 183 має право не визначати розмір застави за злочин вчинений із застосуванням насильства, а також за злочин, який спричинив загибель людини.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, ОСОБА_7 , являється військовослужбовцем i повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України Водночас, поручителі з числа командування військової частини НОМЕР_3 не зверталися із письмовим зобов`язанням, щодо поручительства та виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . У вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 являється військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, а тому обрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на свідків, понятих експертів у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу а ніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_7 незважаючи на наявність у нього постійного місця проживання, міцних соціальних зав`язків, підозрюється у вчиненні умисних особливо тяжких злочинів. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_7 обставини, за яких він був скоєний вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до обвинуваченого іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу надасть йому можливість впливати на свідків, експертів.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість обвинуваченого свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З метою запобігання вищевказаним ризикам необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Крім цього, слід звернути увагу, що тяжкість вчинення вказаного злочину викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, що, застосування до ОСОБА_10 менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В свою чергу, це створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля, а в очах суспільства уяву неспроможності правоохоронних органів захистити пересічних громадян.

В судовому засіданні, прокурор підтримав клопотання, просив колегію суддів його задовольнити.

Захисник обвинуваченого та обвинувачений не заперечували проти клопотання прокурора.

Колегія суддів, заслухавши клопотання та думку учасників справи, вивчивши матеріали, дійшла до наступних висновків.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Харкова від 17.10.2025, клопотання старшого слідчого слідчого відділення № 1 СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , погодженого з прокурором Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_12 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001240 від 14.10.2025, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання, суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Колегія суддів погоджується з клопотанням прокурора, щодо продовження існування ризиків передбачених ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

На думку колегії суддів, наведені у клопотанні прокурора підстави для продовження строку дії застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, у виді тримання під вартою, є обґрунтованими. Підстав для зміни обвинуваченому міри запобіжного заходу на інший, більш м`який запобіжний захід, на цей час суд не вбачає.

Також, суд ураховує, що ризики, наявність яких була доведена прокурором у суді при застосуванні відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також при продовженні строку тримання його під вартою, істотно не зменшились. Останній обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, який, за своїм характером, представляє особливу суспільну небезпеку та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, у справі не з`ясовані усі обставини, встановлені під час кримінального провадження, не перевірено їх доказами, у тому числі й не допитані всі потерпілі і свідки, а відтак обвинувачений, усвідомлюючи, яке покарання йому загрожує у разі засудження, знаходячись на волі, може незаконно впливати на учасників кримінального провадження, з метою зміни показань, перешкоджати кримінальному провадженню, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про неможливість запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, шляхом застосування інших, більш м`яких, запобіжних заходів та що такі заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ОСОБА_7 процесуальних рішень по справі.

Продовжуючи строк тримання під вартою, колегія суддів також враховує, що своїм рішенням повинна забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуються і вимоги дотримання розумного строку як застосування такого запобіжного заходу, так і продовження його дії. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів». У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Зважаючи на вищевказане, суд вважає, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час колегією не вбачається, оскільки існують ризики, наведені прокурором у клопотанні.

Керуючись вимогами ст. ст.ст.314-316, 331, 369, 380 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» терміном до 60 (шістдесят) діб, тобто до 7 травня 2026 року, без визначення застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3