Дата документу 05.02.2026Справа № 554/182/26
Провадження № 1-кс/554/2181/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000176 від 30.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України,

в с т а н о в и л а:

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що слідчим відділом УСБУ в Полтавській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 30.05.2025 під № 0000176 за фактом вчинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в особливий період перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань - територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Полтавської області, шляхом поширення інформації в спільноті «Group» месенжеру «Viber» мережі Інтернет, блокування службового транспорту та висловлення погроз на адресу працівників ТЦК та СП, тобто за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

В ході виконання оперативним підрозділом доручення слідчого встановлено, що до вказаної протиправної діяльності можливо причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області, який проживає за адресою АДРЕСА_1 , та користується телефонним номером НОМЕР_1 .

Так, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 використовуючи телефонний номер НОМЕР_1 , на який зареєстрований акаунт месенджеру «Viber», в спільноті «Group» месенжеру «Viber», протягом 2025 року регулярно поширював інформацію про місце знаходження спільних груп з числа співробітників ТЦК та СП та співробітників Н аціональної поліції України, які виконували заходи з оповіщення на території м. Полтава та Полтавського району.

02.02.2026 під час обшуку нерухомого майна за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено мобільний телефон Samsung Galaxy A56 5G, imei-коди: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 в полімерному чохлі.

Вищевказаний мобільний телефон визнаний речовим доказом, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також необхідно провести комп`ютерно-технічну експертизу, оскільки мобільний телефон може містити відомості, що не можуть бути виявлені слідчим самостійно, у зв`язку із чим він буде переданий до експертної установи.

Таким чином, з метою забезпечення проведення необхідних слідчих та інших процесуальних дій та в подальшому збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на вищевказаний мобільний телефон.

В судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, одночасно з клопотанням надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи не подав. У матеріалах клопотання міститься заява ОСОБА_4 від 02.02.2026 року, в якій останній зазначив, що не заперечує проти накладення арешту на вилучений в нього мобільний телефон Samsung Galaxy A56. Клопотання прохав розглядати без його участі.

Неприбуття власника майна в судове засідання згідно з положеннями ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Прокурором доведено, що вилучений в ході обшуку 02.02.2026 року за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою АДРЕСА_1 , мобільний телефон Samsung Galaxy A56 5G, imei-коди: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 в полімерному чохлі є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 02.02.2026 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Samsung Galaxy A56 5G, imei-коди: 1) НОМЕР_2 , 2) НОМЕР_3 в полімерному чохлі, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1