Номер провадження:1-кп/521/825/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю обвинувачених - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Хаджибейського районного суду м. Одеси обвинувальний акт який надійшов з Одеської обласної прокуратури у кримінальному провадженні за №0001345 від 20.09.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Саки АР Крим, проживаючий до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 25.01.2021 вироком Овідіопольського районного суду Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162 , 70 КК України, змінений ухвалою Одеського Апеляційного суду від 28.06.2022 до 3 років позбавлення волі.;

- 03.08.2021 року вироком Київського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 185 КК до 3 років 1 місяця позбавлення волі. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеса від 31.08.2022 визначено остаточне покарання на підставі ст.70 КК України - 3 роки 5 місяців позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 03.12.2021 року вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 2 ст. 307, ст. 72 ч. 5 КК України, до 6 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, уродженець м. Покровськ, Покровського району, Донецької області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , з вищою освітою, одружений, який має неповнолітню дитину 2019 року народження, що має інвалідність, який з 27.06.2024 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до в/ч НОМЕР_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_4 , раніше не судимий, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 263 КК України;

ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця м. Одеса, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 03.06.2021 року вироком Суворовського районного суду міста Одеси, за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, до 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України, уродженця м. Одеси, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 27.08.2020 вироком Малиновського районного суду м. Одеси за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, 75 КК України, до 3 років 6 місяців позбавлення волі позбавлення волі з випробувальним терміном на 2 роки, змінений ухвалою Одеського Апеляційного суду від 07.07.2021 до 3 років позбавлення волі, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , громадянина України, уродженця с. Олександрівка Одеського району Одеської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживаючий до затримання за адресою: АДРЕСА_8 , перебуває в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор», раніше не одноразово судимий, останній раз:

- 13.07.2023 вироком Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України, до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хаджибейського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001345 від 20.09.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 321 КК України, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.ч. 2, 3 ст. 307, ч. 4 ст. 321 КК України, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 321 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України, та кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування і обчислюється з моменту обрання, тобто з 09.07.2024 до 30.07.2024 включно, із можливістю внесення застави у розмірі 60 560 гривень та у разі внесення заставі, покладено на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 , кримінальних правопорушень та кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України відповідно, а також наявність ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Так, ОСОБА_8 згідно зі ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тобто покарання, яке тягне за собою несприятливі наслідки, а тому підозрюваний, для якого настання вказаних наслідків є небажаним, може вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні.

На даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_8 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України. Тим самим, у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений ОСОБА_8 матиме можливість незаконно впливати на вищезазначених осіб, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі під час розгляду в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення.

На наявність даного ризику вказує на те, що ОСОБА_8 будучи раніше не одноразово судимим за вчинення умисних злочинів та перебуваючи на обліку Пересипського РВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області за вироком від 13.07.2023 Суворовського районного суду м. Одеси за ч. 1 ст. 122 КК України, до 3 років позбавлення волі, в силу ст. 75, 76 КК України, звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік, на шлях виправлення не став, відповідних висновків для себе не зробив та повторно вчинив кримінальне правопорушення.

На думку суду існують певні ризики передбачені ст. 177 КПК України, однак вказані ризики не дають суду достатніх підстав для застосування вищезазначеного запобіжного заходу.

Як встановлено під час розгляду клопотання що обвинувачений ОСОБА_8 раніше судимий, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштований, одружений, має трьох неповнолітніх дітей.

Адвокатом обвинуваченого долучено характеристику з ДУ «Одеський слідчий ізолятор», відповідно до якої ОСОБА_8 зарекомендував себе досить посередньо, 3 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, залучається до робіт, до праці ставиться сумлінно та виконує всю покладену на нього роботу.

Тяжкість вчиненого кримінального правопорушення на думку суду не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, суд враховує доводи обвинуваченого щодо необхідності працевлаштування, оскільки має на утримання трьох неповнолітніх дітей які потребують фінансовою допомоги.

Ризики передбачені ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати.

Відповідно до ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам вчинити певні дії, що можуть будь - яким чином перешкодити кримінальному провадженню, тобто існування певних ризиків для виконання завдань кримінального провадження.

А тому, на підставі вищевикладеного суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Таким чином, є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 10 років, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів.

Викладені в клопотанні прокурора обставини дають підстави для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, проте, свідчать про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а тому вважаю за необхідне застосувати до обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_8 з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що відповідатиме меті та завданням кримінального провадження, та в повній мірі узгоджуватиметься з нормами національного законодавства.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід, окрім того, обвинувачений надав суду клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт посилаючись на проблеми із здоров`ям.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.07.2024 року, без визначення розміру застави.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 , кримінальних правопорушень за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: на даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_7 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, вказує на наявність ризику, що у разі продовження утримання підозрюваного у Державній установі «ОВК №14», ОСОБА_7 матиме можливість незаконно впливати на них, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_7 будучи засудженим за вчинення умисного корисливого злочину, в тому числі за вчинення злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та відбуваючи покарання у ДУ «ОВК №14».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 3 ст. 321 КК України, ч. 1 ст. 309 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_7 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_7 суд доходить висновку про можливість про визначення розміру застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить - 181,680 /сто вісімдесят одна тисяча шістсот вісімдесят/ гривень.

На думку суд застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 строком на 60 днів, посилаючись на наявність ризиків передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений та його захисник заперечували проти клопотання прокурора, просили обрати більш м`який запобіжний захід.

Вислухавши думки учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та усні заперечення на клопотання прокурора сторони захисту, суд вважає, що доцільно задовольнити клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

На підставі цього, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Прецедентне право Конвенції розробило чотири базових прийнятних підстави для відмови у звільненні особи з під варти:

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення не з`явиться на суді /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення у випадку звільнення прийме дії, направлені на перешкоджання відправленню правосуддя /справа Stogmuller против Austria/;

-ризик, що особа, якій пред`явлено обвинувачення, здійснить подальші правопорушення /справа Matznetter против Austria/;

-ризик, що особа порушить громадський порядок /справа Letellier против France/.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, суд виходить з практики Європейського суду з прав людини, а саме: рішення «Нечипорук і Йонкало проти України», п. 175; «Cebotari v. Moldova», п. 48; «Fox, Campbell and Hartley v. the UK», п. 32, яка вказує на те, що слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, котрі могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин, та в даному випадку вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру, та навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться в долучених в обґрунтування клопотання матеріалах.

Суд, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, враховуючи принцип презумпції невинуватості, приходить до наступного.

Вивчивши клопотання та матеріали додані до нього, допитавши обвинуваченого, вислухавши думку учасників судового розгляду, суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та кримінальним проступком відповідно, з позбавленням волі за більш тяжке діяння до 10 років.

09.07.2024 року ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду відносно обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в межах строків досудового розслідування, тобто до 30.07.2024 року.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінальних правопорушень за ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України, а також наявність ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

Наявність ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: на даний час стороною обвинувачення встановленні та допитані свідки, а також інші обвинувачені, їх анкетні дані та стали відомі ОСОБА_5 під час відкриття матеріалів кримінального провадження, у порядку ст. 290 КПК України, які надають викривальні покази щодо обвинуваченого, вказує на наявність ризику, що у разі продовження утримання підозрюваного у Державній установі «ОВК №14», ОСОБА_5 матиме можливість незаконно впливати на них, схиляючи до викривлення показів або відмови від їх дачі в суді, тим самим перешкоджаючи у встановленні істини у провадженні та повному і всебічному дослідженні всіх доказів.

Наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: ОСОБА_5 будучи засудженим за вчинення злочину пов`язаним з незаконним обігом наркотичних засобів за ч.2 ст.307 КК України та відбуваючи покарання у ДУ «ОВК №14».

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд також враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим (за ч. 2,3 ст. 307 КК України, ч. 4 ст. 321 КК України - у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років позбавлення волі), вік та стан здоров`я (відомостей про будь-які захворювання що б унеможливлювало застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не надано), відсутністю міцних соціальних зав`язків, офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово судимий.

Тобто, у даному випадку, враховуючи положення ст. 183 КПК України, є виправданим застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо матеріалів (доказів), які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Таким чином, на підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів приходжу до висновку, що відносно ОСОБА_5 , необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених КПК, оскільки застава має забезпечити виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави при невиконанні цих обов`язків.

Розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

З урахуванням майнового стану обвинуваченого ОСОБА_5 суд доходить висновку про можливість про визначення розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить - 242,240 /двісті сорок дві тисячі двісті сорок/ гривень.

На думку суд застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176, 179, 183, 181, 199, 314, 316, 369, 371, 372, КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з забороною залишати житло за адресою: АДРЕСА_8 .

Відповідно до ч.5 ст.194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 наступні обов`язки:

-не залишати цілодобово місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_8 , окрім необхідності переміщення до укриття під час сигналу тривоги в період воєнного стану в Україні або отримання невідкладної медичної допомоги;

-прибувати на першу вимогу до органів слідства, прокуратури та суду, у визначений час;

-повідомляти про зміну місця свого проживання та засоби зв`язку;

-здати на зберігання до Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси свій паспорт (паспорти) для виїду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд.

Роз`яснити обвинуваченому, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Строк дії ухвали суду становить 2 /два/ місяці, і обчислюється з моменту оголошення ухвали, тобто з 30.01.2026 року.

Ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію 30.03.2026 року.

Контроль за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом покласти на співробітників Відділу поліції №3 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 30.01.2026 року.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30.03.2026 року.

На підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - встановити у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить - 166,400 /сто шістдесят шість тисяч чотириста/ гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , обов`язки строком на 2 /два/ місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали суду щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , становить 60 /шістдесят днів/ і обчислюється з моменту ухвалення, тобто з 30.01.2026 року.

Ухвала суду про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 30.03.2026 року.

На підставі п.2 ч.5 ст.182 КПК України визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України - встановити у розмірі 70 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в перерахунку становить - 232,960 /двісті тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят/ гривень.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки строком на 2 /два/ місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

1)не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3)утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

4)здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків підозрюваним, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу.

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави.

Апеляційна скарга, на ухвалу суду, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити для виконання співробітникам Державної установи «Одеський слідчий ізолятор»

Суддя: ОСОБА_1