УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 760/10932/22

провадження № 51-315ск24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що скаргу подано без додержання приписів цієї статті.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Таке обґрунтування має співвідноситися з приписами ч. 1 ст. 438 КПК, згідно з якими підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); 3) невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).

Колегія суддів Верховного Суду звертає увагу скаржника, що відповідно до положень ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Частиною 2 ст. 433 КПК передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Засуджений у касаційній скарзі узагальнено вказав, зокрема, про наявність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, однак не конкретизував у чому полягають такі порушення з огляду на зміст норм ст. 412, 413, 414 КПК, та не обґрунтував доводів у цій частині.

Крім того, в касаційній скарзі наявні узагальнені твердження засудженого, що оскаржувані судові рішення не відповідають приписам ч. 1 ст. 370 та статтям 91, 94, 98 КПК, а також про порушення вимог ст. 32 Кримінального кодексу України та ч. 2 ст. 373, статей 404, 407, 408, 421 КПК, однак ОСОБА_4 не конкретизував, у чому, на його думку, полягали в цьому провадженні недодержання вказаних вище вимог закону, і не обґрунтував доводів у цій частині.

Крім того, Суд зауважує, що відповідно до положень п. 5 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга повинна містити вимоги особи, яка її подала із зазначенням того, яке рішення має ухвалити суд касаційної інстанції.

Частиною 1 ст. 436 КПК визначено, що суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Засуджений у касаційній скарзі порушує питання про скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року.

Однак такі вимоги не узгоджуються з приписами ст. 436 КПК у частині повноважень суду касаційної інстанції за результатами касаційного розгляду, оскільки їх сформульовано неповно, з огляду на те, що скаржник не зазначив, яке рішення необхідно ухвалити Верховному Суду у разі скасування вироку Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року.

Водночас колегія суддів зауважує, що у разі скасування рішень судів першої та апеляційної інстанцій Суд може призначити новий розгляд у суді першої інстанції або закрити провадження з підстав, передбачених законом.

Крім того, Суд звертає увагу скаржника, що підстави для закриття кримінального провадження визначені приписами ст. 284 КПК (наприклад, встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати та інші).

Наведені вище обставини перешкоджають Верховному Суду встановити дійсну позицію скаржника щодо меж і, відповідно, результатів касаційного розгляду та перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження, оскільки суд касаційної інстанції згідно з ч. 2 ст. 433 КПК переглядає судові рішення в межах касаційної скарги.

Щодо клопотання засудженого стосовно ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 425 КПК особам, які мають право подати касаційну скаргу, надається можливість ознайомитися в суді з матеріалами кримінального провадження для вирішення питання про подання касаційної скарги.

У зв`язку з зазначеним засуджений ОСОБА_4 для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження вправі звернутися з відповідним клопотанням до суду першої інстанції, що постановив вирок.

Згідно з приписами ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додається копія судового рішення, що оскаржується. Однак засуджений до касаційної скарги додав лише дві сторінки копії ухвали суду апеляційної інстанції, зміст яких свідчить про неповноту тексту судового рішення, що унеможливлює сприйняття змісту цього документу.

Зважаючи на те, що касаційна скарга ОСОБА_4 не відповідає вимогам, які до неї ставляться, її потрібно залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Верховний Суд звертає увагу, що особа, яка подає касаційну скаргу та якій надано строк на усунення її недоліків, може виправити їх шляхом складання нового тексту касаційної скарги та подання додаткових документів.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 вересня 2025 року і встановити строк п`ятнадцять днів із дня отримання ухвали на усунення зазначених у ній недоліків.

У разі невиконання викладених в ухвалі вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3