Справа № 450/4328/25 Провадження № 1-кп/450/572/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000717 від 08.09.2025, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроджен ець м. Хмельницький, Хмельницької області, українець, громадянин України, з середньою спеціальною освітою, неодружений, дітей на утриманні немає, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовець військової служби по контракту, військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимий згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , 08.09.2025 року, в першій половині дня, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи в умовах воєнного стану, керуючись корисливим мотивом, з метою власного протиправного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, перебуваючи у номері №46, що у приміщенні готелю «Катерина», що за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Солонка, Кільцева дорога, шляхом вільного доступу до тумбочки, на якій заряджались мобільні телефони, переконавшись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, таємно викрав мобільний телефон марки «Iphone XS Max», чорного кольору із покришкою золотистого кольору (IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ), поміщений у чохол чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_5 , вартістю 4227 грн. 20 коп. та мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» чорного кольору в чохлі чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_6 , вартістю 16202 грн. 40 коп., після чого покинув місце події, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_5 матеріальних збитків на суму 4227 грн. 20 коп. та потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на суму 16202 грн. 40 коп.

Таким чином ОСОБА_4 , вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю та вказав, що визнає усі обставини, що викладені в обвинувальному акті щодо інкримінованого йому кримінального правопорушення. Вказав, що приблизно за два дні до події познайомився з потерпілими та 08.09.2025 року, в першій половині дня перебуваючи у приміщенні готелю «Катерина», скориставшись тим, що в кімнаті нікого не було забрав телефони, які належали потерпілим. Заховав їх у свій одяг та покинув приміщення готелю. Мав намір залишити телефони собі для власного використання. Пізніше вказані мобільні телефони видав працівникам поліції, які ними були вилучені. У вчиненому щиро розкаюється.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, щодо міри покарання поклались на розсуд суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе виним повністю у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються учасниками судового розгляду і вони не заперечують про визнання недоцільним дослідження доказів стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, суд впевнившись у правильності розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин та у відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, та роз"яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно цих фактичних обставин справи.

Крім повного визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість стверджується іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню. Однак, суд визнає недоцільним дослідження доказів про фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.

На підставі наведеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України доведена повністю.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України є правильною, так як він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану.

За вчинене кримінальне правопорушення ОСОБА_4 підлягає покаранню, при визначенні виду та міри покарання, суд бере до уваги суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, характер вчиненого діяння, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає, щире каяття.

Обставин, що обтяжуть покарання не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення та обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, який, розкаюється, котрий раніше не судимий згідно ст.89 КК України, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, на обліку у лікаря-нрколога та лікаря-психіатра не перебуває, являється військовослужбовцем.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_4 слід призначити покарання за ч. 4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції статті, яка передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення, і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами. Остаточне покарання слід призначити відповідно до ч.1 ст.70 КК України.

За встановлених обставин, для досягнення мети покарання визначеної ст. 50 КК України, суд вважає можливим звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки його виправлення є можливим без ізоляції від суспільства та покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Судові витрати у кримінальному провадженні на залучення експертів складають 440,00грн. та підлягають стягненню в дохід держави за рахунок обвинуваченого.

У судовому засіданні прокурор вказав, що у зв`язку з тим, що сторона обвинувачення вбачає за можливе застосувати до обвинуваченого покарання із застосуванням ст.75КК України, тому просив скасувати запобіжний захід у виді тривання під вартою. Обвинувачений підтримав думку прокурора.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять років).

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України нагляд за ОСОБА_4 , як військовослужбовцем, звільненим від відбування покарання з випробуванням, покласти на командира Військової частини НОМЕР_1 , у разі зміни місця служби на командира військової частини за новим місцем служби, а у разі звільнення з військової служби контроль за виконанням вироку покласти на уповноважений орган з питань пробації.

Обраний судом ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою скасувати.

У відповідності до ч. 1 ст. 377 КПК України обвинуваченого ОСОБА_4 звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки «Iphone XS Max», чорного кольору (IMEI НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 ), поміщений у чохол чорного кольору із встановленою сім картою повернути потерпілому ОСОБА_5 ;

мобільний телефон марки «Iphone 14 Pro» в чохлі чорного кольору, пошкодженим монітором, розбірну коробку білого кольору від мобільного телефону марки «Iphone 14 Pro» - повернути потерпілому ОСОБА_6

грошові кошти в сумі 670 гривень, проїзний квиток Укрзалізниці серія НОМЕР_4 повернути - ОСОБА_4 .

Скасувати арешт, накладений на речові докази у кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 10.09.2025р.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На вирок може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду через Пустомитівський районний суд Львівської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СуддяОСОБА_1