06.11.2025 Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-кс/644/1328/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання дізнавача СД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000559 від 04.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України

про арешт майна

В С Т А Н О В И В :

До Індустріального районного суду м.Харкова надійшло відповідне клопотання про арешт майна.

На обґрунтування клопотання вказано, що сектором дізнання ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській області за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000559 від 04.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 03.11.2025 приблизно о 15 годині 44 хвилини за адресою: м.Харків, 516 кілометр автодороги Київ-Харків-Довжанський, на тимчасово створеному блокпосту працівниками поліції спільно з працівниками ВСП, було виявлено військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено один полімерний зіп-пакет з рослиною речовиною зеленого кольору.

Вищевказаний полімерний зіп-пакет з рослиною речовиною зеленого кольору вилучено та поміщено до сейф-пакету - НП України NPU 5037255, який скріплений підписами учасників слідчої дії.

Військовослужбовць в/ч НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що їхав на маршрутному таксі з с. Чугуїв до м. Харків де 14 годині 40 хвилин на тимчасовому блок посту 516 км автодороги Київ-Харків-Довжанський його зупинили співробітники ВСП та НПУ, після чого він повідомив, що у нього в рюкзаку наявний канабіс, який він знайшов у місті Харкові для власного вживання без мети збуту. Огляд місця події проводив слідчий СВ №1 ХРУП №2 ГУНІ в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 .

Вказані вилучені предмети та речовини були визнані речовими доказами, про що дізнавачем було винесено відповідну постанову.

За таких обставин, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що вищевказана наркотична речовина придбалась та зберігалась у ОСОБА_5 в порушення вимог законів Законам України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними».

В клопотанні дізнавач зазначає, що підставою і метою арешту майна є позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування вилученим під час огляду майном, оскільки щодо нього існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом правопорушення. Вилучене під час огляду майно у кримінальному провадженні

визнано речовим доказом та стосовно нього заплановано проведення ряду судових експертиз, у тому числі хімічну експертизу. Таким чином арешт майна необхідний з метою забезпечення збереження речових доказів. Тимчасове обмеження права власності є розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження. Даний ризик підтверджується тим, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могло бути використане під час вчинення кримінального правопорушення, тому особа, у якої воно вилучено, у разі не накладення арешту на майно матиме можливість приховати чи відчужити вказане майно.

В судове засідання дізнавач не з`явився, надавши заяву, про розгляд клопотання за його відсутність, зазначивши, що підтримає доводи клопотання в повному обсязі.

Неявка дізнавача, прокурора в судове засідання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, доходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що сектором дізнання ВП № 1 Харківського РУП № 2 ГУНП в Харківській обасті за процесуального керівництва Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000559 від 04.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.11.2025, проведеного в період часу з 17 годині 17 хвилин до 17 години 21 хвилин за адресою: м.Харків, 516 кілометр автодороги Київ-Харків-Довжанський, на тимчасово створеному блокпосту, працівниками поліції спільно з працівниками ВСП, було виявлено військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого в ході проведення огляду місця події було виявлено та вилучено один полімерний зіп-пакет з рослиною речовиною зеленого кольору, яка зі слів ОСОБА_7 є канабісом.

Вищевказаний один полімерний зіп-пакет з рослиною речовиною зеленого кольору вилучено та поміщено до сейф-пакету - НП України NPU 5037255, який скріплений підписами учасників слідчої дії.

Вказану вилучену рослинну речовинузеленого кольору на підставі ст. 98 КПК України було визнано речовими доказами по кримінальному провадженню, про що дізнавачем винесено мотивовану постанову від 04.11.2025, (а.с. 19-20).

Відповідно доч.1ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У клопотанні про накладення арешту на майно дізнавач вказав, що вилучене під час огляду майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, тому особа, у якої воно вилучено, у разі не накладення арешту на майно, матиме можливість приховати чи відчужити вказане майно.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Отже, системний аналіз ч. 7 ст. 236 КПК України вказує на те, що законодавець не відносить до тимчасово вилученого майна речі, які вилучені законом з обігу.

Зважаючи на те, що вилучена рослинна речовина зеленого кольору, яка з пояснень ОСОБА_5 є канабісом, тобто відноситься саме до предметів, які вилучені законом з обігу, відтак не може вважатися тимчасово вилученим майном і не потребує обов`язкового накладення арешту слідчим суддею.

Варто зауважити, що арешт майна є одним із заходів забезпечення збереження речових доказів, тому не накладення арешту не є безумовною підставою для визнання таких доказів недопустимими.

Зазначене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 28.08.2024 у справі № 178/1051/22 (провадження № 51-1873км24).

Крім того, обіг наркотичних засобів та психотропних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу та не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені. Тобто, у цих речей немає конкретного власника майна, який міг би вчинити дії, для запобігання яких дізнавач звернувся з клопотанням про накладення арешту на це майно.

У зв`язку із наведеним, клопотання дізнавача про арешт майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173 КПК України, слідча суддя,-

П О С ТА Н О В И В :

У задоволенні клопотання дізнавача СД ВП №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000559 від 04.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України про арешт майна - відмовити.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1