ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 678/1392/24

Провадження № 11-кп/820/605/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9

розглянувши у відкритомусудовому засіданні в апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року у кримінальному провадженні №0000268, внесеному в ЄРДР 11 серпня 2024 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Червоне, Гайворонського району Кіровоградської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22 березня 2004 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 3, ст. 75 КК України до 1 року іспитового строку;

-15 лютого 2007 року Апеляційним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до позбавлення волі на строк 8 років;

-19.01.2015 Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 3, ст. 75 КК України до 3 років іспитового строку;

-02 грудня 2015 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 3 ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

-26 січня 2016 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч.3, ст. 309 ч. 1, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

-27 серпня 2020 Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 395, ст. 71, ст. 72 КК України до 1 року 11 місяців позбавлення волі;

-23 червня 2021 Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 3, ст. 71 КК України до 3 років 11 місяців позбавлення волі;

-19 серпня 2021 року Гайворонським районним судом Кіровоградської області за ст. 185 ч. 2, ст. 71, ст. 70 ч. 4 КК України до 4 років позбавлення волі;

-ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області 22 травня 2024 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання для проходження військової служби за контрактом

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 4 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 19 серпня 2021 року, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 6 років позбавлення волі,

та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки с. Юрченки Летичівського району Хмельницької області, громадянки України, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 4 ст. 185 ч.КК України, та призначено їй покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк тривалістю 3 роки.

в с т а н о в и л а:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

31 травня 2024 року ОСОБА_8 призвано для проходження військової служби за контрактом. Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31 травня 2024 року №82-РС, ОСОБА_8 зарахований до списків особового складу вказаної військової частини, поставлений на всі види забезпечення та призначений на посаду стрільця 1 мотопіхотного спеціалізованого відділення 2 мотопіхотного спеціалізованого взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ВОС -100915А військової частини НОМЕР_1 , де не проходив службу на момент вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до положень п. 9 ст. 1, п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, є день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з моменту укладення контракту про проходження військової служби у військовій частині ОСОБА_8 , набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Будучи військовослужбовцем, ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї, в роботі з технікою та в інших випадках.

Окрім цього, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_8 , повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_8 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Незважаючи на це, всупереч вказаних норм законодавства України, солдат ОСОБА_8 , будучи раніше судимим за майнові злочини, будучи військовослужбовцем, вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 достовірно знаючи про дію на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указами Президента України №133/2022 від 14.03.2022, №259/2022 від 18.04.2022, №341/2022 від 17.05.2022, №573/2022 від 12.08.2022, №757/2022 від 07.11.2022, №58/2023 від 06.02.2023, №254/2023 від 01.05.2023, №451/2023 від 26.07.2023 та №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 14.02.2024 та №271/2024 від 06.05.2024 усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, вирішив викрасти та в подальшому збути велику рогату худобу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09 серпня 2024 року в обідню пору доби заздалегідь домовився з ОСОБА_10 , про реалізацію великої рогатої худоби, та призначив зустріч з останнім того ж дня близько 22 години 30 хвилин в с. Ставниці по вул. Гірській, Меджибізької ТГ Хмельницького району Хмельницької області.

09 серпня 2024 року близько 22 години ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , вирушив в напрямку пасовища, яке знаходиться в с. Ставниця неподалік вулиці Краєвидна, Меджибізької ТГ Хмельницького району Хмельницької області, звідки викрав 3 корови, одна з яких віком близько 10 років, вагою близько 400 кг., чорної масті, інша віком близько 6 років, вагою близько 400 кг., чорної масті, та корову віком близько 5 років, вагою близько 400 кг., чорної масті, які того ж дня близько 23 години привів до місця зустрічі та погрузив на спеціально облаштований причіп для перевезення великої рогатої худоби, вмонтований до рами автомобіля марки «Ford» моделі «Transit», білого кольору з державним номерним знаком НОМЕР_2 , на якому прибув ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 отримав грошові кошти в сумі 30 000 грн. і таким чином розпорядився викраденою худобою на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 за попередньою змовою із ОСОБА_9 , повернувся на вказане пасовище, звідки викрав 1 бичка віком близько 3 років вагою близько 300 кг. чорної масті, якого в подальшому привів до того ж місця, та погрузив на вищевказаний автомобіль. Після чого ОСОБА_8 отримав грошові кошти в сумі 10 000 грн. і таким чином розпорядився викраденою худобою на власний розсуд. Вказаними протиправними діями ОСОБА_8 та ОСОБА_9 заподіяли майнову шкоду ОСОБА_6 на суму 83 949 гривень.

Суд визнав обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 винними у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч.4 КК України у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці) ОСОБА_8 вчиненої повторно, групою осіб в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить пом`якшити покарання, а саме призначити 5 років 9 місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи учасників апеляційного перегляду провадження.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_7 , а також обвинувачена ОСОБА_9 підтримали апеляційні вимоги, потерпілий ОСОБА_6 та прокурор ОСОБА_5 заперечували проти апеляційних вимог захисту.

Вислухавши доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає за наступними підставами.

Мотиви, з яких виходив суд при винесенні ухвали з посиланням на норми кримінального та процесуального закону.

Апеляційний перегляд оскаржуваного вироку здійснюється у відповідності до вимог ст. 404 ч.1 КПК України, в межах вимог апеляційної скарги захисту.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, зазначених у вироку та правильність кваліфікації його дій за ст. 185 ч.4 КК України, в поданій апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, відповідно до вимог ст. 404 ч.1 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Інші учасники кримінального провадження вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року не оскаржували.

Вирішуючи питання, порушені в апеляційній скарзі обвинуваченого ОСОБА_8 щодо призначеного йому покарання, то колегія суддів виходить з такого.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як самим засудженими, так і іншими особами. Аналізуючи вид та міру покарання, призначену обвинуваченому колегія суддів виходить з положень, визначених в ст. 50 КК України, за якою покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Загальні засади призначення покарання визначені в ст. 65 КК України, за якою суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Виходячи з рекомендацій, викладених в п. 2, 3 Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.03 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» відповідно до п.1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Приймаючи рішення за апеляційними вимогами обвинуваченого ОСОБА_11 про пом`якшення покарання колегія суддів також виходить з позиції ЄСПЛ, практика якого відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики ЄСПЛ» при розгляді справ застосовується як джерело права.

У справі Скоппола проти Італії» від 17.09.09 року (заява № 10249/03) ЄСПЛ зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування суспільством від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке суд вважає пропорційним тяжкості порушених суспільних інтересів, їх наслідкам з урахуванням всіх встановлених судом обставин конкретного провадження. У справі «Бакланов проти Росії» від 09.06.05 року та у справі «Фрізен проти Росії» від 24.03.05 року суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Також у справі «Ізмалов проти Росії» від 16.10.08 року суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи». Наведені правові тези суду, щодо співмірності, пропорційності та індивідуалізації покарання слід визнавати одними з головних складових права на справедливий суд, закріпленого в ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод».

Колегія суддів вважає, що призначаючи ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті 185 ч.4 КК України, суд дотримався вимог ст. 50,65 КК України та обґрунтовано врахував, що обвинувачений, зважаючи на положення ст. 12 КК України вчинив тяжкий, умисний злочин - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена в умовах воєнного стану.

У якості обставин, обтяжуючих покарання за ст. 67 КК України, суд правильно врахував рецидив злочинів. Обставинами, пом`якшуючими покарання згідно ст. 66 КК України, судом визнано визнання вини та щире каяття.

При призначенні покарання ОСОБА_8 , суд повною мірою зважив і на відомості що характеризують його особу, те, що обвинувачений неодноразово судимий (7 разів) за вчинення умисних кримінальних правопорушень, будучи звільнений ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 22 травня 2024 року, умовно- достроково для проходження військової служби за контрактом, вчинив новий корисливий злочин проти власності.

Колегія суддів також виходить з того, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується посередньо (а.с. 85 т.2),на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.87-88 т.2), шкоду заподіяну вчиненим злочином потерпілому ОСОБА_6 ,не відшкодував.

На переконання колегії суддів, при призначенні покарання обвинуваченому, суд повною мірою зважив і на те, що ОСОБА_8 в цілому є кримінально спрямованою особою, системно вчиняє аналогічні злочини проти власності , неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, будучі працездатним, не працює, відомостей про легальне джерело доходу для існування суду не надав, вчинив новий злочин в період не відбутого покарання за попереднім вироком суду.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано призначено покарання обвинуваченому ОСОБА_8 у виді позбавлення волі у межах санкції ст. 185 ч.4 КК України із застосуванням положень ст. 71 ч.1 КК України за сукупністю вироків, яке колегія суддів вважає справедливим, необхідним й достатнім для його виправлення, а також необхідним з метою запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів вважає, що суд повністю дотримався практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа Скополла проти Італії від 17 09 2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа Ізмайлов проти Росії від 16 10 2008 року).

Інших підстав для зміни або скасування вироку суду, передбачених ст. 409, 414 КПК України апеляційна скарга захисту не містить та колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404,405,407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Летичівського районного суду Хмельницької області від 25 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без зміни.

Ухвала суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, що тримається під вартою протягом цього строку з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3