Справа № 134/835/25
Провадження №11-кп/801/1000/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 травня 2025 року за № 0000056,

за апеляційною скаргою прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року,

яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя: АДРЕСА_1 , із вищою освітою, громадянина України, непрацевлаштованого, одруженого, на утримані має двоє неповнолітніх дітей, раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок на користь держави.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_8 на користь держави судові витрати за проведення експертизи в сумі 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) гривень 00 копійки.

Речовий доказ: підроблене посвідчення тракториста-машиніста серійний номер НОМЕР_1 категорії «А1», «А2», «В» на ім`я ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яке поміщено до сейф-пакету 6127730 та переданий на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 1 (с-ще Крижопіль) Тульчинського районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області, згідно з квитанції (номер книги обліку речових доказів: 296, порядковий номер:55), ухвалено знищити.

Згідно з вироком судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_8 , не маючи права на керування транспортними засобами, оскільки не пройшов відповідне навчання, передбачене законодавством, та не склав теоретичний і практичний іспити, у 2014 році вирішив вчинити підроблення посвідчення тракториста - машиніста, з метою його подальшого використання. Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 у 2014 році, точну дату та час не встановлено, перебуваючи у смт Теплик Теплицького району Вінницької області, за попередньою змовою із невстановленою особою, з якою досягнув домовленості, щодо підроблення на його ім`я офіційного документа. У подальшому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій надав невідомій особі особисті анкетні дані із зазначенням місця проживання та фотокартку, з метою внесення їх до підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Після цього, отримав від невстановленої особи виготовлене на його ім`я посвідчення тракториста - машиніста серії НОМЕР_2 від 20.05.2014 року, із категоріями «А1», «А2», «В», за що сплатив грошові кошти у сумі 500 грн.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковано судом за ч. 3 ст. 358 КК України, а саме: підроблення посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такий документу і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 02 травня 2025 року близько 13 години 00 хвилин, керуючи транспортним засобом - трактором колісним моделі «NEW HOLLAND TL 105», державний номерний знак НОМЕР_3 та рухаючись автодорогою Т02:02 між населеними пунктами с. Городківка - с. Джугастра Тульчинського району Вінницької області, ОСОБА_8 під час зупинки працівниками поліції, у ході перевірки документів про право керування транспортним засобом - трактором, діючи з умислом на використання завідомо підробленого документу, з метою уникнення адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення тракториста-машиніста є підробленим, надав для перевірки працівникам поліції вказане підроблене посвідчення тракториста-машиніста, з категоріями «А1», «А2», «В», яке видане 20.05.2014 року серійний номер НОМЕР_1 , тим самим, використав завідомо підроблений документ.

Такі дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі прокурор Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 просить змінити вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року стосовно ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Визнати ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та на підставі п. 3 ч, 1 ст. 49 КК України (у редакції Кримінального кодексу України станом на 22.01.2014), ч.5 ст. 74 КК України (у редакції Кримінального кодексу України станом на 22.01.2014) звільнити від покарання, у зв?язку із закінченням строків давності.

У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

В апеляційній скарзі прокурор неоспорює правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 та доведеність його винуватості, однак вважає, що вирок районного суду підлягає зміні через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на підставі ст.ст. 409, 413 КПК України.

Зокрема, у обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор посилається на те, що, вирішуючи питання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого ОСОБА_8 , районний суд повинен був зазначити в резолютивній частині вироку про застосовування положення закону про кримінальну відповідальність станом на 22 січня 2014 року, про що необхідно зазначити у резолютивній частині вироку.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора, просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про судовий розгляд повідомлений належним чином, заяв про відкладень судового засідання не подавав. Прокурор не заперечував щодо проведення судового розгляду у його відсутність, оскільки в апеляційній скарзі не ставиться питання про погіршення процесуального становища обвинуваченого.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора, вивчивши та перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Висновок суду про визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та необхідність звільнення його від покарання за ч.3 ст.358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а також вид та розмір призначеного покарання за ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, установлених судом і викладених у судовому рішенні, у апеляційній скарзі прокурора не оскаржуються, а тому й апеляційним судом не переглядається.

Разом з тим, перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом вимог закону України про кримінальну відповідальність, апеляційний суд вважає, що вони заслуговують на увагу.

Відповідно до 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є: 1) незастосування судом закону, який підлягає застосуванню; 2) застосування закону, який не підлягає застосуванню; 3) неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту; 4) призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

За правилами ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Як убачається з обвинувального акту, ОСОБА_8 інкримінувалося, що він у 2014 році, точної дати та часу не встановлено, перебуваючи у смт Теплик Теплицького району Вінницької області, за попередньою змовою із невстановленою особою, з якою досягнув домовленості, щодо підроблення на його ім?я офіційного документа. У подальшому, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, надав невідомій особі особисті анкетні дані із зазначенням місця проживання та фотокартку, з метою внесення їх до підробленого посвідчення тракториста машиніста.

Разом з тим, суд першої інстанції, звільняючи обвинуваченого ОСОБА_8 від покарання за ч.3 ст.358 КК України, у резолютивній частині вироку не вказав редакцію кримінально-правової норми Закону на підставі якої обвинуваченого звільнено від покарання, що є неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, вирішуючи питання про звільнення від покарання за ч. 3 ст. 358 КК України обвинуваченого ОСОБА_8 , районний суд повинен був зазначити в резолютивній частині вироку про застосовування положеннь закону про кримінальну відповідальність станом на 22 січня 2014 року.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла до висновку про те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 409, п.1 ч.1 ст.413 КК України є підставою для зміни оскаржуваного вироку та задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Крижопільського відділу Тульчинської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 - задовольнити.

Вирок Крижопільського районного суду Вінницької області від 31 липня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - змінити.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України, та на підставі п. 3 ч, 1 ст. 49 КК України (у редакції Кримінального кодексу України станом на 22.01.2014), ч.5 ст. 74 КК України (у редакції Кримінального кодексу України станом на 22.01.2014) звільнити від покарання, у зв?язку із закінченням строків давності.

У решті оскаржуваний вирок залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4