Справа № 461/7055/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/2424/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, у м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця стм. Великі Бірки, Тернопільського району, Тернопільської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 114-1 КК України, та ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 2 вересня 2025 року про виправлення описки,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням, в якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, з його подальшим утриманням в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави терміном на 60 днів.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Повідомляв, що 08 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 днів, тобто до 6 червня 2025 року включно.

29 травня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 28.07.2025 включно, із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, яка була внесена 30.05.2025 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ОСОБА_6

25 липня 2025 року ухвалою Львівського апеляційного суду №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 03 вересня 2025 включно.

20 серпня 2025 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, та відповідні повідомлення вручені стороні захисту.

При цьому, завершити ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в строк до 03 вересня 2025 року у зв`язку із великим об`ємом матеріалів кримінального провадження 41 том, магнітних носіїв інформації, тощо, не представляється можливим.

Зазначав, що обставини та ризики, які стали підставою для застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на сьогоднішній час не зменшились та продовжують існувати.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 .

Продовжено підозрюваному ОСОБА_6 , строк тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 жовтня 2025 року, включно, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№19)», без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 2 вересня 2025 року виправлено описку допущену у вступній частині повного тексту ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова, винесеній у справі № 461/7055/25 (провадження № 1-кс-461/5324/25) за клопотанням старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 про продовження строку запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000363 від 25.01.2024, за підозрою ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 114-1, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зазначено, що правильним слід вважати дату постановлення даної ухвали 28 серпня 2025 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу та доповнення, в якій просить змінити оскаржувану ухвалу, застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в межах передбачених вимогами ст. 182 КПК України, або відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_12 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_6 .

В доводах апеляційних скарг зазначають, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

12 вересня 2025 року на адресу Львівського апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги, в якому зазначає, що клопотання слідчого не відповідає вимогам ст. 194 КПК України, щодо наявності ризиків, слідчим не доведено обставини не можливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Повідомляє, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_17 раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце роботи та проживання, жодних негативних характеристик не встановлено, злочин, який йому інкримінується не є насильницьким чи корупційним, а також не призвів до загибелі людей, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра він не перебуває, має незадовільний стан здоров`я.

Наголошує, що ризики, передбачені ст. 177 КПК не доведені та відсутні.

Звертає увагу, що ОСОБА_6 потребує постійного амбулаторного лікування, з часу обрання запобіжного заходу він постійно перебуває в медичній частині ДУ ЛУВП «№19», стан його здоров`я критично погіршився.

Наголошує, що строк досудового розслідування завершився, а тому слідчий не мав права звертатися із клопотанням про продовження запобіжного заходу.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_6 на підтримку аргументів апеляційної скарги та його захисника на підтримку доводів апеляційної скарги з доповненнями, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційних скарг, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом, відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Згідно з матеріалами клопотання, яке на думку колегії суддів відповідає вимогам ст. 184 КПК України, встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 15 ч. 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України; ОСОБА_14 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України; ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 114-1, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України та ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч.5 ст. 27 ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 114-1, ч. ч. 1, 3 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_13 , діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на перешкоджання діяльності Збройних Сил України в особливий період, а також сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України та таким чином зменшуючи мобілізаційний ресурс України, достовірно знаючи, що в умовах дії на території України правового режиму «Воєнний стан», введеного Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», із подальшими змінами, внесеними згідно з Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», військовозобов`язані громадяни України підлягають мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, а також таким громадянам України віком від 18 до 60 років, виїзд за межі території України заборонено, усвідомлюючи неможливість самостійно вчинити незаконне переправлення осіб через державний кордон України та перешкоджання діяльності Збройних Сил України внаслідок необхідності пошуку осіб, які мають намір ухилитись від мобілізації до Збройних Сил України як шляхом виключення їх з військового обліку як непридатних до військової служби, так і шляхом виїзду за межі України, а також необхідності залучення медичних працівників до виготовлення документів, у яких будуть зазначені неіснуючі захворювання, наявність яких є законною підставою для виключення особи з військового обліку як неприданого до військової служби за станом здоров`я, за невстановлених обставин, але не пізніше січня 2024 року вирішив створити організовану групу, протиправна діяльність якої полягала у сприянні незаконному переправленню осіб через державний кордон України, а також перешкоджанні діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань шляхом виготовлення медичних документів, на підставі яких особи будуть визнані непридатними до військової служби та виключені з військового обліку.

Так, ОСОБА_13 , розуміючи, що вказана діяльність є протиправною, має високий ступінь суспільної небезпеки, вимагає чітких та узгоджених дій значної кількості людей, маючи намір здійснювати такі діяння протягом тривалого періоду часу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше січня 2024 року створив та очолив організовану групу, до складу якої в різний час увійшли ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , залучаючи при цьому до вчинення окремих епізодів протиправної діяльності інших осіб, яким не доводив до відома про діяльність організованої групи.

Всі учасники організованої групи були об`єднані єдиним планом з розподілом функцій та ролей, також були обізнані про дії кожного з них та схвалювали їх, мали єдиний намір на особисте збагачення, розуміли, що дана діяльність є протиправною та з урахуванням дії на території України воєнного стану має високий ступінь суспільної небезпеки.

Так, ОСОБА_6 , діючи умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, увійшли до створеної та очолюваної ОСОБА_13 організованої групи, склавши при цьому єдиний план злочинних дій, відомий всім учасникам групи, з розподілом функцій кожного учасника групи, спрямованих на реалізацію цього плану, підкорюючись під час злочинної діяльності ОСОБА_13 як організатору групи.

Зокрема, ОСОБА_6 , діючи як виконавець, за вказівкою ОСОБА_13 здійснював пошук військовозобов`язаних осіб, які мали намір ухилитись від мобілізації до ЗС України та інших військових формувань або виїхати за межі України; отримували кошти та документи від осіб за незаконне переправлення через державний кордон України та уникнення мобілізації від служби в ЗС України та інших військових формуваннях; брали участь у плануванні дій та зустрічей учасників організованої групи щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України та виключення їх із відповідного військового обліку; розпоряджались коштами, які надходили від незаконного переправлення осіб через державний кордон України та уникнення мобілізації осіб від служби в ЗС України та інших військових формуваннях за попередньою згодою інших учасників злочинної групи.

Організована на тривалий період часу злочинна група, де ОСОБА_13 виступав організатором, характеризувалась стабільністю і згуртованістю свого складу, тривалістю злочинної діяльності, розробкою і узгодженням планів і методів вчинення злочинів, наявністю загальних правил поведінки, домовленістю та готовністю до постійного вчинення злочинів всіма членами організованої групи, а також розподілу коштів отриманих від злочинної діяльності між всіма її учасниками.

За вказаних обставин, у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше лютого 2024 року невстановлена досудовим розслідуванням особа, достовірно знаючи, що ОСОБА_18 має намір виїхати за межі України не маючи для цього, в умовах воєнного стану, достатніх підстав, повідомила останньому про ОСОБА_14 та ОСОБА_6 як про осіб, які за грошові кошти в сумі 15 000 доларів США зможуть виготовити документи, які нададуть ОСОБА_18 можливість виїхати за межі України в умовах воєнного стану, на що останній погодився.

У подальшому, невстановлена досудовим розслідуванням особа надала паспортні дані ОСОБА_18 ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , які, в свою чергу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, передали їх ОСОБА_13 .

У свою чергу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше лютого 2024 року, перебуваючи у м. Тернопіль, ОСОБА_18 передав невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка діяла від імені ОСОБА_14 та ОСОБА_6 кошти в сумі 15 000 доларів США, за організацію незаконного переправлення через державний кордон України шляхом виготовлення медичних документів з неіснуючим діагнозом, що, в свою чергу, надасть ОСОБА_18 можливість бути виключеним з військового обліку та таким чином, надасть право виїхати за межі України. Під час вказаної зустрічі ОСОБА_18 передав невстановленій досудовим розслідуванням особі власну медичну документацію, а саме магнітно-резонансну томографію від 07.02.2024, а також передав чотири фотокартки розміром 3х4.

В подальшому, виконуючи взяті на себе зобов`язання ОСОБА_13 у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше травня 2024 року ОСОБА_13 під час телефонної розмови із ОСОБА_18 повідомив останнього про те, що йому необхідно відправити у відповідний мобільний додаток фотокопію власного паспорта громадянина України та військово-облікового документу, що останній і зробив.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 залучив до своєї незаконної діяльності ОСОБА_16 , якій доручив організувати виготовлення медичних документів, у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б ОСОБА_18 підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.

ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , виконуючи відведену їй роль, достовірно знаючи, що ОСОБА_18 у період з 20.05.2024 по 24.05.2024 не перебував на лікуванні в Бібрській міській лікарні, що за адресою: Львівська обл., м. Бібрка, вул. Стуса В., 41, підготувала ОСОБА_13 виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №561, згідно якої ОСОБА_18 перебував на стаціонарному лікуванні в Бібрській міській лікарні, в період часу з 20.05.2024 по 24.05.2024 з діагнозом: «G55.1 Вторинний вертеброгенний полірадикулоневрит шийного грудного та поперекового відділу хребта у стадії загострення прогресуючого характеру ускладнений ознаками зон жирової дегенерації кісткового мозку С5-С6, Modic ІІмзони набряку кісткового мозку С6-С7. Дорсального випинання С2-С3 поширеним остреохондрозом, спондилоатрозом килами шморля Th8-Th11, спондилоатрозом. Сколіатичною поставою. Центральні випинання Th5-Th6, Th6-Th7 центральним випинанням. Th8-Th11/ килами дисків С3-С4, L3-L4-L5, протрузіями мхд L5-S1 що ускладненні стетозом хребтового каналу, стійким вираженим больовим, мязевотонічним, корінцевим синдромом, прорушення статики та рухової функції хребта, вираженим порушенням ходи. МРТ грудного, поперековокрижового відділу хребта за 07.02.24р.», яка, в подальшому, мала використатись під час проходження ОСОБА_18 відповідної військово-лікарської комісії та, у свою чергу, слугувала б підставою для визнання останнього непридатного до служби в ЗС України з виключенням із військового обліку.

У подальшому, ОСОБА_16 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин повідомила ОСОБА_13 про те, що вона не може повторно організувати ніби-то перебування ОСОБА_18 у вищевказаній лікувальній установі внаслідок відсутності вільних місць у стаціонарі Бібрської міської лікарні, внаслідок чого ОСОБА_13 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення умислу, спрямованого на виключення ОСОБА_18 з військового обліку та таким чином сприянню у незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Окрім цього у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше лютого 2024 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Тернопіль запропонував ОСОБА_19 виготовити йому медичні документи з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_19 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, при цьому за такі послуги останньому необхідно буде заплатити грошові кошти в сумі 12 000 доларів США та, в подальшому, надати власні копії документів, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та військово-обліковий документ. В ході вказаної зустрічі ОСОБА_19 погодився на запропоновані незаконні послуги ОСОБА_6 , які полягали в організації уникнення військової служби ОСОБА_19 в ЗС України та інших військових формуваннях, а ОСОБА_6 в свою чергу довів зазначені обставини ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В подальшому, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше березня 2024 року ОСОБА_6 залучив невстановлену досудовим розслідуванням особу (якій не повідомляв про протиправну діяльність організованої групи) та попросив таку зустрітись із ОСОБА_19 на що невстановлена досудовим розслідуванням особа погодилась.

На виконання прохання ОСОБА_6 , невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи в центрі м. Тернополя під час зустрічі із ОСОБА_19 отримала від останнього грошові кошти в сумі 8 000 доларів США, які в подальшому були передані ОСОБА_6 та розподілені останнім між ним, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше квітня 2024 року ОСОБА_13 , узгодивши попередньо дату та час, перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Огієнка, 5, зустрівся із ОСОБА_19 та отримав від нього раніше визначені ОСОБА_6 копії особистих документів, а саме: паспорт громадянина України, ідентифікаційний код та військово-обліковий документ, які були необхідні для організації уникнення ОСОБА_20 мобілізації від служби в ЗС України та інших військових формувань..

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 залучив до своєї незаконної діяльності ОСОБА_15 (якому не повідомляв про діяльність організованої групи), якому доручив організувати виготовлення медичних документів, у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б ОСОБА_19 підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.

ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , виконуючи відведену йому роль, достовірно знаючи, що ОСОБА_19 у період з 10.05.2024 по 20.05.2024 не перебував на лікуванні в АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», що за адресою: м.Львів, вул. Огієнка, 5, підготував ОСОБА_13 виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №3626, згідно якої ОСОБА_19 перебував на стаціонарному лікуванні в АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», в період часу з 10.05.2024 по 20.05.2024 з діагнозом: «Хронічний піелонефрит у стадії загострення», яка, в подальшому, мала використатись під час проходження ОСОБА_19 відповідної військово-лікарської комісії та, у свою чергу, слугувала б підставою для визнання останнього непридатного до служби в ЗС України з виключенням із військового обліку.

У подальшому, ОСОБА_15 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин повідомив ОСОБА_13 про те, що він не може повторно організувати ніби-то перебування ОСОБА_19 у вищевказаній лікувальній установі внаслідок відсутності вільних місць у стаціонарі АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», внаслідок чого ОСОБА_13 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення умислу, спрямованого на виключення ОСОБА_19 з військового обліку та таким чином перешкоджанню діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше березня 2024 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин дізнались про ОСОБА_21 , як про особу яка має намір ухилитись від служби в Збройних Силах України та інших військових формуваннях та у вказаний час надали таку інформацію ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, не пізніше березня 2024 року ОСОБА_13 зателефонував до ОСОБА_21 та запропонував останньому організувати йому виготовлення медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_21 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, на що останній погодився та в подальшому зустрівся із ОСОБА_13 у м. Львові, маючи при цьому оригінали власних медичних документів, які взяв із собою на вимогу останнього. При цьому, ОСОБА_13 повідомив, що за вказані послуги необхідно буде передати грошові кошти в сумі 5000 доларів США та погодився на пропозицію ОСОБА_21 , що вказані грошові кошти будуть передані після виготовлення документів на підставі яких ОСОБА_21 буде виключений з військового обліку як непридатний до військової служби.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 залучив до своєї незаконної діяльності ОСОБА_15 , якому доручив організувати виготовлення медичних документів, у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б ОСОБА_21 підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.

ОСОБА_15 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , виконуючи відведену йому роль, достовірно знаючи, що ОСОБА_21 у період з 07.04.2024 по 17.04.2024 не перебував на лікуванні в АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», що за адресою: м.Львів, вул. Огієнка, 5, підготував ОСОБА_13 виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №2774, згідно якої ОСОБА_21 перебував на стаціонарному лікуванні в АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», в період часу з 07.04.2024 по 17.04.2024 з діагнозом: «І.СКХ. Мікроліти чашечок обох нирок. Конкремент с/3 правого сечоводу. ІІ. Правобічна ниркова коліка. Правобічний уретерогідронефроз І-ІІ ст. Хронічний пієлонефрит у стадії активного загострення», яка, в подальшому, мала використатись під час проходження ОСОБА_21 відповідної військово-лікарської комісії та, у свою чергу, слугувала б підставою для визнання останнього непридатного до служби в ЗС України з виключенням із військового обліку.

У подальшому, ОСОБА_15 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин повідомив ОСОБА_13 про те, що він не може повторно організувати ніби-то перебування ОСОБА_21 у вищевказаній лікувальній установі внаслідок відсутності вільних місць у стаціонарі АТ «Українська залізниця», Філія «Центр охорони здоров`я», внаслідок чого ОСОБА_13 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення умислу, спрямованого на виключення ОСОБА_21 з військового обліку та таким чином перешкоджанню діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше березня 2024 року, ОСОБА_14 та ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин дізнались про ОСОБА_22 , як про особу яка має намір ухилитись від служби в Збройних Силах України та інших військових формуваннях та у вказаний час надали таку інформацію ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, не пізніше квітня 2024 року ОСОБА_13 зателефонував до ОСОБА_22 та запропонував останньому організувати йому виготовлення медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_22 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше квітня 2024 року, ОСОБА_13 в ході телефонної розмови із ОСОБА_22 запропонував останньому виготовити медичні документи з неіснуючим діагнозом на підставі яких останній буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, при цьому ОСОБА_13 заявив, що за такі послуги ОСОБА_22 необхідно буде заплатити 12 000 доларів США, на що останній погодився та відправив ОСОБА_13 повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копіями власних документів: паспорт громадянина України, військово-обліковий документ та фотографію розміром 3х4 см.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 залучив до своєї незаконної діяльності ОСОБА_16 , якій доручив організувати виготовлення медичних документів, у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б ОСОБА_22 підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.

ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , виконуючи відведену їй роль, достовірно знаючи, що ОСОБА_22 у період з 27.05.2024 по 31.05.2024 не перебував на лікуванні в Бібрській міській лікарні, що за адресою: Львівська обл., м. Бібрка, вул. Стуса В., 41, підготувала ОСОБА_13 виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №597, згідно якої ОСОБА_22 перебував на стаціонарному лікуванні в Бібрській міській лікарні, в період часу з 27.05.2024 по 31.05.2024 з діагнозом: «Вторинний вертеброненний полірадикулоневрит шийно-грудного та поперекового відділу хребта у стадії загострення прогресуючого характеру ускладнений дегенеративними змінами, спондильозом, остреохондрозом, килами дисків С4-С5-С7, С5-Th1, L4-L5-S1, лівобічною сколіатичною поставою, латеральними випинаннями, пролабування Th6-Th7, інтравертебральні втиснення, хрящові вузли шморля Th5- Th10, протрузіями мхд С3-С4, С4-С5, С5-С6, Th7- Th8, Th8- Th9 ускладнено стійким больовим, вестибулоатактичними, цефалгічними, мязевотонічним, корінцевим синдромом, порушення статики та рухової функції хребта, порушення ходи. Гіпертонічна хв ІІ ст. ст.3, ризик 3», яка, в подальшому, мала використатись під час проходження ОСОБА_22 відповідної військово-лікарської комісії та, у свою чергу, слугувала б підставою для визнання останнього непридатного до служби в ЗС України з виключенням із військового обліку.

У подальшому, ОСОБА_16 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин повідомила ОСОБА_13 про те, що вона не може повторно організувати ніби-то перебування ОСОБА_22 у вищевказаній лікувальній установі внаслідок відсутності вільних місць у стаціонарі Бібрської міської лікарні, внаслідок чого ОСОБА_13 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення умислу, спрямованого на виключення ОСОБА_22 з військового обліку та таким чином сприянню у незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Також у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше липня 2024 року, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин дізнався про ОСОБА_23 , як про особу, яка має намір виїхати за межі України в умовах воєнного стану та у вказаний час надав таку інформацію ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше липня 2024 року ОСОБА_13 зателефонував до ОСОБА_23 та запропонував останньому допомогу у незаконному перетині державного кордону України, який полягав у виготовленні йому медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_23 буде виключений з військового обліку та зможе вільно перетинати державний кордон України, на що останній погодився та на вимогу ОСОБА_13 відправив останньому повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копією власних документів, а саме: паспорту громадянина України, ідентифікаційного коду та військово-облікового документу. При цьому ОСОБА_13 заявив, що за такі послуги з організації незаконного перетину державного кордону України ОСОБА_23 необхідно заплатити 5 000 доларів США та надав усні гарантії взятих на себе зобов`язань, після чого останні домовились про те, що ОСОБА_23 оплатить вказані кошти після отримання всіх документів, що нададуть йому право безперешкодно перетнути державний кордон України.

Реалізовуючи свій злочинний умисел ОСОБА_13 залучив до своєї незаконної діяльності ОСОБА_16 , якій доручив організувати виготовлення медичних документів, у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б ОСОБА_23 підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку.

ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_13 , виконуючи відведену їй роль, достовірно знаючи, що ОСОБА_23 у період з 03.06.2024 по 07.06.2024 не перебував на лікуванні в Бібрській міській лікарні, що за адресою: Львівська обл., м. Бібрка, вул. Стуса В., 41, підготувала ОСОБА_13 виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №639, згідно якої ОСОБА_23 перебував на стаціонарному лікуванні в Бібрській міській лікарні, в період часу 03.06.2024 по 07.06.2024 з діагнозом: «Дискогенний часторецедивуючий правобічний радикулоневрит шийного та поперекового відділу хребта в стадії загострення прогресуючого характеру на грунті остеохондрозу, спондилоатрозу шийного та поперекового відділу хребта ускладненого протрузіями міжхребцевих дисків С3-С4, С5-С6, С6-С7, L4-L5-S1, гемангіоми тіл Th11, L3 з ознаками множинними хрящовими вузлами Шморля. Згладженісю фізіологічного лордозу (МРТ за 12.02.2018 у динаміці 24.03.2023р) ускладненого вираженим стійким больовим, корінцевим, м`язево-тонічним синдромами з порушенням статико-динамічної функції хребта та ходи», яка, в подальшому, мала використатись під час проходження ОСОБА_23 відповідної військово-лікарської комісії та, у свою чергу, слугувала б підставою для визнання останнього непридатного до служби в ЗС України з виключенням із військового обліку.

У подальшому, ОСОБА_16 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин повідомила ОСОБА_13 про те, що вона не може повторно організувати ніби-то перебування ОСОБА_23 у вищевказаній лікувальній установі внаслідок відсутності вільних місць у стаціонарі Бібрської міської лікарні, внаслідок чого ОСОБА_13 , з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав за необхідне для досягнення умислу, спрямованого на виключення ОСОБА_23 з військового обліку та таким чином сприянню у незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Крім цього, у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше травня 2024 року, ОСОБА_6 за невстановлених досудовим розслідуванням обставин дізнався про ОСОБА_24 , як про особу, яка має намір ухилитись від мобілізації до лав Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період та у вказаний час надав таку інформацію ОСОБА_13 .

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, ОСОБА_13 не пізніше травня 2024 року, в ході розмови із ОСОБА_24 запропонував ОСОБА_24 організувати йому виготовлення медичних документів з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_24 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, на що останній погодився та надав ОСОБА_13 всю запитувану ним інформацію, а саме прізвище, ім`я, по-батькові, дата народження, паспорт громадянина України, ідентифікаційний код, наявність/відсутність хворіб, місце проживання, тощо. При цьому, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_24 що за такі послуги щодо уникнення мобілізації від служби в ЗС України та інших військових формувань ОСОБА_24 необхідно заплатити 4 000 доларів США, на що останній погодився, та мав надати всю суму коштів після виготовлення йому відповідних документів, що нададуть право уникнути мобілізації від служби в ЗС України та інших військових формувань.

Разом з цим ОСОБА_13 , усвідомлюючи неможливість виготовлення медичних документів ОСОБА_24 , у яких мав би бути вказаний діагноз захворювання, наявність якого, у подальшому, надавала б останньому підстави бути визнаним непридатним до військової служби та виключеним з військового обліку, як наслідок, неможливості виконати взяті на себе зобов`язання, ОСОБА_13 , виходячи за межі спільної домовленості із ОСОБА_14 та ОСОБА_6 щодо усунення перешкод в уникненні мобілізації до служби в Збройних Силах України та інших військових формуваннях, не повідомляючи останніх про неможливість з незалежних від нього причин організувати виготовлення ОСОБА_24 медичних документів із зазначенням діагнозу, який надавав би право останньому бути знятим з військового обліку, маючи умисел на отримання 4 000 доларів США у ОСОБА_24 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, однак не пізніше 02.08.2024, виготовив ОСОБА_24 підроблений військово-обліковий документ №8, згідно якого останній непридатний до служби в ЗС України та виключений з військового обліку про, що повідомив ОСОБА_14 та ОСОБА_6 приховавши факт самостійної підробки військово-облікового документу ОСОБА_24 .

13 серпня 2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 332, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

08 квітня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави на строк 60 діб, тобто до 06 червня 2025 року включно.

29 тараня 2025 року ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 28 липня 2025 року включно, із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, яка була внесена 30 травня 2025 року ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ОСОБА_6

25 липня 2025 року ухвалою Львівського апеляційного суду №461/2586/25, щодо підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави строком до 03 вересня 2025 року включно.

01 травня 2025 року строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова №461/163/25 продовжено до 6 місяців, а саме до 03 вересня 2025 року, включно.

20 серпня 2025 року досудове розслідування у даному кримінальному провадженні завершено, та відповідні повідомлення вручені стороні захисту.

При цьому, завершити ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в строк до 03 вересня 2025 року у зв`язку із великим об`ємом матеріалів кримінального провадження 41 том, магнітних носіїв інформації, тощо, не представляється можливим.

27 серпня 2025 року старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу зорганізованою злочинністю Львівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , звернувся до суду із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою.

28 серпня 2025 року клопотання було задоволено слідчим суддею Галицького районного суду м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про продовження запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність продовження щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Перевіряючи доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та даних про особу підозрюваного.

Як убачається з матеріалів справи, клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 містить в собі обґрунтований виклад обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися і тому подальше тримання під вартою останнього є виправданим та викладені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ураховуючи те, що слідчим обґрунтовано викладено припущення, що підозрюваний ОСОБА_25 перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду оскільки, в разі визнання винуватим, ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, що спонукатиме останнього ухилитися від органів досудового розслідування; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей та документів так як соціальне становище, яке займає ОСОБА_6 , надає йому можливість доступу до документів, які мають важливе значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також можливість підробити документи з метою створення собі штучного алібі непричетності до вчинення інкримінованого йому злочину, а також враховуючи те, що вказаний тяжкий злочин вчинений з використанням свого соціального становища, та те, що на даний час органом досудового розслідування ще не допитано свідків та не вилучено усіх документів, які мають важливе значення для встановлення усіх обставин вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних, який підтверджується тим, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) свідки та інші підозрювані ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування, слідчий суддя дійшов висновку про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на момент розгляду клопотання не зменшилися. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на досудовому розслідуванні в тому числі щодо належного виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч. 3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, а також те, що слідчим доведено, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність достатніх підстав згідно з вимогами ст. 199 КПК України для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає, що висновки слідчого судді про необхідність збереження обраного запобіжного заходу та продовження тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 належним чином мотивовані та підтверджуються наданими матеріалами.

В клопотанні зазначені законні та обґрунтовані підстави, які вказують на необхідність продовження обраного запобіжного заходу, а також, беручи до уваги характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 а також те, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється останній відноситься до категорії тяжких злочинів, що має надзвичайно високий рівень суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками для суспільства, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про продовження строку тримання під вартою.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин, доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Окрім того, колегія суддів наголошує, що під час апеляційного розгляду сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність тих обставин, що ОСОБА_17 раніше не судимий, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце роботи та проживання, жодних негативних характеристик щодо нього не встановлено, злочин, який йому інкримінується не є насильницьким чи корупційним, а також не призвів до загибелі людей, на обліку в лікаря нарколога чи психіатра він не перебуває, має незадовільний стан здоров`я, колегія суддів розцінює критично, оскільки такі не є безумовними підставами для відмови у продовженні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначенням розміру застави. Окрім того, колегія суддів вважає, що ці обставини в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Що стосується стану здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 колегія суддів зазначає, що він має можливість отримувати необхідну медичну допомогу в медичній частині ДУ «Львівська установа виконання покарань (№19)». Разом із тим стороною захисту не надано достатніх доказів чи достовірних відомостей, які б свідчили про неможливість надання необхідної медичної допомоги зазначеним підрозділом установи або про ненадання йому необхідної медичної допомоги, чи відмову у наданні необхідної медичної допомоги, критичного погіршення стану його здоров`я.

Відповідно до правового висновку, викладеного у Постановах колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у справах № 290/278/21 (постанова від 01.09.2022) та № 752/13530/22 (постанова від 23.01.2024) у випадку своєчасного подання слідчим, прокурором клопотання до суду відповідальність за своєчасний та належний розгляд клопотання цілком покладається на суд.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Нормами частини 2 цієї статті визначено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Частиною ч. 1 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Стаття 19 Конституції України регламентує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ході перевірки доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із того, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності (п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК). Тобто, законодавець пов`язує закінчення досудового розслідування з постановленням процесуального рішення - постанови про закриття кримінального провадження або вчиненням комплексу процесуальних дій, пов`язаних з направленням до суду обвинувального акта чи відповідного клопотання.

Відповідні форми закінчення досудового розслідування відображені у главі 24 КПК.

Закон містить поняття «завершення» як проміжний етап досудового розслідування. Досудове розслідування, яке має наслідком звернення до суду з обвинувальним актом або з клопотанням про застосування примусових заходів, має три ключові моменти: початок - визначається внесенням відомостей до ЄРДР; завершення - пов`язується з фактом відкриття матеріалів досудового розслідування підозрюваному, його захиснику, законному представнику, захиснику особи та іншим особам відповідно до положень ст. 290 КПК; закінчення - фіксується направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Тобто, кінцевим моментом строку досудового розслідування є його закінчення, як це передбачено у ст. 219 КПК, яке не є тотожнім із завершенням досудового розслідування.

Саме такий підхід до тлумачення відповідних норм кримінального процесуального закону відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 344/6630/17 (https://reestr.court.gov.ua/Review/95067240).

При цьому, згідно з ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України, не включається у строки, передбачені цією статтею.

Виходячи із наведеного, досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000363 від 25 січня 2024 року тривало, позаяк не було закінчено, перебувало на стадії завершення та ознайомлення сторін із його матеріалами в порядку ст. 290 КПК.

А тому доводи апеляційної скарги, що слідчий за погодженням з прокурором не мав права звертатися із клопотанням про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 відхиляються колегією суддів.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_6 підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, у зв`язку із чим відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підставно не визначав розмір застави.

З огляду на зазначене колегія суддів, погоджується з висновками слідчого судді, щодо відсутності підстав для визначення розміру застави.

Інших доводів, які б безумовно свідчили про існування підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційні скарги захисників не містить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а таку апеляційну скаргу захисника слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 28 серпня 2025 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 та ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 2 вересня 2025 року про виправлення описки залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4