МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/4890/24

Провадження № 1-кп/210/279/25

08 жовтня 2025 року

Металургійний районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 , спдкоємець засаводавця - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг кримінальне провадження, відомості про яке 12 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000295 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 368, частини 1 статті 309 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу здійснює розгляд кримінального провадження, відомості про яке 12 квітня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 за обвинуваченням ОСОБА_4 .

В судовому засіданні, адвокат ОСОБА_5 , яка діє від імені свого підзахисного ОСОБА_4 заявила клопотання про зміну запобіжного заходу та повернення застави. В обгрунтування клопотання зазначила, що заставодавець ОСОБА_7 був військовослужбовцем, 01.09.2024 під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану отримав поранення, яке призвело до смерті. Його дружина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 успадкувала права власності на грошові кошти в сумі 908 400, 00 грн., що обліковують на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, про що отримала свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_4 з 06.08.2024 бездоганно виконує покладені на нього судом обов`язки, жодним чином не чинив спроби перешкодити кримінальному провадженню, з`явився на всі без виключення виклики слідчого та наразі до суду тощо. Вважає, що ризики зменшилися, строк дії обов`язків, визначених ухвалою слідчого судді сплинув, після сплину строків обов`язків ОСОБА_4 нових злочинів не вчиняв, від суду не ухилявся. На утриманні ОСОБА_4 знаходиться троє неповнолітніх дітей, має статус багатодітної родини, тому намірів ухилятись від суду у разі зміни запобіжного заходу обвинувачений не має. Кошти, внесені в якості застави не належать ОСОБА_4 , а належать третім особам.

ОСОБА_6 просила суд повернути їй розмір застави, оскільки залишилась без чоловіка, який помер від отриманого поранення під час виконання обов"язків із захисту Батьківщини. Вона має на утриманні двох дітей, яких виховує сама. Крім того, вона не успадковувала обов"язків заставодавця.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав заявлені клопотання.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти задоволення клопотання сторони захисту, зокрема зміни запобіжного заходу та повернення застави.

Вислухавши аргументи сторін та учасників кримінального провадження щодо клопотань про скасування зміну запобіжного заходу та повернення засави спадкоємцю заставодавця, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до змісту обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 368, ч. 1 ст. 309 КК України.

Частиною 1 статті 1 КПК України 2012 року встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За змістом положень ст.ст. 2, 8 КПК України при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Згідно з пунктом 9 частини 2 статті 131 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження.

Встановлено, що ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року по справі №202/5895/24 відносно ОСОБА_4 у кримінальному проваджені №0000295 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 03.09.2024 включно і визначено заставу в розмірі 908 400 грн. 00 коп.

05.08.2024 відносно ОСОБА_4 внесено заставу, що підтверджується довідкою ТУ ДСА від 06.08.2024 № 3822/24 та копією квитанції № 9350-4615-8418-2959, заставодавцем виступив ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого підозрюваного ОСОБА_4 06.08.2024. було звільнено із під варти із зобов`язанням виконувати обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії обов`язків, визначених ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2024 року по справі №202/5895/24 відносно ОСОБА_4 у кримінальному проваджені №0000295 сплинув 03.09.2024.

Відповідно до статті 201 КПК обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати клопотання про зміну запобіжного заходу.

За частиною 1 статті 176 КПК, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ст. 177 КПК).

Згідно з частиною 1 статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу суд не перевіряє обґрунтованість підстав застосування запобіжного заходу, а заявниками не можуть ставитися під сумнів висновки, які були покладені в основу такого рішення слідчого судді. Зміна запобіжного заходу передбачає виникнення після постановлення ухвали про застосування запобіжного заходу нових обставин, які свідчать про зміну обставин підозри, зміну або зменшення встановлених ризиків, які впливають на виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Тому, суд не переглядає рішення про застосування запобіжного заходу, а на підставі наданих сторонами відомостей встановлює наявність нових обставин, які можуть вплинути на застосований до обвинуваченого відповідний захід або його виконання та які виникають у зв`язку з плином часу досудового розслідування та судового розгляду.

При вирішенні питання щодо можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє протии Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійко проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

З сукупного аналізу положень Кримінального процесуального кодексу України вбачається, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою та домашній арешт разом з обов`язками, переліченими в ч. 5 ст. 194 КПК України, обираються рішенням суду на певний проміжок часу. Застава, як запобіжний захід, визначеного строку дії не має і діє до скасування, чи зміни.

За змістом статті 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

Згідно з частиною 4 статті 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Частина 7 статті 42 КПК України визначає загальні обов`язки, які покладаються на підозрюваного, обвинуваченого.

Відповідно до частини 7 статті 42 КПК, протягом усього часу з моменту набуття певною особою статусу обвинуваченого, на неї покладено певні процесуальні обов`язки, а саме: 1) прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк - заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; 2) виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 3) підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; 4) надавати достовірну інформацію представнику персоналу органу пробації, необхідну для підготовки досудової доповіді.

Отже, зазначені в частині 7 статті 42 КПК України обов`язки підозрюваного, обвинуваченого (окрім обов`язків, визначених в п. 2 цієї частини) покладаються на нього згідно з процесуальним законом і діють з часу набуття статусу підозрюваного, незалежно від застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу.

В свою чергу стаття 194 КПК України визначає перелік обов`язків, які можуть покладатися на підозрюваного, обвинуваченого рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Так, частина 5 статті 194 КПК України визначає умовами покладення таких додаткових обов`язків по перше - обрання стосовно підозрюваного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, і по друге - доведеність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Ці обов`язки не є окремим запобіжним заходом, а застосовуються додатково до обраного підозрюваному запобіжного заходу при наявності визначених в частині 5 статті 194 КПК України умов.

За змістом клопотання та доводів, наведених у судовому засіданні підставою для зміни застосованого до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави є: смерть застоводавця (1), суттєве зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК (2), сумлінне виконання обов"язків, обвинуваченого після спливу строку дії обов"язків, визначених при обранні запобіжного заходу (3) та наявність міцних соціальних зв"язків (4).

Тобто, зміна запобіжного заходу обумовлюється тим, що в ході кримінального провадження змінюються підстави застосування та обставини, що враховувалися при обранні запобіжного заходу, внаслідок чого запобіжний захід може бути скасований або замінений на інший - менш суворий.

При цьому підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які не існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, тобто, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу.

Встановлено, що заставодавець ОСОБА_7 01.09.2024 під час виконання бойового завдання в умовах воєнного стану отримав поранення, яке призвело до смерті.

Відповідно до свідоцтва про право власності № 227 від 03.03.2025, спадкова справа № 40/2024 ОСОБА_6 належить на праві власності спільне сумісне майно подружжя та складається з права власності на грошові кошти в сумі 908 400, 00 грн., що обліковують на депозитному рахунку ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, відповідно до листа ТУ ДСА України в Дніпропетровській області № 685/25 від 14.02.2025, які були внесені спадкодавцем у якості застави.

У судовому засіданні спадкоємець заставодавця - ОСОБА_6 зазначила, що вона не здатна виконувати обов"язки заставодавця після смерті чоловіка, оскільки самостійно виховує двох дітей, які залишились без батьківського піклування, а рівень її доходів не є значним.

Відповідно до положень статей 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з статтею 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу (ст. 1219 ЦК України).

В силу положень статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора.

ОСОБА_7 як заставодавець набув обов"язків, визначених у частині 3 статті 182 КПК України - забезпечення належної поведінки обвинуваченого та його явки за викликом.

Суд вважає, що у зв"язку зі смертю заставодавця, та нерозривністю вказаного обов"язку із його особою, спадкоємець не може нести такий тягар і не успадковує його.

Вирішуючи питання про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання зможе в повній мірі забезпечити його належну процесуальну поведінку та виконання покладених на нього обов`язків. До того ж, з часу застосування до ОСОБА_4 такого запобіжного заходу як застава, ним жодного разу не було допущено порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, що в судовому засіданні було підтверджено та свідчить про фактичну мінімізацію ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які в сукупності з обґрунтованою підозрою у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень стали підставою для застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Суд зазначає, що обґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді застави, може піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказаний запобіжний захід було застосовано, та у зв`язку з виникненням інших обставин, які можуть бути підставами зміни запобіжного заходу в сторону його пом`якшення або скасування, оскільки строк дії цього запобіжного заходу в ухвалах суду не зазначено, а тривалість в часі запобіжного заходу без врахування обставин справи в конкретному випадку може призвести до порушення прав, свобод чи інтересів учасників кримінального провадження.

Оцінюючи ризики, які були враховані при обранні запобіжного заходу, суд враховує, що ризик "знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення" наразі втратив свою чинність, оскільки досудове розслідування закінчилось, і до суду передано усі матеріали кримінальних проваджень, які були в розпорядженні сторони обвинувачення.

Ризик впливу а свідків, ймовірний лише тому, що свідки безпосередньо судом не допитані. Проте за час розгляду провадження в суді, прокурором не надано доказів, що ОСОБА_4 вживав заходів щодо впливу на свідків чи експерта.

Щодо ризику переховування від суду, то такий ризик обгрунтовано лише суворістю можливого покарання, однак обвинувачений дотримується процесуальних обов"язків, визначених статтею 42 КПк України.

Також суд звертає увагу, що згідно з частиною статті 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Мовчазна згода це юридичний факт, який полягає у бездіяльності сторони кримінального провадження. Юридичний факт у кримінальному процесі, як передбачено нормами КПК, є обставиною, з існуванням або відсутністю якої пов`язується настання певних процесуально-правових наслідків.

Обов`язок доказування існування ризиків покладається саме на сторону обвинувачення і ні в якому разі не на підозрюваного. Протилежна точка зору суперечить принципам кримінального процесу і кримінальному законодавству взагалі. Сторона обвинувачення, з огляду на мовчазну згоду з припиненням обов`язків, покладених на обвинуваченого, не довела існування таких ризиків. Мовчазна згода з припиненням обов`язків свідчить про припинення існування ризиків.

Строк дії обов"язків, покладених на обвинуваченого у зв"язку з застосуванням застави як запобіжного заходу, сплинув, клопотань про їх встановлення в порядку ст. 194 КПК до суду не надходило.

З урахуванням вище вказаних обставин, суд вважає застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який в повній мірі забезпечитьйого належну процесуальну поведінку..

Суд вважає за необхідне з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, покласти на обвинуваченого на строк два місяці наступні, передбачені п.п. 1-3, 8 ч.5 ст.194 КПК, обов`язки: прибувати за кожним викликом суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; утриматися від спілкування зі свідками, експертами у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо задоволення клопотання в частині повернення застави, суд зазначає, що відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 року N 15, внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства.

Враховуючи, що клопотання про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у вигляді застави підлягає задоволенню на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення грошових коштів, які були внесті як застави в інтересах обвинуваченого, та які успадкувала ОСОБА_6 .

Суд не вбачає підстав для звернення застави в дохід держави, оскільки кошти внесені третіми особами, які не мають відношення до провадження.

Керуючись ст.ст. 177, 183, 199, 314-316, 291, 370, ч. 2 ст. 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 , про зміну запобіжного заходу та повернення застави - задовольнити.

На підставі частини 3 статті 331 КПК України змінити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

На підставі частини 5 статті 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати за кожним викликом суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування зі свідками, експертами у цьому ж кримінальному провадженні.

Повернути спадкоємиці заставодавця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесену ОСОБА_7 відносно ОСОБА_4 заставу в повному обсязі, а саме в сумі 908 400,00 (дев"ятсот вісім тисяч чотириста) грн. на банківський рахунок НОМЕР_1 , відкритий в АТ "ПУМБ", МФО , одержувач ОСОБА_6 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та проголошено 13 жовтня 2025 року об 10 год.40 хв. в залі судового засідання №309 Металургійного районного суду міста Кривого Рогу (м.Кривий Ріг,пр-т Миру 24,третій поверх).

Суддя: ОСОБА_1