Справа 303/9759/25
Провадження № 1-кс/303/1556/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю старшої слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , проживає в цивільному шлюбі, на утриманні має дитину - 11 років, інвалід другої групи, не працюючого, відповідно до ст. 89 КК України не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2025 року ст. слідчий СВ Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітан поліції ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання мотивує тим, що в ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_7 та іншою невстановленою особою ( Особа -1), у точно невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше листопада місяця 2025 року виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, достовірно знаючи, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022 у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан, який продовжено указами Президента України. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» підшукали особу, що мала намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме: ОСОБА_9 , якому на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, обмежено виїзд за межі території України та який погодився сплатити грошові кошти за його незаконне переправлення через державний кордон України.

Після чого, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, в ході телефонної розмови з ОСОБА_9 , яка відбулася 27.11.2025 близько 23:50, пообіцяв йому організувати його незаконне переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску із країнами Європейського Союзу, поставивши умову надання грошових коштів у розмірі 5000 доларів США у якості винагороди, та повідомивши, що з метою організації незаконного перетину державного кордону ОСОБА_9 , необхідно прибути з м. Києва до м. Мукачево.

Також ОСОБА_6 в ході розмови з ОСОБА_10 , повідомив, що незаконний перетин державного кордону України буде здійснюватися через річку Тиса та ОСОБА_9 , здійснюватиме незаконний перетин державного кордону України у групі інших осіб.

30.11.2025 в ході телефонної розмови ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_9 , про те, що з метою його організації незаконного переправлення через державний кордон України йому необхідно у термін до 02.12.2025 прибути до м.Мукачево, зазначаючи що дане злочинне діяння відбудеться швидко та додатково повідомить пізніше про всі маршрути руху щодо перетину кордону.

Також, з метою організації незаконно переправлення ОСОБА_9 , через державний кордон України ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, вигадали для нього легенду, відповідно до якої ОСОБА_9 , записав ОСОБА_6 у телефоні своєю дівчиною та вів з нею спілкування на теми сімейного життя. Надалі, від ОСОБА_6 контакт « ОСОБА_11 », надійшло смс-повідомлення із зазначенням адреси, куди ОСОБА_9 має приїхати після прибуття до м. Мукачево, а саме АДРЕСА_2 для незаконного переправлення через державний кордон. При цьому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою надав вказівку щодо необхідності виходу на залізничній станції м. Мукачево з першого вагону поїзду та швидко рухатись у сторону виходу, з метою недопущення виявлення останнього правоохоронними органами, зазначаючи що на ОСОБА_9 , буде очікувати автомобіль, який доставить його до місця очікування незаконного перетину.

Надалі, 02.12.2025 о 23:55 год., ОСОБА_9 , на виконання злочинного плану, з незаконного переправлення через державний кордон, розробленого ОСОБА_6 , діючого за попередньою змовою з ОСОБА_8 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, прибув до залізничного вокзалу в м. Мукачево, де на нього очікував автомобіль марки Skoda Fabia червоного кольору під керуванням невстановленої особи. ОСОБА_9 сів у салон даного авто та вони розпочали рух, при в`їзді у м.Хуст водії транспортного засобу марки Skoda Fabia червоного кольору зупинився та надав вказівку ОСОБА_9 виходити та очікувати подальших вказівок.

Після чого, до ОСОБА_9 , зателефонував особі під записом ОСОБА_11 та повідомив, що через декілька хвилин підійде до нього. Через деякий час до ОСОБА_9 , прибув транспортний засіб марки «Міні Купер», під керуванням ОСОБА_12 , який надав вказівку останньому сідати в салон даного автомобіля та розпочав рух. Через деякий час ОСОБА_12 на транспортному засобі марки «Міні Купер» доставив ОСОБА_9 , до власного домоволодіння, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , та повідомив його, що у даному будинку він буде очікувати на незаконне переправлення через державний кордон України.

Через деякий час за адресою АДРЕСА_3 прибув ОСОБА_6 , який запевнив в успішності організації переправлення ОСОБА_9 , та здійснив перевірку його речей після чого висунув вимогу у наданні грошових коштів у загальній сумі 5000 доларів США та повідомив, що переправлення через прикордоння відбуватиметься у найближчий час, зазначаючи що особа яка доставила його до вищевказаної адреси - ОСОБА_12 забезпечить його всіма необхідними продуктами харчуваннями.

Надалі, 03.12.2025 близько 18:20 год., ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою, повідомив ОСОБА_9 , проте, що виникли певні проблеми щодо його незаконного переправлення та дана злочинна діяльність буде відбуватиметься найближчим часом.

З метою заспокоєння ОСОБА_9 , щодо тривалості його переправлення ОСОБА_12 , повідомив останнього, що ОСОБА_6 , вже тривалий час займається даним діянням і що останній може не сумніватись у його успішності.

05.12.2025 близько 15:00 год., ОСОБА_12 , на транспортному засобі марки Міні Купер доставив до будинку АДРЕСА_3 невідому особу чоловічої статі, віком близько 25-30 років на ім`я ОСОБА_13 , у ході спілкування з яким останній повідомив ОСОБА_9 , що його доставили з м.Харків до даного будинку з метою подальшого переправлення через державний кордон України, за грошову винагороду у розмірі 13000 доларів США.

Надалі, 07.12.2025 близько 21:30 год., до помешкання де ОСОБА_9 , очікував на незаконне переправлення прибули ОСОБА_6 та ОСОБА_12 , які повідомили, що їдуть подивитись маршут руху задля незаконного переправлення ОСОБА_9 , та у разі успішності ОСОБА_12 має повернутись за ОСОБА_9 , та доставити його до місця прикордоння. Через деякий час ОСОБА_12 , повернувся на транспортному засобі марки Міні Купер та наказав ОСОБА_13 , якого попередньо поселив за адресою АДРЕСА_3 , виходити та сідати до даного авто. Після чого ОСОБА_9 , стало відомо, що дана особа вже здійснила незаконний перетин державного кордону.

Після чого, 10.12.2025 близько 22:40 год., за адресою м. Хуст вул. Братів Реваїв, 16 прибув ОСОБА_12 , який, діючи, за попередньою змовою з ОСОБА_6 та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою надав ОСОБА_9 , вказівку сідати до транспортного засобу «Міні Купер», після чого вони почали рух у невідомому напрямку та останніх о 23:45 год., 10.12.2025 зупинено правоохоронними органами.

10.12.2025 о 23:45 год., ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11.12.2025 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами та вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, вчинене способом, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яку незаконно переправляли через державний кордон України.

Наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_6 підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом допиту свідка; протоколами впізнання осіб за фотознімками, та іншими зібраними доказами у їх сукупності.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого пунктами 1,3,4,5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_6 на волі може переховуватися від органу досудового слідства та суду, оскільки вчинив тяжкий злочин в умовах воєнного стану, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дев`яти років, незаконно впливати на свідків, а також на осіб яких потрібно встановити та допитати в якості свідків, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме впливати на інших на даний час не встановлених осіб (п.4 ч. 1ст. 177 КПК України), з якими ОСОБА_6 діяв у змові, і знаходячись на волі може інформувати та скеровувати дії та показання осіб, які також причетні до його вчинення, які на даний час не допитані. Крім цього, може підшукувати осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень (злочинів). Викладене вище унеможливлює застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію викладених вище ризиків є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, з метою запобігання вчинити підозрюваним ОСОБА_6 будь-якої з вищеописаних дій, виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, а саме обрання йому найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного. При обранні запобіжного заходу та визначенні застави необхідно врахувати вимоги п.3 ч.5 ст.182 КПК України, та вразі внесення підозрюваним застави старший слідчий прохає покласти на нього обов`язки передбачені вимогами ч.5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог закону відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років. Також зазначили, що з урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення відсутні підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, у зв`язку з чим просили обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 3000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Також слідчий та прокурор зазначили, що раніше відносно ОСОБА_6 вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за цією ж статтею Кримінального кодексу України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, вказавши на те, що підозра відносно ОСОБА_6 є необґрунтованою та немотивованою. Також захисник просив суд врахувати, що підозрюваний є учасником бойових дій, має інвалідність та перебуває на утриманні малолітньої дитини.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав позицію свого захисника та просив суд зменшити розмір застави, оскільки визначений стороною обвинувачення розмір є для нього непомірним.

Заслухавши доводи прокурора та слідчого про необхідність задоволення клопотання, думку підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Стаття 29 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Клопотання слідчого, яке надійшло до суду відповідає вимогам КПК України.

10.12.2025 о 23:45 год., ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11.12.2025 року стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази та матеріали кримінального провадження на час розгляду клопотання свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 1 статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 3 частини 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 332 КК України, за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років.

Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статті 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Пунктами 3,4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, визначено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Слід зазначити, що відповідно до статті 176 КПК України до підозрюваних осіб можна застосувати один з таких видів запобіжних заходів з метою сприяння не ухиленню підозрюваного від слідства та суду, та не вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а саме: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при розгляді клопотання довів наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, наявність достатніх даних, що існує ризик переховування від органу досудового слідства, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення та про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення та можливість призначення міри покарання у вигляді позбавлення волі, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки неможливо, так як при обранні вказаного заходу, підозрюваний може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні щодо зміни їхніх показів чи відмови від їх дачі. Осіб, які б поручились за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків та які викликають довіру суду не встановлено. Також недоцільно обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, виходячи із вищезазначених доведених у ході розгляду клопотання обставин, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів кримінального провадження переконується, що більш м`який запобіжний захід щодо підозрюваного ОСОБА_6 буде недостатнім для запобігання ризикам, які навів слідчий, тому слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Між тим, відповідно до статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим кодексом.

При цьому, відповідно до частини 3 статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Отже, з урахуванням всіх обставин, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до частини 4 статті 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Таким чином, з урахуванням того, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який є суспільно небезпечним, у тому числі в умовах воєнного стану, а також беручи до уваги, що відносно нього раніше вже обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку підозрюваний вніс, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у межах 400 (чотирьохсот) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, оскільки внесення застави саме у такому розмірі може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини 4 статті 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

З урахуванням наведеного вище, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначенням альтернативного запобіжного заходу, з стосовно підозрюваного підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись стст.3,131-132,176-178,182-184,193-194,196,205,370-372,376 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ :

Клопотання старшого слідчого СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області за погодженням з прокурором Мукачівської окружної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 Кримінального кодексу України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001194 від 19.11.2025 року задовольнити.

Обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто до 08 лютого 2026 року (включно).

Строк тримання ОСОБА_6 під вартою обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 11 грудня 2025 року.

Одночасно визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України у межах 400 (чотириста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України в Закарпатській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У випадку внесення вказаного розміру застави на відповідний рахунок ОСОБА_6 звільняється з-під варти в порядку визначеному ч.4 ст.202 КПК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у разі внесення застави наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та/або суду за першим викликом, не відлучатись із населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду, утримуватися від спілкування зі свідками по справі, повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання, здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 08 лютого 2026 року (включно).

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує її внесення на депозитний рахунок, має бути наданий уповноваженій особі слідчого ізолятора.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_6 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1