490/9646/24 24.12.2025
н/п 1-кп/490/713/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/9646/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001166 від 09 вересня 2024 року, яке об`єднано з кримінальними провадженнями за №0001167 від 09 вересня 2024 року, №0000680 від 29 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має базову загальну середню освіту, неодружений, офіційно не працює, на момент вчинення кримінальних правопорушень проходив військову службу за мобілізацією на посаді старшого розвідника-оператора 1 розвідувального відділення 1 розвідувального взводу 2 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

01.11.2010 року Каховським міським судом Херсонської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.152, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

16.12.2011 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.289, ст.71 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна, 04.06.2015 року звільнений від відбування покарання умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 20 днів;

13.02.2017 року Жовтневим районним судом Миколаївської області за ч.2 ст.185, ч.ч.1,3 ст.71, ст.72 КК України до 1 року 8 місяців позбавлення волі, 22.12.2018 року звільнений по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.286-1 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_9 ,

В С Т А Н О В И В:

Так, ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, військової частини НОМЕР_1 , у період часу з 10:00 год. 09.09.2024 року по 12:00 год. 09.09.2024 року, більш точного часу встановити під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , знаючи про перебування на зазначеній території автомобіля марки «CHEVROLET NUBIRA» реєстраційний номер НОМЕР_2 , належного ОСОБА_7 та який перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_10 , в результаті раптово виниклого умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою подальшого використання вказаного автомобіля в особистих цілях, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи повторно, достовірно знаючи, що власник та користувач транспортного засобу не давали дозвіл на використання автомобіля іншим особам, дочекавшись поки ОСОБА_10 засне та впевнившись, що його дії будуть не помітні, відшукав в особистих речах ОСОБА_10 , з яким проживав у одній з кімнат будинку вказаного домоволодіння, ключі від автомобіля та, залишивши ключ при собі, вийшов до автомобіля та розблокував центральний замок автомобіля, після чого сів на місце водія, привів в дію двигун, тим самим отримавши можливість здійснити рух на вказаному автомобілі, після чого поїхав на ньому у невідомому напрямку, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим протиправно вилучив транспортний засіб всупереч волі власника ОСОБА_7 та користувача ОСОБА_10 та спричинив власнику транспортного засобу ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 205664,44 гривень.

Крім цього, ОСОБА_3 , 09.09.2024 року близько 13:00 год., в порушення п.2.9 «а» ПДР України, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «CHEVROLET NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та, рухаючись по проїзній частині вул.116 Дивізії в м.Миколаєві зі сторони СВТ «Магістраль» у напрямку вул.Дачна, на заокругленні проїзної частини ліворуч, в районі перехрестя з вул.Прудовою, грубо порушив вимоги п.п.1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.1, 12.4, 12.9 «б» ПДР України, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме: будучи зобов`язаним знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил та, розуміючи, що його дії не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно, не реагуючи на її зміну, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля «CHEVROLET NUBIRA», реєстраційний номер НОМЕР_2 , щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, перевищив максимально допустиму швидкість руху в населеному пункті, внаслідок чого, не впоравшись з керуванням при повороті ліворуч, продовжив рух прямо та допустив його виїзд за межі проїзної частини праворуч, де відбулося перекидання автомобіля, внаслідок чого пасажир ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді множинних переломів 5, 6, 7, 8, 9 ребер справа, які ускладнились правобічним гемопневматораксом, підшкірною емфіземою грудної клітки справа, поперекової ділянки, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя, пасажир ОСОБА_12 отримав тілесні пошкодження у вигляді перелому тіла та дужки 2 шийного хребця з його травматичним підвивихом, перелому задньої дужки 3 шийного хребця, перелому остистого відростка 1 шийного хребця, перелому поперечного відростку 5 шийного хребця зліва, перелому 7 ребра справа, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Крім цього, ОСОБА_3 29.05.2025 року у період часу з 08:00 год. по 09:00 год., більш точного часу встановити під час проведення досудового розслідування не представилось можливим, перебуваючи на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , знаючи про перебування на зазначеній території автомобіля марки «ЗАЗ-110206» реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_5 , власником якого є ОСОБА_13 та який перебуває у тимчасовому користуванні ОСОБА_14 , в результаті раптово виниклого умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою подальшого використання вказаного автомобіля в особистих цілях, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що власник та користувач транспортного засобу не давали дозвіл на використання автомобіля іншим особам, дочекавшись поки ОСОБА_15 засне та впевнившись, що його дії будуть не помітні, взявши ключі від автомобіля та залишивши ключ при собі, вийшов до автомобіля, після чого сів на місце водія, привів в дію двигун, тим самим отримавши можливість здійснити рух на вказаному автомобілі, після чого поїхав на ньому у невідомому напрямку, тобто з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись транспортним засобом на власний розсуд, чим протиправно вилучив транспортний засіб всупереч волі власника ОСОБА_16 та користувача ОСОБА_14 , та спричинив матеріальний збиток на суму 36363,00 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав у повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінальних правопорушень.

Оскільки учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України. При цьому, судом їм було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Так, як обвинувачений ОСОБА_3 визнав фактичні обставини справи, що викладені у наведеному вище формулюванні обвинувачення, і жоден з учасників процесу ці обставини не оспорює, суд вважає їх встановленими та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 :

за ч.2 ст.289 КК України (епізод від 09.09.2024 року у період часу з 10:00 год. по 12:00 год.) як незаконне заволодіння транспортним засобом, вартість якого становить від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, вчинений повторно;

за ч.2 ст.289 КК України (епізод від 29.05.2025 року) як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинений повторно;

за ч.2 ст.286-1 КК України (епізод від 09.09.2024 року близько 13:00 год.) як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що заподіяло потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які згідно із ст.12 КК України є тяжкими злочинами, дані про його особу, а саме те, що він раніше судимий, відносно нього на розгляді в судах перебувають інші обвинувальні акти у кримінальних провадженнях за ч.5 ст.407, ч.4 ст.185 КК України, неодружений, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 (який самовільно залишив військову частину), за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, за місцем реєстрації характеризується посередньо, за місцем проходження військової служби характеризувався негативно, як обставину, що пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю злочину (за епізодом від 29.05.2025 року), та обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Що стосується твердження обвинуваченого ОСОБА_3 про щире каяття, суд зазначає наступне.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки.

В судовому засіданні не встановлено наявності у ОСОБА_3 належної критичної оцінки своєї протиправної поведінки, її осуду, бажання виправити ситуацію, яка склалась.

Натомість, матеріали справи доводять стійкість сформованої протиправної поведінки обвинуваченого, адже попри суттєві заходи впливу, які раніше вже застосовувалися до нього з боку держави з метою не лише покарання, а й виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, знову вчинив корисливий злочин проти власності.

Це доводить, що вчинення злочинів є наслідком свідомо обраного ОСОБА_3 способу життя, який він змінювати не бажає, реального негативного ставлення до вчиненого не виявляє та в дійсності свою злочинну поведінку не засуджує. Наведене виключає можливість встановлення в його діях такої пом`якшуючої ознаки як щире каяття у вчиненому.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення та високий рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі на певний строк неможливе.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, його ставлення до скоєного, а також з урахуванням позиції сторони обвинувачення, яка вважала можливим призначити обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкцій статей, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального права не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення ОСОБА_3 основного покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій, передбачених ч.2 ст.286-1, ч.2 ст.289 КК України, остаточно визначивши покарання на підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, суд застосовує до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання, передбачене ч.2 ст.286-1 КК України, у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в межах санкції даної статті.

При цьому, суд вважає за можливе не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_3 додаткове покарання за ч.2 ст.289 КК України у виді конфіскації майна, враховуючи його матеріальний стан, а також бажання відшкодувати шкоду потерпілому, оскільки саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчинених ним правопорушень, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки №24-5017, №СЕ-19/115-24/16906-ІТ від 27.09.2024 року, №СЕ-19/115-24/16905 від 03.10.2024 року, №24-5570 від 10.10.2024 року, №2643-34-25 від 20.06.2025 року, №СЕ-19/115-25/9399-Д) на загальну суму 26912 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 92 к..

Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 17 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0001166 від 09 вересня 2024 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 10 листопада 2024 року включно із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 31 травня 2025 року у кримінальному провадженні №0000680 від 29 травня 2025 року відносно ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із можливістю звільнення під заставу в сумі 90840 гривень та покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.13 ч.5 ст.194 КПК України, який у подальшому неодноразово продовжувався судом, востаннє ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 28.10.2025 року до 26 грудня 2025 року включно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.289, ч.2 ст.286-1 КК України, та призначити йому покарання:

за ч.2 ст.286-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 8 /вісім/ років;

за ч.2 ст.289 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 /шість/ років без конфіскації майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 /шість/ років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 8 /вісім/ років, без конфіскації майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_3 , до набрання вироком законної сили залишити попереднім.

Строк відбування основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відраховувати з дня його затримання, а саме з 29 травня 2025 року.

На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону №2046-VIII), зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення останнього з 29 травня 2025 року до набрання цим вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертиз (висновки №24-5017, №СЕ-19/115-24/16906-ІТ від 27.09.2024 року, №СЕ-19/115-24/16905 від 03.10.2024 року, №24-5570 від 10.10.2024 року, №2643-34-25 від 20.06.2025 року, №СЕ-19/115-25/9399-Д) на загальну суму 26912 (двадцять шість тисяч дев`ятсот дванадцять) грн 92 к..

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 17.09.2024 року на автомобіль марки «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_6 , VIN НОМЕР_7 , який належить на праві власності ОСОБА_7 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Речові докази:

чоловіче взуття (босоніжки), темно-зеленого кольору, яке поміщено до спец. пакету №QHY0080018 та передано до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю;

футболка темно-синього кольору, з малюнком різнокольоровим з передньої частини футболки, розмір L, яка поміщена до спец. пакету №QHY0080029 та передана до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області повернути за належністю;

паперовий конверт №1 (речовий доказ до висновку експерта №65 від 03.06.2025 року), до якого поміщено змив з керма; паперовий конверт №2 (речовий доказ до висновку експерта №65 від 03.06.2025 року), до якого поміщено змив з ручки з перемикання швидкостей; паперовий конверт №3 (речовий доказ до висновку експерта №65 від 03.06.2025 року), до якого поміщено змив з руків`я стояночного гальма знищити;

автомобіль марки «ЗАЗ-110206» реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , номер кузова НОМЕР_5 , номер шасі НОМЕР_5 , переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_17 вважати повернутим за належністю;

автомобіль марки «Chevrolet Nubira» реєстраційний номер НОМЕР_6 повернути за належністю.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1