ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1986/25 Справа № 204/6010/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора

в режимі відеоконференції ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000661, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Сергіївка Казанківського району Миколаївської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 11 (одинадцять) років.

Строк покарання вирішено обчислювати з моменту затримання обвинуваченого, тобто з 07 грудня 2022 року.

Зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 07 грудня 2022 року до набрання вироком законної сили, з розрахунку день за день й таким чином строк покарання вирішено обчислювати з 07 грудня 2022 року.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року на флісову кофту зеленого кольору, військовий бушлат піксельного типу, що є особистими речами військовослужбовця ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучені 07.12.2022 року під час його затримання в порядку ст. 208 КПК України, та подальшого проведення його обшуку, шляхом накладення заборони відчуження, користування, розпорядження вказаним майном скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2022 року на майно, а саме на: чотири автомати №624261, №7354741, №7352145, №7358413, чотирнадцять магазинів з патронами, один патрон, гільзу, п`ять мобільних телефонів марки «Redmi» та «ZTE», що були виявлені та вилучені 07.12.2022 року в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом накладення заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном скасовано.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року на майно, вилучене 07 грудня 2022 року під час проведення огляду трупа військовослужбовця ОСОБА_9 , а саме: натільну термо рубаху, натільні термо штани та труси, які були одягнені на ОСОБА_9 , а також металеву пулю, вилучену з його тіла, яка належить в/ч НОМЕР_1 скасовано.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Цим вироком ОСОБА_7 визнано винуватим в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині (вбивстві), вчиненого за наступних обставин.

Старший сержант ОСОБА_7 , військовослужбовець військової служби за контрактом на посаді командира 2 єгерського відділення 2 єгерського взводу єгерської роти НОМЕР_2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 , приблизно о 01 год. 20 хв. 07 грудня 2022 року, у стані алкогольного сп`яніння перебував у приміщенні зальної кімнати житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де тимчасово дислокувався один із підрозділів військової частини НОМЕР_1 . Після спільного вживання спиртних напоїв при святкуванні Дня Збройних Сил України ОСОБА_7 перебував в стані невдоволення поведінкою військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 , бо той розпочав конфлікт з ним шляхом його штовханини через місце відпочинку у кімнаті зазначеного будинку. ОСОБА_7 вважав вказані дії солдата ОСОБА_9 образливими для себе, що принижувало його честь та гідність і бажаючи за них помститися останньому, діючи з умислом на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, знаходячись в положенні стоячи, взяв ввірений йому для службового користування 5,45 мм автомат АКС-74 № НОМЕР_3 із приєднаним до нього магазином з набоями, перевів перемикач вогню в положення одиночної стрільби, дослав патрон в патронник та з відстані 1.5 метри здійснив в той же час один постріл в бік стоячого навпроти нього солдата ОСОБА_9 .

Пострілом ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у виді вогнепального одиночного кульового сліпого поранення грудної клітки і лівого плеча, яке супроводжувалося зовнішньою кровотечою, і ускладнилося тампонадою серцевої сорочки кров`ю і двостороннім відкритим напруженим гемопневмотораксом з колабуванням легень, з розвитком гострої масивної крововтрати, від яких солдат ОСОБА_9 помер на місці безпосередньо після пострілу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції у іншому складі суду.

Обгрунтовуючи свої вимоги зазначає, що він свою вину не визнавав та заперечував свою причетність до дій, пов`язаних із загибеллю ОСОБА_9 . Вказав, що заяву про визнання своєї вини було ним написано під тиском зі сторони обвинувачення і працівників поліції та судом першої інстанції було винесено окреме рішення про направлення повідомлення до правоохоронних органів, однак жодної інформації стосовно даного факту ні обвинуваченому, ні суду першої інстанції повідомлено не було. Посилається на те, що експерт ОСОБА_10 допитаний судом повторно 31 березня 2025 року фактично змінив свої показання, надані на першому його допиті, щодо положення тіла загиблого ОСОБА_9 , в тому числі щодо його переміщення, виключивши лише його волочіння. Вказав, що показання свідка - ОСОБА_11 в частині одночасного виклику поліції не відповідають дійсності в зв`язку з тим, що відповідно до матеріалів справи ОСОБА_11 телефонував до поліції об 02 год 31 хв. 07 грудня 2022 року, а він разом з ОСОБА_12 телефонували до поліції об 03 год. 16 хв. 07 грудня 2022 року, що підтверджується добровільними згодами на проникнення до житла чи іншого володіння з метою проведення слідчих дій від 09 грудня 2022 року. Наголошує, що висновок експерта ОСОБА_10 (експертиза № 434) та інші матеріали справи не встановлювали ні кута, ні траєкторії кулі, а саме з якої сторони кімнати вона розпочала свій рух в сторону загиблого ОСОБА_9 . Вказав, що експерт ОСОБА_10 лише зазначив про «невиключену можливость здійснення пострілу за обставин, вказаних обвинуваченим», що в свою чергу, як вважає обвинувачений, не є беззаперечним та належним доказом в даній справі. Вказав, що визнані судом першої інстанції докази слідчих експериментів за його участю від 08 грудня 2022 року та 09 грудня 2022 року - належними, такими не являються, адже ним заперечувалося їх вільне проведення та він вказував на психологічний тиск відносно нього працівників поліції. Посилається на те, що судом також було проігноровано відсутність порохових газів на його одязі. Вказав, що жодного службового розслідування стосовно втрати важливих для справи речових доказів, наданих Покровському РУП ГУНП в Донецькій області - не проводилося, об`єктивність прийнятого судом першої інстанції листа від поліції викликає сумніви, враховуючи протирічиву інформацію, надану захиснику. Зазначив, що під час слідчого експерименту не з`ясовували, яким чином автомат опинився біля стіни (який стояв прикладом до полу та підпертим до стіни), а суд не встановлював яким чином та в який момент автомат могло бути переміщено «з під вікна» та куди поділись відбитки його пальців в разі тримання ним автомату та здійснення пострілу. Вказав, що за всіма зібраними в матеріалах справи доказами, жоден з них не підтверджує його перебування з правої сторони від загиблого ОСОБА_9 , тобто з іншої сторони від його місця відпочинку, оскільки загиблий впав миттєво на спину (за показами експерта) до нього лівою стороною, а куля зайшла в тіло загиблого з правої сторони грудної клітини. Вважає, що досліджені безпосередньо в судовому засіданні докази, надані стороною обвинувачення, не доводять поза розумним сумнівом його участі у вчиненні вбивства ОСОБА_9 . В разі, якщо суд апеляційної інстанції не вбачатиме підстав для скасування оскаржуваного вироку з направленням справи для розгляду даної справи в суді першої інстанції - просив змінити покарання на більш м`яке, оскільки одинадцять років позбавлення волі для нього є занадто суровим вироком за злочин, якого він не вчиняв. Також просив врахувати, що потерпілий - ОСОБА_13 не брав участі в судових засіданнях та на судових дебатах не зазначав своєї позиції стосовно суворості покарання.

Позиції учасників судового провадження.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги обвинуваченого, просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

У судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обгрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження з`ясовано, що судовий розгляд у ньому проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, котрі були б суттєвими і тягли за собою скасування вироку, у провадженні не допущено.

У результаті перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за обставин, викладених у вироку, зроблено на підставі об`єктивного з`ясування обставин, підтверджених доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом у їх взаємозв`язку відповідно до приписів ст. 94 КПК України, тому доводи обвинуваченого в цій частині є необгрунтованими.

Зокрема, такого висновку суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_13 , свідка ОСОБА_11 , відеозаписів допитів свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , судового експерта ОСОБА_10 ; фактичних даних, що містяться у протоколах огляду місця події, огляду трупу, проведення слідчих експериментів та у висновках судово-медичних експертиз, а також на підставі інших доказів, зміст яких детально відображено у вироку.

Так, суд, на підтвердження свого висновку, обґрунтовано послався на показання потерпілого ОСОБА_13 , який вказав, що було вбито його рідного брата. З обвинуваченим не знайомий. Тіло брата бачив. Сповіщення про загибель надійшло від військкомату, через пару днів зателефонував слідчий та сказав, що його вбили, як саме загинув невідомо.

Судом першої інстанції досліджено та наведено у вироку показання свідка ОСОБА_11 , який в судовому засіданні суду першої інстанції пояснив, що 06 грудня 2022 року вони повечеряли, випили три пляшки горілки по 0.5. ОСОБА_7 сказав, що хоче закурити, ОСОБА_11 сказав, що в домі не курять, у відповідь обвинувачений побив його, ОСОБА_12 його відтягнув від свідка. Далі він вийшов у двір, згодом полягали спати. Десь о другій годині ночі почув постріл, одразу вибіг до їхньої кімнати дивитись, що трапилось. ОСОБА_9 лежав на спині, одягнутий був у тільняшку та штани. Свідок зателефонував в поліцію. ОСОБА_12 витирав на підлозі біля тіла кров. У кожного була своя зброя АК-74, були боєприпаси, все зберігалось біля кожного солдата. Він бачив, що ОСОБА_12 щось витирав біля ОСОБА_9 і той сказав, що нічого не сталось, а ОСОБА_7 просто стояв і сказав, що це самостріл. Хто стріляв, йому не казали. Кров на його ліжку у спальні №1 від ударів обвинуваченого, бо той вдарив його по носу. Від спального місця обвинуваченого до тіла десь було 2.5 м. До поліції він додзвонився десь через півгодини. Він не може стверджувати, що це було о 02 год. ночі. Як звільнилось ліжко в спальні №1, він одразу став там спати. Ніяких конфліктів між обвинуваченим та загиблим не бачив.

Судом першої інстанції також відповідно до ст. 615 КПК України було досліджено відеозапис допиту свідка ОСОБА_12 , який згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02 липня 2023 року вважається «зниклим безвісті». Під час досудового розслідування останній показав, що 06 грудня 2022 року, він, ОСОБА_11 , ОСОБА_7 і покійний ОСОБА_9 знаходились у будинку. Ввечері біля 20.00 год. сіли вечеряти, випивали алкогольні напої, атмосфера була дружня. ОСОБА_7 пішов у кімнату, свідок пішов до себе у кімнату. ОСОБА_9 щось не сподобалось, він кинув речі ОСОБА_7 , який не сперечаючись пішов і ліг. Після чого ОСОБА_12 заснув та прокинувся від хлопка. Це вже було 07 грудня, свідок підбіг до покійного, взяв його за голову та почав приводити його до тями. ОСОБА_7 лежав на своєму місці, ОСОБА_12 його розбудив. Свідок вибіг на вулицю, щоб зателефонувати в поліцію. Далі йому ОСОБА_7 сказав, що то він застрелив. Додав, що думає, що постріл був з автомата АК, оскільки іншої зброї у них немає. У всіх на той час була зброя, яка перебувала біля кожного військовослужбовця.

Судом відповідно до ст. 615 КПК України досліджено також допит свідка ОСОБА_14 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , який під час досудового розслідування розповів, про подію, яка мала місце 06 грудня 2022 року, ввечері в будинку знаходились три чоловіки, по іменам свідок назвав тільки двох: ОСОБА_15 » (тобто ОСОБА_9 ) і ОСОБА_16 . Розповів, що ввечері був конфлікт між ОСОБА_9 та іншим чоловіком (обвинуваченим), який був дуже випившим. Коли він покидав будинок, то ОСОБА_16 спав. Той чоловік безпричинно почав висловлювати претензії до Колі. Свідок вмішався в конфлікт, заспокоїв чоловіків та пішов спати. Вранці прокинувся, побачив на вулиці багато працівників поліції. З-приводу обставин вбивства ОСОБА_9 нічого не відомо було, навіть не знав, що когось вбили.

Суд апеляційної інстанції не знаходить підстав сумніватися в достовірності цих показань свідків, вони є логічними, послідовними і узгодженими як між собою, так і з іншими письмовими доказами у провадженні.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження та технічнічних записів судового процесу та відеозаписів допиту свідків під час досудового розслідування, свідки перед допитом попереджалися про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, та приводилися судом до присяги.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження також не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні.

Із матеріалів провадження істотних суперечностей, які б впливали на правильність установлення фактичних обставин провадження, у цих показаннях не вбачається. Деякі розбіжності в показаннях свідчать про індивідуальне сприйняття кожною особою подій, учасником яких вони були, і не впливають на висновок суду щодо доведеності винуватості ОСОБА_7 .

Також, показання свідків узгоджуються з сукупністю інших наявних у матеріалах провадження письмових доказів, досліджених в ході судового розгляду.

Так, суд першої інстанції послався у вироку на протокол огляду місця події від 07 грудня 2022 року за адресою: Донецька обл., Покровський р-н, с.Запоріжжя, вул.Шкільна, буд.97, під час якого було виявлено, що тіло перебуває в кімнаті, яка названа «зальною», в цій же кімнаті в куті зафіксоване спальне місце на карематі, а зліва два автомати без магазину та підсумки, один з яких 7354741, та поряд в підсумку магазин, в якому 29 патронів. Також між стіною та шафою виявлено автомат без магазину. На підлозі біля дивану коврик, на поверхні якого плями РБК. Під диваном зліва чорний тапок. Другий на правій нозі трупа. Також пляма на шторі між кімнатами. В спальні №2 у правому дальньому від входу куті виявлена гільза. На дивані спальник з плямою бурого кольору 8 на 12 см. На тілі загиблого кофта з диркою діаметром 4 мм. навколо дирки та донизу просякнута РБК. На правій нозі резиновий тапок. На грудній клітині з права отвір 5 мм. В спальні №1 на ліжку також сліди РБК та на лутці дверей. У вітальні зліва від проходу в кімнату наявні на підлозі плями РБК. Зафіксовано час відновлення трупних плям 70 с. Зроблено змиви речовини бурого кольору з підлоги у вітальні, змив РБК з поверхні дверей до спальної №1, змив РБК з лутки у спальній кімнаті №1, скляна порожня пляшка з-під горілки, виріз тканини з матрацу з накладеннями РБК в спальній №1, чотири автомати, чотирнадцять магазинів з патронами, один патрон, виявлений в зальній кімнаті, по чотири змиви на марлеві тампони з кожного автомату та три фрагменти липкої стрічки з магазинів, гільза, виявлена на підлозі в спальній №2, наволочка з подушки у спальній №1 зі слідами РБК, скляна порожня пляшка, виявлена на підлозі у вітальній, виріз тканини з килиму, штори, спального мішку. Все вищезазначене досліджено на ілюстративній таблиці за матеріалами кримінального провадження. Застосовувалась відеофіксація. Також досліджено технічні дані будинку, щодо розмірів всередині (зокрема, ширина будинку по внутрішній стіні 6 метрів).

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на дані протоколу затримання обвинуваченого разом з відеозаписом від 07 грудня 2022 року та протоколу обшуку особи, затриманого в порядку ст.208 КПК України від 07 грудня 2022 року, з яких вбачається, що під час затримання ОСОБА_7 в останнього було вилучено флісову кофту зеленого кольору та військовий бушлат піксельного типу, які визнано речовими доказами. Також під час складання протоколу за участі захисника обвинувачений, якому роз`яснили його права, зокрема не свідчити проти себе, вказав, що він хотів його зупинити і вбивати не хотів. Після чого адвокат його зупинив, вказавши що обвинувачений показання буде давати пізніше.

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на протокол огляду трупа ОСОБА_9 за участі судово-медичного експерта ОСОБА_10 , відповідно до якого зафіксовано вогнепальне ушкодження грудної клітини з права з ушкодженням легенів, серця. Одяг та кулю, вилучену з трупа ОСОБА_9 , під час огляду визнано речовим доказом та накладено арешт. ( т. 1 а. 199-201,202-203)

Крім того, на підтвердження винуватості обвинуваченого суд першої інстанції послався на протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника від 08 грудня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_7 розповів, що 06 грудня 2022 року приблизно о 20:00 год. він з трьома військовослужбовцями вечеряв. Після вечері він пішов до кімнати №1, де ліг відпочивати. Через деякий час до нього в кімнату зайшов військовослужбовець ОСОБА_9 з позивним « ОСОБА_17 », який почав його ображати та виражатись на його адресу грубою нецензурною лайкою. Так як ОСОБА_9 на його зауваження не реагував, останній піднявся з підлоги, взяв свій автомат, вставив у нього магазин та здійснив постріл у бік військовослужбовця на ім`я ОСОБА_18 з позивним « ОСОБА_17 ».

Також, судом першої інстанції було досліджено протокол проведення слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_7 , судово-медичного експерта та прокурора від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого обвинувачений показував, як він після вживання алкоголю пішов в спальню №1 і ліг на ліжко. Загиблий ОСОБА_9 скинув його з ліжка. В результаті чого він пішов у зальну кімнату і ліг в куті. Автомат його був з права від шафи, а магазини під вікном. Далі ОСОБА_7 показав, в якому положенні він знаходився у кутку на підлозі, коли відпочивав в момент, коли військовослужбовець ОСОБА_9 підійшов до нього та став чіплятись та ображати. Після цього ОСОБА_7 показав, як він підводився з підлоги, як взяв магазин і автомат та з`єднав їх, потім перезарядив та вистрелив. Хотів вистрелити в стелю, налякати його. Не пам`ятає, чи він нахилявся до нього. Потім від`єднав магазин і поклав його в підсумок, а автомат поклав під вікно. Також розрядив автомат, а патрон вставив до магазину. Він ліг, а потім прийшов ОСОБА_12 та став надавати йому першу медичну допомогу, перед цим розбудивши ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції безпосередньо дослідив на предмет допустимості та обгрунтовано послався у вироку й на протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого ОСОБА_12 вказав, що вони вчетвером 06 грудня 2022 року приблизно о 20:00 год. вечеряли та вживали спиртні напої. Потім обвинувачений ліг в спальні №1, а він в спальні №2. Також свідок пояснив, що коли він відпочивав, то чув у кухонній кімнаті словесний конфлікт між ОСОБА_9 та ОСОБА_7 , в ході якого він бачив, як ОСОБА_9 кинув речі ОСОБА_7 на підлогу у куток зальної кімнати зі словами «ти будеш спати тут», де ОСОБА_7 в подальшому став відпочивати. Після цього свідок ОСОБА_12 пояснив, що заснув і прокинувся від хлопка десь біля 01:00 год. (саме цю годину назвав на відео), від якого піднявся та зайшов до зальної кімнати будинку, в якій виявив на підлозі тіло ОСОБА_9 без ознак життя та підняв у цей момент ОСОБА_7 , який лежав на підлозі у кутку зальної кімнати. Після цього спробували надати ОСОБА_9 медичну допомогу, однак останній вже був мертвий, у зв`язку з чим вони вийшли з будинку та на вулиці зателефонували до поліції та повідомили про подію. На вулиці обвинувачений вказав, що це він зробив і буде відповідати. Також показав, де перебував чий автомат.

Також в судовому засіданні судом першої інстанції було досліджено протокол проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_11 від 09 грудня 2022 року, відповідно до якого останній вказав, що 06 грудня 2022 року приблизно о 20:00 год. вечеряли та вживали спиртні напої. Дві години посиділи і біля 22.00 год. пішли відпочивати. Він ліг на ліжко в спальні №1. Потім почув дим від куріння, вийшов у вітальню і побачив, що обвинувачений курить в хаті. Той набив йому обличчя, він умився і ліг. Потім почув у будинку постріл та вибіг до зальної кімнати будинку, де побачив на підлозі тіло військовослужбовця ОСОБА_9 без ознак життя, ОСОБА_12 перевіряв його пульс, після чого ОСОБА_11 пішов викликати поліцію. Можливо була друга, а може інша година, бо він на годинник не дивився. У дальній кімнаті будинку горів ліхтарик. Також свідок ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_7 сказав ОСОБА_11 мовчати та нікому нічого не говорити, так як ОСОБА_9 застрелився. Бачив як ОСОБА_12 щось витирав.

Також судом першої інстанції досліджено та враховано висновок судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 №434 від 05 січня 2023 року, відповідно до якого смерть ОСОБА_9 настала від отриманого вогнепального одиночного кульового сліпого поранення грудної клітки і лівого плеча, яке проникає в праву і ліву плевральні порожнини, з пошкодження серця, обох легень, діафізу лівої плечової кістки, яке ускладнилось зовнішньою кровотечею, тампонади серцевої сорочки кров`ю, відкритим напруженим гемопневмотораксом з колабуванням легень, з розвитком гострої масивної крововтрати. Смерть ОСОБА_9 настала не менше 12 годин, але не більше 14 годин до моменту проведення судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_9 , тобто 06 грудня 2022 року приблизно з 21 до 23 години. Зазначене вогнепальне поранення має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя, та знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілого. Постріл зроблений з неблизької дистанції, поза межами дії додаткових факторів пострілу (не виключена можливість пострілу через перешкоду). Більш конкретно судити про дистанцію пострілу неможливо, оскільки ушкодження на тілі не є першим шаром мішені.

Дослідивши дані висновку висновку експерта №11 (додатковий) до висновку експерта №434 судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 , суд першої інстанції зазначив, що експерт, який був присутній на слідчому експерименті вказав, що згідно показань підозрюваного ОСОБА_7 дані щодо механізму спричинення ОСОБА_9 вогнепального одиночного кульового сліпого поранення грудної клітки та лівого плеча, з пошкодженням серця, обох легень, діафізу лівої плечової кістки, показаному ним при проведенні слідчого експерименту за його участю, не суперечать механізму, встановленому лікарем судово-медичним експертом.

Судом першої інстанції також було допитано експерта ОСОБА_10 , який пояснив, що шматок шкіри був вилучений з тіла загиблого, він був досліджений та у висновку він надав відповідь, з якої дистанції був зроблений постріл в тіло загиблого. Досліджувався шматочок спекратрально на наявність металізації по краям рани, на основі всіх досліджень вказується з якої відстані був зроблений постріл. За даними результатів медико-криміналістичного дослідження постріл був одиночним. На потерпілому міг бути одяг, це будь-який одяг, в тому числі й термобілизна, в якій був загиблий. Постріл може бути в притул та не з близької дистанції - поза межами дії додаткових факторів пострілу. Додаткові фактори пострілу на шкірі можуть не мати відображення на тілі, через наявний на шкірі одяг. В даному випадку пострілів у притул не було. Неблизька дистанція це від 1,5 метрів, близько до 1,5 м. Травма несумісна з життям, смерть до двох хвилин. З такою травмою робити активні дії або пересуватись людина не могла, могла трішки поповзти, в лежачому положенні, перевернутись на бік чи на живіт могла, в протилежний бік перевернутись не могла. Слідів волочіння, а також переміщення виявлено не було. Кров в основному залишилась в середині тіла. Також повторно допитаний експерт зазначив, що ним використовувалась для визначення часу смерті таблиця за Кононенком. Враховуючи час відновлення трупних плям на час огляду тіла на місці події (09.35 годин) смерть могла настати в проміжку між 21.35 по 01.35 годин 6-7 грудня 2022 року. Крім того, час смерті є відносним, бо тіло могли при наданні допомоги зміщувати, але слідів волочіння жодних немає.

Суд першої інстанції також обгрунтовано послався у вироку на висновок судово-медичної експертизи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 №118 від 10 грудня 2022 року, відповідно до якого на тілі ОСОБА_7 виявлено садно на шкірі тильної поверхні правої кисті. Зазначене ушкодження шкіри правої кисті утворилося за механізмом ковзання-тертя від тангенціальної дії тупого твердого предмета з обмеженою травмуючою поверхнею, або при зіткненні о подібний, можливо в строк 06 грудня 2022 року і за обставин, зазначених потерпілим, відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричинили короткочасного розладу здоров`я, це ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більш як шість днів.

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновок експертизи зброї СЕ-19/104-22/39569-БЛ від 21 лютого 2023 року, яким встановлено, що куля, вилучена з трупа ОСОБА_9 , є складовою частиною боєприпасу - вистреленою кулею 5,45-мм проміжного патрона з кулею «ПС» зразка 1974 року зі сталевим осереддям, виготовленою промисловим способом. Надана на дослідження гільза та куля відстріляна з наданого на дослідження 5,45-мм автомата Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 , 1991 року виготовлення.

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновки судово-імунологічної експертизи: зразка крові ОСОБА_9 №703 від 21 грудня 2022 року та судово-медичної експертизи зразка крові, на марлі ОСОБА_7 №703/1 від 15 грудня 2022 року, відповідно до яких встановлена групова належність крові потерпілого ОСОБА_9 та встановлена групова належність крові підозрюваного ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції обгрунтовано як на доказ винуватості ОСОБА_7 послався на висновок судово-медичної експертизи наволочки, фрагментів тканини з матрацу, з гардини, з килима, зі спального мішка, трьох змивів з дверей і змиву з підлоги, вилучених на чотири марлеві тампони №703/2 від 22 грудня 2022 року, відповідно до якого в слідах на наволочці (об`єкти №№1-3), на фрагменті тканини з матрацу (об`єкти №№4-6), на фрагменті гардини (об`єкт №10), на фрагменті килиму (об`єкт №11), на фрагменті тканини зі спального мішку (об`єкт №12), у змиві з дверей №2 (об`єкт №14), у змиві з підлоги вітальні (об`єкт №16), встановлена наявність крові людини. При серологічному дослідженні об`єктів №№1-6,10-12,14,16 виявлений антиген В, а в об`єктах №№4-6,10,12 - ще ізогемаглютинін анти-А, що не виключає можливості утворення всіх вказаних слідів за рахунок крові потерпілого ОСОБА_9 . У змиві з дверей №1 (об`єкт №13), в змиві з лутки (об`єкт №15) знайдена кров, видова належність якої не встановлена, тому групова належність її не визначалась, тому висловитись про можливість утворення вказаних слідів за рахунок крові конкретної особи виявилось неможливим. В деяких слідах на вищевказаному фрагменті тканини з матрацу (об`єкти №№7,9) кров не знайдена.

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновок судово-медичної експертизи чотирьох змивів з автомату №7354741 №854/1 від 26 грудня 2022, відповідно до якого на чотирьох змивах з автомата Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 , що надані на дослідження, клітини з ядрами не виявлені.

Судом першої інстанції також враховано висновок судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту обох рук підозрюваного ОСОБА_7 №854/2 від 23 грудня 2022 року, відповідно до якого в піднігтьовому вмісті обох рук підозрюваного ОСОБА_7 наявність крові не встановлена; епітеліальні клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені.

Судом першої інстанції також враховано висновок судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів країв нігтьових пластин пальців рук потерпілого ОСОБА_9 №854/3 від 23 грудня 2022 року, відповідно до якого в піднігтьовому вмісті зрізів нігтьових пластин з обох рук трупа ОСОБА_9 (об`єкти №№1;2) наявність крові не встановлено, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не виявлені, знайдені лише лусочки поверхневого шару епідермісу, непридатні для цитологічного дослідження.

Також, судом першої інстанції досліджено висновок судової вибухово-технічної експертизи № СЕ-19/104-22/40499-ФХРВ від 17 січня 2023 року, відповідно до якого, на наданих на дослідженнях змивах з рук обвинуваченого в межах чутливості застосованих методів дослідження, речовин, характерних для вибухових речовин та продуктів перетворення вибухових речовин (продуктів пострілу), не виявлено. На утепленій куртці обвинуваченого, кофті з довгими рукавами, темно-зеленого кольору в межах чутливості застосованих методів дослідження, речовин, характерних для вибухових речовин та продуктів перетворення вибухових речовин (продуктів пострілу), не виявлено.

Також, судом першої інстанції досліджено та враховано висновок судово-психіатричного експерта №37 від 19 січня 2023 року, відповідно до якого ОСОБА_7 в період інкримінованого йому діяння на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки не страждав і в теперішній час не страждає. Іспитований у період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Іспитований у теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. (т. 2 а. 186-189).

Також, судом першої інстанції враховано, що 09 грудня 2022 року було оглянуто мобільний телефон, який належить свідку ОСОБА_12 , зі згоди останнього при перегляді інформації, що міститься в телефоні, встановлено, що 07 грудня 2022 року об 03:16 год. вихідний дзвінок на номер телефону «102» тривалість 7 хв. 52 сек.

Окрім того, судом першої інстанції враховано, що 09 грудня 2022 року протоколом огляду зі згоди власника оглянуто мобільний телефон, який належить свідку ОСОБА_11 , відповідно до якого 07 нрудня 2022 року у період часу з 02:31 год. до 02:34 год. було здійснено вихідні дзвінки на номери телефону «102» та «103».

Також судом першої інстанції було досліджено матеріали службового розслідування, з якого слідує, що автомат АК-74 завдав смертельне поранення, яке призвело до загибелі номера обслуги 1 єгерського відділення 3 єгерського взводу 6 єгерської роти 2 єгерського батальйону військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_9 . Досліджено витяг з відомості про закріплення зброї за особовим складом, відповідно до якої за ОСОБА_7 закріплено АК-74 № НОМЕР_3 . Досліджено документи стосовно статусу ОСОБА_7 , який раніше не судимий, а також військовий квиток з відмітками про проходження служби та даними про закріплену зброю, зокрема автомата АК-74 № НОМЕР_3 .

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності апеляційний суд вважає їх належними та допустимими для доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину та не вбачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Наведеними доказами, яким суд дав належну оцінку, спростовуються позиція обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що він не скоював вбивство ОСОБА_9 , та доводи апеляційної скарги обвинуваченого, що у провадженні немає об`єктивних доказів, які вказують на його вину.

Твердження обвинуваченого про його непричетність до вчинення вказаного у вироку злочину, за який він був засуджений, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, та ці доводи не відповідають фактичним обставинам справи та спростовуються зібраними у справі та покладеними в основу вироку доказами.

Апеляційний суд вважає, що у даному кримінальному провадженні зібрано достатня кількість доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 . При цьому, детально вивчивши обстановку, у якій перебували обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_9 під час подій, які відбувалися 07 грудня 2022 року, послідовність та характер дій та, виходячи з ступеня тяжкості та характеру заподіяних ОСОБА_9 тілесних ушкоджень, їх локалізації, суд першої інстанції правильно зробив висновок про наявність у обвинуваченого прямого умислу, спрямованого саме на вчинення вбивства ОСОБА_9 , та вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано зробив висновок про наявність в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Розглядаючи доводи апеляційної скарги обвинуваченого стосовно того, що заяву про визнання своєї винуватості було ним написано під тиском зі сторони обвинувачення, апеляційний суд зауважує, що діючий КПК України містить перелік джерел доказів (показання, речові докази, документи, висновки експертів). Письмова заява ОСОБА_7 не є джерелом доказів. Отже, суд позбавлений законодавчої підстави оцінювати вказану заяву на предмет допустимості чи недопустимості, бо вона не є джерелом доказу. Також вона не є процесуальним рішенням. Сама заява містить розповідь ОСОБА_7 про роз`яснення його прав під час огляду місця події та не містить будь яких фактичних даних, отриманих у передбаченому КПК порядку, на підставі яких встановлюється наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Судом апеляційної інстанції, ретельно було досліджено твердження обвинуваченого щодо застосування недозволених методів ведення слідства під час написання обвинуваченим заяви про визання своєї винуватості та апеляційний суд звертає увагу, що обвинувальний вирок суду відносно ОСОБА_7 винесено на підставі показань потерпілого і свідків, а такожє на підставі письмових доказів. Пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , які той ніби то міг надавати під тиском органу досудового розслідування, судом як доказ не використано.

З огляду на викладне, суд апеляційної інстанції не може визнати факт винесення судом першої інстанції рішення про направлення повідомлення до правоохоронних органів за заявою ОСОБА_7 таким, що виключає його вину в інкримінованому йому злочині.

Не можна погодитися з доводами обвинуваченого про те, що експерт ОСОБА_10 допитаний судом повторно 31 березня 2025 року, фактично змінив свої показання, надані на першому його допиті, щодо положення тіла загиблого ОСОБА_9 , в тому числі щодо його переміщення, виключивши лише його волочіння, з огляду на таке.

Оцінюючи показання експерта та висновок експерта, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції правильно зазначено, що переміщення тіла і зміна його положення не є тотожними поняттями. Так, з показань свідків загиблому намагались надати медичну допомогу, а отже здійснювався фізичний вплив на його тіло. Також на ту обставину, що положення тіла дещо змінювалось є те, що на момент огляду місця події на нозі ОСОБА_9 перебував тільки один тапок, а інший був поряд під диваном.

Викладені в апеляційній скарзі доводи, що слідчі експерименти за його участі є недопустимими, оскільки він надавав показання під тиском, є безпідставними, оскільки з відеозаписів слідчих експериментів вбачається, що обвинувачений показує, як відбувались події добровільно, послідовно, його психологічний стан спокійний, тілесних ушкоджень на ньому не фіксується. Зміст протоколів слідчих експериментів повністю відповідають відеозаписам.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що психологічного тиску на обвинуваченого не було, оскільки обвинуваченим не повідомлено про будь які ознаки тиску як то шантаж, погрози щодо нього або близьких родичів, або інший не фізичний вплив на поведінку обвинуваченого, внаслідок якої обвинувачений був позбавлений можливості обирати лінію поведінки. Фактично заявивши про тиск обвинувачений не повідомив, в чому він проявлявся.

З матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було винесено ухвалу, якою повідомлено правоохоронний орган про можливе вчинення відносно обвинуваченого протиправних дій.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що дані слідчих експериментів не протирічать іншим доказам - показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , висновкам основної та додаткової СМЕ, даним слідчих експериментів за участі ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , та є допустимими доказами.

Доводи обвинуваченого про те, що суд не встановив, куди поділись відбитки його пальців в разі тримання ним автомату та здійснення пострілу, є безпідставними, оскільки відповідно до висновку судово-медичної експертизи чотирьох змивів з автомату № 7354741 № 854/1 від 26 грудня 2022 року у змивах з автомата Калашникова АК-74 № НОМЕР_3 взагалі будь-які клітини з ядрами не виявлені, що є як мінімум не логічним, з причин, що обвинувачений сам чистив автомат та сам його використовував. Крім того, експерт зазначає про відсутність не те, що слідів обвинуваченого, а взагалі будь-яких слідів будь-якої особи.

Окрім того, відповідно до механіки дії автомата АК-74, після пострілу в патронник автоматично подається наступний патрон. Однак в зброї обвинуваченого на момент огляду, патрон в патроннику був відсутній. Тобто стрілець після пострілу дістав з патронника патрон та поклав його назад в один із магазинів, які вилучені на місці та в якому виявлено 29 патронів.

З огляду на викладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що обвинувачений, намагаючись все виставити як самостріл, провів з автоматом після пострілу маніпуляції з діставанням патрона з патронника, від`єднання магазину, вкладання патрона в магазин, а відповідно й протер його, оскільки взагалі жодних слідів не виявлено.

Апеляційний суд вважає безпідставними доводи обвинуваченого щодо відсутності порохових газів на його одязі, оскільки експертним шляхом не перевірено наявність пороху на одязі, через знищення самого одягу, який було передано на зберігання до камери зберігання речових доказів до Покровського РУП ГУНП в Донецькій області внаслідок ворожого обстрілу, який мав місце 29 листопада 2023 року.

Інші доводи, наведені обвинуваченим в апеляційній скарзі, щодо незгоди з судовими рішеннями не спростовують правильності висновків судів щодо доведеності його винуватості у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи ж обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що деякі обставини кримінального провадження всебічно не досліджені, а саме, що матеріалами справи не встановлено кута та траєкторії кулі під час здійснення пострілу в сторону ОСОБА_9 , під час слідчого експерименту не з`ясовано, яким чином автомат опинився біля стіни, причини відсутності відбитків пальців обвинуваченого на автоматі та порохових газів на його одязі, не впливають на висновки суду першої інстанції щодо його винуватості, оскільки на підставах тих доказів, які були предметом перевірки в судових засіданнях, з достатньою повнотою з`ясовано всі обставини зазначеного у вироку злочину.

Та обставина, що органи досудового розслідування та суд по-іншому оцінюють докази, порівняно з оцінкою їх обвинуваченим, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість слідчих органів і суду.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції обгрунтовано, та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав визнано ОСОБА_7 винуватим у скоєнні вказаного кримінального правопорушення, а тому колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, на думку апеляційного суду, прийнято згідно з критерієм доведеності «поза розумним сумнівом», який застосовується Європейським судом з прав людини («Яллох проти Німеччини», «Коробов проти України», «Веренцов проти України»), та підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого за обставин, викладених ним у скаргзі, не має.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях підкреслив, що суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання, проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені в даній справі, були вивчені і була надана конкретна чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи (справи «Ван де Хурк проти Нідерландів», §61, «Болдеа проти Румунії», §30, «Морейра Феррейра проти Португалії», § 84).

У процесі перевірки матеріалів кримінального провадження апеляційним судом не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів у провадженні, які б ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій. Наявні у провадженні докази відповідають вимогам закону щодо належності та допустимості доказів.

Під час досудового розслідування та при судовому розгляді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення кримінального провадження, проведені необхідні експертизи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону кримінального правопорушення.

Не встановлено й істотних порушень кримінального процесуального закону, які б призводили до скасування вироку, при порушенні вказаного кримінального провадження, його розслідуванні та під час судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

Таким чином, твердження обвинуваченого про недоведеність його винуватості у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також доводи про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження належно перевірялися в судовому засіданні й обгрунтовано визнані безпідставними.

Відтак, доводи апеляційної скарги апеляційний суд розцінює як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_7 відповідальності за скоєне, так як вони повністю спростовуються вищенаведеними доказами.

Що стосується тверджень обвинуваченого щодо пом`якшення його покарання апеляційний суд вважає, що вони не заслуговують на увагу, з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи роз`яснення, які містяться в п.п. 1, 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 23 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до наведеного, призначаючи покарання винному суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про винну особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення такої особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого злочину.

Згідно ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, за це кримінальне правопорушення.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Денісова і Моісєєва проти Росії» та в справі «Фрізен проти Росії» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним».

Перевіряючи провадження щодо обвинуваченого в апеляційному порядку суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався вимог ст. 65 КК України та достатніх підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого покарання судом не встановлено і в апеляційній скарзі також не наведено.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, дані про його особу, а також усі обставини провадження. Суд також встановив відсутність обставин, що помякшують покарання, а також встановив навність обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням сукупності перелічених даних, тяжкості скоєного кримінального правопорушення та конкретних обставин його вчинення, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем служби негативних характеристик не має, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є учасником бойових дій, та суд дійшов обгрунтованого висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України.

Обвинуваченим як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного перегляду не надано доказів, які б істотно знижували ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ним кримінального правопорушення.

З огляду на фактичні обставини кримінального провадження, положення кримінального закону, мету покарання призначене судом покарання ОСОБА_7 за своїм видом та розміром є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для пом`якшення призначеного ОСОБА_7 покарання з мотивів, про які йдеться в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.

З огляду на це наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 доводи про те, що призначене йому покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і за своїм видом є явно несправедливим внаслідок суворості, не впливають на відповідність призначеного покарання і не містять достатніх даних для пом`якшення призначеного йому покарання, про що наполягав в своїй апеляційній скарзі останній.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що думка потерпілого про призначення обвинуваченому покарання враховується судом разом з іншими матеріалами кримінального провадження та фактичними обставинами справи, проте висновок суду про призначення обвинуваченому покарання не може грунтуватись лише на позиції потерпілої щодо виду та міри покарання, тому доводи апеляційної скарги, що потерпілий не висловив свою позицію щодо покарання є безпідставним.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку судом не виявлено.

Таким чином апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 квітня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4