УХВАЛА

02 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 363/3083/16-к

провадження № 51 - 4231 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного суду із касаційною скаргою, перевіривши яку на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що її подано без додержання приписів п. 4 ч. 2, ч. 5 зазначеної статті.

Згідно з вимогами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК, в касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

У касаційній скарзі засуджений зазначає про незаконність вироку місцевого суду та ухвали апеляційного суду щодо нього у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. При цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412 КПК тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваних судових рішень на підставі ст. 438 цього Кодексу.

Разом з цим, заявляючи вимогу про скасування ухвали апеляційного суду, засуджений взагалі не зазначає, яких саме порушень допустив суд апеляційної інстанції в аспекті положень статей 404, 405 КПК та в чому полягає незаконність вказаного судового рішення в силу ст. 419 КПК, які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Серед іншого в касаційній скарзі засудженого йдеться й про те, що зізнання у вчиненні злочину було підписано ним під тиском та погрозами працівників оперативних підрозділів, при цьому скаржником не зазначено чи звертався він з відповідними заявами з приводу незаконних дій щодо нього до правоохоронних органів, чи ініціював проведення перевірки заявлених фактів під час розгляду вказаного кримінального провадження в суді першої та апеляційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування, зважаючи на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Частиною 5 ст. 427 КПК передбачено, що до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Всупереч вказаним вимогам, засуджений ОСОБА_4 не долучив до касаційної скарги копії оскаржуваного судового рішення. Вказане становить не лише формальне порушення ст. 427 КПК, але й по суті позбавляє Верховний Суд можливості перевірити дотримання суб`єктом подання касаційної скарги вимог ст.ст. 424, 426 КПК та розглянути його касаційну скаргу по суті.

Відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі, проте зі змісту касаційної скарги не вбачається думка засудженого з приводу його участі при розгляді касаційної скарги, з урахуванням положень ч.ч. 1, 7 ст. 336 КПК.

Крім того, згідно положень ч. 3 ст. 33 КПК кримінальне провадження у касаційній інстанції здійснює Верховний Суд, однак, засуджений в порушення п. 1 ч. 2 ст. 427 КПК свою касаційну скаргу адресував до Верховного суду України.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши засудженому строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 06 березня 2025 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 14 серпня 2025 року щодо нього, залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3