Справа № 755/369/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2026 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві розслідується кримінальне провадження, зареєстроване в ЄРДР за № 0000128 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

13 січня 2025 року до чергової частини Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області надійшов рапорт о/у ВКП ХРУП ГУ НП в Хмельницькій області, згідно з яким, працівниками ВКП Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області в ході проведення ініціативного пошуку було отримано інформацію про те, що громадянин ОСОБА_4 налагодив канал надходження з зони бойових дій вогнепальної зброї та боєприпасів, які має намір збути.

Крім цього, 15.05.2025 року до Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області надійшов рапорт від ст. о/у СРЗПВ ВКП Полтавського РУП про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на перекриття каналів незаконного обігу зброї та засобів, було отримано інформацію, що невідома особа займається збутом вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин через мережу інтернет на території м. Полтава.

Таким чином, 15.01.2026 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 (справа № 755/369/26, провадження 1-кс/755/120/26) від 12 січня 2026 року, за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстрована за ОСОБА_5 , в якій проживає неповнолітній ОСОБА_6 , проведено обшук, у ході якого, було виявлено та вилучено майно, яке належить ОСОБА_6 , а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , яку поміщено до спец. пакету WAR 1952529; частину ударно-спускового механізму, який поміщено до спец. пакету WAR 1321029; 36 предметів, схожих на набої під гумову кулю 9 мм, які поміщено до спец. пакету WAR 1327193; мобільний телефон «Google» IMEI НОМЕР_2 , який поміщено до спец. пакету WAR 1081501; мобільний телефон «Google» IMEI НОМЕР_3 із сім-картою «Водафон» НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету WAR 1952533; предмет, схожий на пістолет «Blow Mini 9» НОМЕР_5 , який поміщено до спец. пакету WAR 1321118; предмет, схожий на пістолет ПМ-НОМЕР_6, який поміщено до спец. пакету SUD 2099718; предмет, схожий на пістолет без маркування, який поміщено до спец. пакету WAR 1952526; предмет, схожий на пістолет без маркування, який поміщено до спец. пакету SUD 2099717; предмет, схожий на пістолет ТТ, який поміщено до спец. пакету WAR 1952532; 19 предметів, схожих на набої 12 калібру, які поміщено до спец. пакету WAR 1952525; 8 предметів, схожих на бойові патрони 9 мм, які поміщено до спец. пакету WAR 1327192; ноутбук «Macbook» Air s/n FVFFXB9WQ6L4, який поміщено до спец. пакету QHY 0145737; листи з чорновими записами, які поміщено до спец. пакету WAR 1952527; 100 предметів, схожих на набої калібру 5.6, які поміщено до спец. пакету WAR 1952531; 7 предметів, схожих на набої 9 мм, які поміщено до спец. пакету ICR 0241590; штик ніж № 6394, який поміщено до спец. пакету PSP 3386431; 9 предметів, схожих на кастет, які поміщено до спец. пакету WAR 1952528; сверла, металеві інструменти для роботи з металом, які поміщено до спец. пакету EXPO 380127; пістолет-кулемет без маркування із двома магазинами, які поміщено до спец. пакету QHY 0145736; дрель з підставкою та 4 струбцинами, яку поміщено до спец. пакету NPU-0123769; системний блок «Raidmax» чорного кольору, який скріплено стрічкою та наліпками NPU-0123766, NPU-0123765.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

У матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищеперераховане майно було виготовлене пристосоване як засоби чи знаряддя вчинення злочину, тому, з метою забезпечення, у тому числі, й збереження речового доказу, а також, попередження відчуження, попередження зникнення, втрати або пошкодження вищезазначеного майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, необхідно накласти арешт, шляхом заборони використання, розпорядження, відчуження майна.

Прокурор у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, яке підтримує та просить задовольнити.

Інші учасники розгляду клопотання у судове засідання також не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово зазначав, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Також, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що має існувати розумна пропорційність між заходами і метою, заради якої їх застосовано (рішення у справі «Літґоу та інші проти Сполученого Королівства»).

Справедливий баланс має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини.

Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа, про яку йдеться, несе індивідуальний і надмірний тягар (рішення у справі «Брумареску, Трегубенко проти України»). Судам належить з`ясувати, чи дотримано справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу і вимогами захисту основних прав громадян (рішення у справах «Спорронг і Льонрот проти Швеції», «Іатрідіс проти Греції»).

У пункті 86 Рішення ЄСПЛ у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що судом враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра що до вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Арешт майна, відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України, є одним із заходів кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Крім того, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи, за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Отже, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, враховує правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження арешту майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження можливого вчинення особою кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак, вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати вид обмеження, з метою уникнення негативних наслідків.

Встановлено, що слідчим відділом Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000128 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 січня 2025 року до чергової частини Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області надійшов рапорт о/у ВКП ХРУП ГУ НП в Хмельницькій області, згідно з яким, працівниками ВКП Хмельницького РУП ГУ НП в Хмельницькій області в ході проведення ініціативного пошуку було отримано інформацію про те, що громадянин ОСОБА_4 налагодив канал надходження з зони бойових дій вогнепальної зброї та боєприпасів, які має намір збути.

Крім цього, 15.05.2025 року до Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області надійшов рапорт від ст. о/у СРЗПВ ВКП Полтавського РУП про те, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, спрямованих на перекриття каналів незаконного обігу зброї та засобів, було отримано інформацію, що невідома особа займається збутом вогнепальної зброї, боєприпасів та вибухових речовин через мережу інтернет на території м. Полтава.

Так, 15.01.2026 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.01.2026 року, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено вказані вище речі.

Постановою слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_7 від 15.01.2026 року про визнання та приєднання речових доказів, вказане вище майно визнано речовим доказом.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Враховуючи вказані обставини, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, клопотання прокурора, в частині накладення арешту на вищевказане майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню. З метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт, з тимчасовим позбавленням права відчуження та користування таким майном. На даному етапі кримінального провадження не надано доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, і потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання в права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження. Менш обтяжливий спосіб арешту майна, на думку слідчого судді, призведе до неможливості збереження речових доказів та може призвести до їх приховування, пошкодження, знищення, відчуження або до настання інших наслідків, які можуть перешкодити повному, швидкому та неупередженому розслідуванню.

За таких обставин, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 110, 131, 132, 167, 170-173, 175, 372, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000128 від 13.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно,що належить ОСОБА_6 , яке було вилучено в ході проведення обшуку 15.01.2026 року, на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.01.2026 року, у квартири АДРЕСА_2 ,що на праві власності, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, зареєстрована за ОСОБА_5 , в якій проживає неповнолітній ОСОБА_6 , а саме: банківську картку № НОМЕР_1 , яку поміщено до спец. пакету WAR 1952529; частину ударно-спускового механізму, який поміщено до спец. пакету WAR 1321029; 36 предметів, схожих на набої під гумову кулю 9 мм, які поміщено до спец. пакету WAR 1327193; мобільний телефон «Google» IMEI НОМЕР_2 , який поміщено до спец. пакету WAR 1081501; мобільний телефон «Google» IMEI НОМЕР_3 із сім-картою «Водафон» НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету WAR 1952533; предмет, схожий на пістолет «Blow Mini 9» НОМЕР_5 , який поміщено до спец. пакету WAR 1321118; предмет, схожий на пістолет ПМ-НОМЕР_6, який поміщено до спец. пакету SUD 2099718; предмет, схожий на пістолет без маркування, який поміщено до спец. пакету WAR 1952526; предмет, схожий на пістолет без маркування, який поміщено до спец. пакету SUD 2099717; предмет, схожий на пістолет ТТ, який поміщено до спец. пакету WAR 1952532; 19 предметів, схожих на набої 12 калібру, які поміщено до спец. пакету WAR 1952525; 8 предметів, схожих на бойові патрони 9 мм, які поміщено до спец. пакету WAR 1327192; ноутбук «Macbook» Air s/n FVFFXB9WQ6L4, який поміщено до спец. пакету QHY 0145737; листи з чорновими записами, які поміщено до спец. пакету WAR 1952527; 100 предметів, схожих на набої калібру 5.6, які поміщено до спец. пакету WAR 1952531; 7 предметів, схожих на набої 9 мм, які поміщено до спец. пакету ICR 0241590; штик ніж № 6394, який поміщено до спец. пакету PSP 3386431; 9 предметів, схожих на кастет, які поміщено до спец. пакету WAR 1952528; сверла, металеві інструменти для роботи з металом, які поміщено до спец. пакету EXPO 380127; пістолет-кулемет без маркування із двома магазинами, які поміщено до спец. пакету QHY 0145736; дрель з підставкою та 4 струбцинами, яку поміщено до спец. пакету NPU-0123769; системний блок «Raidmax» чорного кольору, який скріплено стрічкою та наліпками NPU-0123766, NPU-0123765, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування, з метою збереження речових доказів.

У силу ст. 175 КПК України, контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити учасникам процесу, третім особам, власнику майна, які присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надіслати їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя: