СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1973/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000145 від 12.07.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець

м. Києва, громадянин України, освіта середня технічна, неодружений, дітей на утриманні не має, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , призваний на військову службу під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 , раніше не судимий,

у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

сторони та інші учасники провадження: прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; особа, стосовно якої розглядається клопотання, - ОСОБА_3 ; законний представник ОСОБА_6 ; захисник ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

До Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000145 від 12.07.2025 відносно ОСОБА_3 у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що 11.07.2025 о 23 год. 51 хв. ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Академіка Єфремова, 3, у Святошинському районі міста Києва, вчинив дії, направлені на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху між станціями метрополітену «Академмістечко» - «Арсенальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктом якого став об`єкт критичної інфраструктури.

Виконуючи дії, направлені на завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей на станціях метрополітену «Академмістечко» - «Арсенальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві, ОСОБА_3 11.07.2025 о 23 год. 51 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Академіка Єфремова, 3, у Святошинському районі міста Києва, використовуючи власний мобільний телефон марки NOKIA, ІМЕІ1: НОМЕР_2 та ІМЕІ2: НОМЕР_3 з підключенням до оператора мобільного зв`язку «Київстар» з абонентським номером НОМЕР_4 здійснив дзвінок на телефон спецлінії «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва, під час якого повідомив оператору «102» чергової частини Центру обслуговування нарядами поліції м. Києва про підготовку вибуху між станціями метрополітену «Академмістечко» - «Арсенальна» КП «Київський метрополітен» у м. Києві.

У результаті вказаного неправдивого повідомлення на місце можливого вибуху було викликано рятувальні служби, що порушило нормальний ритм діяльності вказаних служб та пересічних громадян за вказаною адресою. Під час огляду станцій метро «Академмістечко», «Житомирська», «Святошин», «Нивки», «Берестейська», «Політехнічний Інститут», «Вокзальна», «Університет», «Театральна», «Хрещатик» та «Арсенальна» КП «Київський метрополітен» вказане повідомлення ОСОБА_3 про підготовку вибуху на вказаних станціях метрополітену не підтвердилося. Перевіркою зазначеного повідомлення встановлено, що вибухових пристроїв та вибухонебезпечних речовин на вищевказаних станціях КП «Київський метрополітен» не виявлено, а повідомлення про підготовку вибуху є завідомо неправдиве.

Відповідно до Постанови КМУ від 09.10.2020 року № 1109 переліку секторів критичної інфраструктури автомобільний та міський транспорт, у тому числі метрополітен, відноситься до об`єктів критичної інфраструктури.

Посилаючись на те, що на момент вчинення вказаного суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 виявляв ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в даний момент також виявляє ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не здатен усвідомлювати значення своїї дій та керувати ними, прокурор просить застосувати до нього примусовий захід медичного характеру у вигляді направлення до спеціалізованого психіатричного закладу з надання стаціонарної допомоги.

У судовому засідання прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Законний представник вважала, що наявні підстави для задоволення клопотання.

Захисник вважав, що причетність ОСОБА_3 до вказаної події не доведена, разом з цим просив суд у разі задоволення клопотання застосувати до нього найбільш м`який захід медичного характеру.

ОСОБА_3 свою вину у вчиненні суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, не визнав та показав, що 11.07.2025 пізно ввечері повертався з роботи додому, при цьому був у стані алкогольного сп`яніння. Поблизу станції метро «Академмістечко» незнайомий йому чоловік попросив його телефон щоб зробити дзвінок, на що він погодився і дав чоловіку свій телефон. Куди саме телефонував цей чоловік та про що розмовляв, він не знає. Потім по дорозі додому ОСОБА_3 дістав з телефона сім-картку та випадково загубив її. Наступного дня його з дому забрали працівники поліції, які доставили його до станції метро «Політехнічний інститут» та затримали за підозрою у вчиненні злочину. Стверджує, що неправдиве повідомлення про замінування метро він не здійснював, про це він дізнався від працівників поліції.

Допитаний свідок ОСОБА_8 показав, що він працює оперуповноваженим ВКР УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві. 12.07.2025 зранку за місцем служби йому повідомили, що напередодні вночі до чергової частини надійшло повідомлення про замінування станцій метрополітену. Близько 09 години ранку він та інші колеги направились в район станції метро «Академмістечко» для відпрацювання території, оскільки була оперативна інформація, що дзвінок був здійснений саме звідти. Під час перевірки місцевості вже ближче до обіду вони отримали орієнтування на особу, яка може бути причетною до події, а також інформацію про те, що ця особа може перебувати в районі станції метро «Політехнічний інститут». Прибувши на дану станцію, вони піднялись нагору, де через деякий час помітили чоловіка, який був схожий на вказаного в орієнтуванні. Підійшовши до нього, вони представились та попросили надати документи для перевірки. Чоловік представився ОСОБА_3 , у нього в руках була коробка з-під мобільного телефону, також він мав ознаки алкогольного сп`яніння. Під час спілкування він помітно нервував, повідомив, що працює охоронцем в «Сільпо» у м. Ірпінь, яке часто мінують. Далі з кишені він дістав кнопочний телефон марки «Nokia» без сім-карти, оглядом даного телефону було встановлено, що останній вихідний дзвінок був близько опівночі на номер «102». Далі вони переписали IMEI номери даного телефону, звірили їх за допомогою оперативного чергового, номери співпали з тим пристроєм, з якого було здійснено дзвінок про замінування. Після цього свідок з колегами запросили ОСОБА_3 до кімнати поліції на станції метро «Політехнічний інститут», викликали СОГ та знайшли понятих. Під час слідчих дій ОСОБА_3 заперечував свою причетність до дзвінка про замінування, однак підтвердив, що телефон був його. Під час слідчих дій поводив себе спокійно, будь-яких скарг чи зауважень не висловлював.

Допитаний свідок ОСОБА_9 , який працює оперуповноваженим ВКР УП в метрополітені ГУ НП у м. Києві, надав показання, аналогічні показанням свідка ОСОБА_8 .

На підтвердження обставин суспільно небезпечного діяння, яке ставиться у вину ОСОБА_3 , судом досліджено такі письмові докази:

-витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.07.2025 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 259 КК України, відповідно до якого 12.07.2025 о 00:03 від оператора спецлінії «102» до УП в метрополітені ГУНП у м. Києві надійшло повідомлення про те, що 11.07.2025 приблизно о 23 год 52 хв на спецлінію «102» надійшов дзвінок від особи, яка представилась на ім`я ОСОБА_10 з контактного номеру телефону НОМЕР_5 , який повідомив, що станції метро від «Академмістечко» до «Арсенальна» заміновані;

-рапорти та акти цільового огляду станцій метрополітену від станції «Академмістечко» до станції «Арсенальна», під час яких вибухових чи інших небезпечних предметів не виявлено;

-довідку про опрацювання номерної інформації в ході замінування;

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину з додатком - відеозаписом;

-протокол огляду мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_11 , під час якого зафіксовано вихідний дзвінок 11.07.2025 на спецлінію «102» тривалістю 03 хв 31 сек.;

-протокол огляду інформації мобільного оператора «Київстар», відповідно до якого наявний вихідний дзвінок 11.07.2025 о 23 год 51 хв з номеру НОМЕР_5 на спецлінію «102» тривалістю 212 секунд за адресою: м. Київ, вул. Академіка Єфремова, 3.

- висновок судової експертизи відео-, звукозапису №СЕ-19/111-25/51023-ВЗ від 22.08.2025, відповідно до якого голос та мовлення з файлу (аудіозапис звернення на службу «102») належать ОСОБА_3 ;

-висновок судово-психіатричного експерта №1358 від 25.09.2025, відповідно до якого на момент вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 виявляв ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; в даний момент також виявляє ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 в інкримінованому йому суспільно небезпечному діянні, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 259 КК України як завідомо неправдиве повідомлення про підготовку вибуху, яке загрожує загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, об`єктом якого стали критично важливі об`єкти інфраструктури.

Дослідивши документи, що характеризують особу ОСОБА_3 , судом встановлено, що він раніше не судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, на момент інкримінованого суспільно небезпечного діяння працював прибиральником у ТОВ «ДЕН АЛЬЯНС», де характеризується позитивно, на даний час проходить військову службу під час мобілізації у ВЧ НОМЕР_1 , за місцем проживання характеризується посередньо, проходив стаціонарне лікування в КНП «Психіатрія» з діагнозом «органічний шизофреноподібний розлад, параноїдний синдром».

Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року № 7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» примусові заходи медичного характеру мають застосовуватися лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність або обмежену осудність і викликають потребу в застосуванні щодо неї таких заходів. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керуватися ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно зі ст. 92 КК України, одним з видів примусових заходів медичного характеру є поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння. Згідно зі ст. 94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе та інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 5 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Відповідно до ст. 512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні, а в силу ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ст. 19 ЗУ "Про психіатричну допомогу" примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінально процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються вищевказані примусові заходи медичного характеру.

Суд при визначенні виду і міри медичного характеру, враховує не тільки характер душевного захворювання та рекомендації експертів про тип лікувального закладу, але й те, що ОСОБА_3 вчинив суспільно небезпечне діяння, що має ознаки тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 8 років.

Обставини вчиненого суспільно небезпечне діяння хоча і вказують на те, що воно не було пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а сам ОСОБА_3 за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, однак суд враховує, що наслідками завідомо неправдивого повідомлення про замінування стало порушення нормальної роботи об`єкту критичної інфраструктури в період дії воєнного стану, залучення спеціальних служб для перевірки цієї інформації, проведення цільових оглядів 12 станцій метрополітену, які в тому числі використовуються громадянами як укриття. За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

Судом беззаперечно встановлено, що на даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На момент вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_3 виявляв ознаки стійкого, хронічного, психічного розладу (органічний шизофреноподіоний розлад) та ознаки психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю, зі шкідливими наслідками, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_3 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Суд також враховує, що невжиття відносно ОСОБА_3 примусових заходів медичного характеру може спричинити серйозну загрозу спричинення безпосередньо або неминучої шкоди цій особі або іншім особам.

Заслухавши думку прокурора, захисника, законного представника, ОСОБА_3 , вивчивши матеріали кримінального провадження, документи що характеризують особу ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про те, що оскільки в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, що підтверджується доказами, на період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, на даний час не видужав, перебуває у стані неосудності, то до ОСОБА_3 слід застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягуються з обвинуваченого лише у разі ухвалення обвинувального вироку. Стягнення процесуальних витрат при застосуванні примусових заходів медичного характеру КПК України не передбачено. Тому процесуальні витрати підлягають компенсації за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, враховуючи, що відпала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, суд вважає доцільним скасувати арешт майна у даному кримінальному провадженні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався та враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України підстав для його обрання на цьому етапі немає.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 19, 92-94, ч.1 ст. 186 КК України, ст.ст. 100, 124, ч. 2 ст. 292, 503, 512, 513 КПК України, ст. 19 Закону України "Про психіатричну допомогу", Постановою Пленуму Верховного Суду України, № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000145 від 12.07.2025 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирати.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Подільського районного суду

м. Києва від 16.07.2025 (справа № 758/10516/25), скасувати.

Після набрання ухвалою законної сили речові докази у кримінальному провадженні:

- мобільний телефон марки «Nokia», ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 ; коробку з-під телефону з написами «марки «Nokia» 110, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 » та фіскальний чек на покупку телефону - повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Процесуальні витрати віднести на рахунок держави.

Копію ухвали негайно вручити (направити) сторонам та іншим учасникам провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу до Київського апеляційного суд через Святошинський районний суд міста Києва може бути подано апеляційну скаргу протягом 30 діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 11.12.2025 о 17 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_1