Провадження 1-кс/522/5288/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси в особі судді ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги (справа № 522/18690/25)

ВСТАНОВИВ:

15.09.2025 року автоматизованою системою документообігу Приморського районного суду м. Одеси в провадження судді ОСОБА_1 розподілена заява ОСОБА_2 , подана до канцелярії суду про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги (справа № 522/18690/25).

Зі змісту заяви ОСОБА_2 вбачається, що відвід слідчому судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 він не заявляє, а висловлює недовіру, посилаючись на те, що у своїх висловлюваннях суддя намагається морально зачепити його, при розгляді справ, в яких він є стороною, суддя займається надмірним формалізмом.

У судове засідання, яке було призначене на 24.09.2025 року ОСОБА_2 не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Особа, якій заявлено відвід, слідчий суддя ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином. Надав заяву, що участь приймати у судовому засіданні не має можливості, у зв`язку з службовими обов`язками, водночас заяву про відвід підтримує.

З урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим проводити розгляд заяви за відсутності судді, якому заявлено відвід, та інших учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи про відвід слідчого судді та додані до неї матеріали, суд приходить висновку про таке.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та є підставою для його відводу (самовідводу), встановлені статтями 75 та 76 Кримінального процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частини 1 статті 80 зазначеного нормативно-правового акту України.

Тобто згідно із змістом частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже, в силу пункту 4 частини 1 вищезазначеної статті суддя може бути відведений від участі у кримінальному провадження за наявності існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, на що й наполягає заявник у цій справі.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством України не встановлені конкретні вимоги до форми та змісту заяви про відвід судді, однак у частині 5 статті 80 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що він повинен бути вмотивованим.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суддя бере до уваги, що для відводу судді заявнику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Так, Європейським судом з прав людини у п.66 у рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції,за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria)

Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п. 43).

У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» вказано, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому, враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Так, аналізуючи обставини, на які посилається заявник, суд приходить до висновку, що вони гуртуються на особистих суб`єктивних міркуваннях заявника стосовно наявності підстав для відводу слідчого судді.

При цьому, на думку суду, доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість саме слідчого судді та, відповідно, про наявність підстав для його відводу з мотивів, зазначених у заяві, не встановлено. Разом з цим заявником не було наведено належних та переконливих аргументів, які б зумовили виникнення обґрунтованих сумнівів у неупередженості та об`єктивності слідчого судді.

Таким чином, приймаючи до уваги відсутність підстав, визначених ст. ст. 75, 76 КПК України для задоволення відводу слідчого судді ОСОБА_3 , суд визнає доводи заявника ОСОБА_2 необґрунтованими та безпідставними, які не свідчать про можливу неупередженість та необ`єктивність слідчого судді ОСОБА_3 під час розгляду скарги, а тому заява про відвід слідчого судді задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1