Справа № 559/3883/25
Провадження № 1-кп/559/295/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м.Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно в режимі відео конференції кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Семидуби, Дубенського району Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, неодруженого, військовослужбовця військової служби за контрактом Збройних Сил України, солдата, навідника 3 відділення кулеметного взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого 11.06.2025 вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

Солдат ОСОБА_5 будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом Збройних Сил України та проходячи її на посаді навідника 3 відділення кулеметного взводу 2 мотопіхотної спеціалізованої роти мотопіхотного спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , будучи раніше судимим, востаннє 11.06.2025 вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік, повторно вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 15 липня 2025 року близько 20 год. 30 хв., реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на викрадення чужого майна, в період дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», з наступними змінами та продовженнями, користуючись відсутністю нагляду за своїми діями з боку власника та інших сторонніх осіб, умисно, таємно, через не замкнені двері проник до житлового будинку по місцю проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Після чого ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що його дії виявлені потерпілою ОСОБА_6 , перебуваючи в кімнаті коридору будинку по місцю її проживання, відкрито продовжив свої протиправні дії, в ході чого наніс один удар пластиковою мискою, яку тримав в руках, в область голови ОСОБА_6 та поваливши останню на підлогу намагався відкрито заволодіти її мобільним телефоном марки «Хіаоті Redmi Note 5», вартістю 1723,33 грн., який потерпіла тримала в своїй руці, при цьому, у зв`язку з тим, що ОСОБА_6 чинила опір діям ОСОБА_5 , останній з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, а саме не зміг заволодіти мобільним телефоном ОСОБА_6 та залишив місце події.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом, наведених вище, визнав повністю. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати.

Потерпіла у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.

Враховуючи, що обвинувачений визнав вину в повному обсязі, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджував усі докази, оскільки є переконання в тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, які ним не оспорюються, усвідомлює неможливість у подальшому оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, а тому відсутні сумніви відносно добровільності та істинності її позиції.

При цьому судом з`ясовано: чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, обвинувачений ОСОБА_5 винен у його вчиненні, а його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України як незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло, вчинений в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання, є визнання вини та щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 , не встановлено.

Згідно зі ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України при призначенні міри покарання обвинуваченому, суд вважає за необхідне призначити такий захід примусу, який би був відповідною мірою кари за скоєне, сприяв виправленню засудженого та запобігав вчиненню інших злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України є тяжким злочином, відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, зокрема, за злочини проти власності, не одружений, дітей на утриманні не має, військовослужбовець, за місцем проходження служби характеризується задовільно, а також думку сторін, висловлену у судових дебатах.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 належних висновків для себе не зробив, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення, а тому його виправлення слід здійснювати тільки в умовах ізоляції від суспільства, визначивши покарання у виді позбавлення волі в межах, встановлених санкцією відповідної статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, з урахуванням вимог ч.3 ст.68 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю вироків із застосуванням ч. 1 ст. 71 КК України.

Так, ОСОБА_5 раніше засуджений 11.06.2025 вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком 1 рік.

Тобто, до повного відбування покарання за вказаним вироком ОСОБА_5 знову вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Таким чином, суд після призначення ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України має повністю або частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком та визначити при цьому остаточне покарання за сукупністю вироків у межах, установлених у ч. 2 ст. 71 КК України.

Отже, ОСОБА_5 за ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України слід призначити покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.06.2025, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , обраний у виді тримання під вартою, суд залишає без змін до набрання вироком законної сили. Також слід зарахувати в строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_5 строк його попереднього ув`язнення з 05.08.2025.

Відповідно до ст. 100 та ст. 124 КПК України суд вирішує питання про долю речових доказів та розподіл судових витрат.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 11.06.2025, та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 відраховувати з 17.12.2025.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбування покарання зарахувати період перебування ОСОБА_5 під вартою з 05.08.2025 року по 16.12.2025 року включно з розрахунку день за день.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор», залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 891,40 грн. процесуальних витрат, пов`язаних з проведенням експертиз.

Речові докази у кримінальному провадженні: оптичний диск з відеозаписами з камери спостереження - залишити в матеріалах провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Рівненського апеляційного суду через Дубенський міськрайонний суд Рівненської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1