ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2243/25 Справа № 199/2384/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001152, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітніх дітей 2010 та 2022 року народження, матір 1954 року народження, яка є інвалідом ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого токарем (вальцетокарем) ТОВ «Інтерпайп НІКО ТЬЮБ»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_6

потерпілого ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 38 083 (тридцять вісім тисяч вісімдесят три) гривні 03 (три) копійки в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 80 000 (вісімдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 35 000 (тридцять п`ять тисяч) гривень судових витрат на професійну правничу допомогу та 7 000 (сім тисяч) гривень в рахунок проведення експертного дослідження, а всього загальну суму 42 000 (сорок дві тисячі) гривень судових витрат по справі.

В іншій частині позову відмовлено.

Судом вирішено питання речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_6 визнано винним за наступних обставин.

ОСОБА_6 , 26.09.2024 приблизно о 19:00 годині, перебуваючи на дитячому майданчику, що розташований поруч із житловим будинком № 67 по пр. Слобожанський, м. Дніпро, де побачив раніше не знайомого йому потерпілого ОСОБА_5 , котрий спускав колеса з його транспортного засобу «Peugeot». Підійшовши до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 зробив йому зауваження та своєю правою ногою штовхнув останнього в район сідниць, після чого ОСОБА_5 встав і між ними виник словесний конфлікт, в ході якого вони схопили один одного за одяг та впали на землю та почали штовхатися. Підвівшись на ноги, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , перебуваючи у тому ж місці 26.09.2024 приблизно о 19:05 годині, продовжили свою суперечку, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, реалізуючи який ОСОБА_6 , стоячи обличчям до ОСОБА_5 , посягаючи на найвищу соціальну цінність - здоров`я людини, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс потерпілому два почергові удари кулаками своєї правої та лівої руки в область його голови, від яких ОСОБА_5 впав на брущатку на лівий бік з висоти власного зросту. В результаті нанесених ударів потерпілому ОСОБА_5 , ОСОБА_6 спричинив тілесні ушкодження у вигляді: черепно-мозкової травми, забою головного мозку І ступеню, компресійного перелому передньої стінки лобної кістки зліва, масивних субапоневротичних гематом лівої лобної ділянки, правої скроневої ділянки, забійної рани медіального кута лівої брови, гематом повік обох очей з субкон`юнктивальними крововиливам, множинних садин обличчя, лобної ділянки, контузія обох очей зі зниженням гостроти зору на ліве око до 0,3, закритих переломів кісток носу, закритих переломів 3,4 ребер по середньо-ключичній лінії справа, які відносяться до середнього ступеню тяжкості, за ознакою відсутності небезпеки для життя та за критерієм тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі:

- потерпілий ОСОБА_5 просить вирок суду змінити в частині вирішення цивільного позову, збільшивши суму відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу до 120 000 гривень та суму відшкодування моральної шкоди до 400 000 гривень.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що під час досудового розслідування та під час судового розгляду, він був змушений звернутися за правовою допомогою до адвоката, витрати за що склали 120 000 гривень. При цьому, будь-якого клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу від ОСОБА_6 не надходило.

Вказує, що ініціативу щодо зменшення витрат на правничу допомогу не може проявляти суд без відповідного клопотання від сторони, що заявляє таку вимогу, і відповідно, сторони повинні довести неспівмірність витрат. Проте, у даному випадку, суд за своєю ініціативою прийняв рішення про зменшення судових витрат.

Також вказує, що суд не в повній мірі врахував глибину його душевних страждань з приводу вимушеного лікування, погіршення стану його здоров`я.

Наголошує, що суд не надав належної оцінки висновку психологічного дослідження від 16 лютого 2025 року.

Заслухавши потерпілого ОСОБА_5 , який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив їх задовольнити, думку інших учасників судового провадження, перевіривши доводи, які викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного.

Що стосується доводів апеляційної скарги потерпілого щодо необхідності збільшення суми відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу до 120 000 гривень та суму відшкодування моральної шкоди до 400 000 гривень, колегія суддів виходить з наступного.

Так, положеннями ч. 1 ст. 124 КПК України встановлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правничу допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 червня 2022 року у справі № 607/4341/20).

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан сторін (висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 19 лютого 2020 року, справа № 755/9215/15-ц).

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має урахувати розумність їх розміру, а також пересвідчитися, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

Як слідує з оскарженого судового рішення, суд першої інстанції врахував, що матеріали справи не містять квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касових чеків, як і не містить доказів публічної звітності та/або ведення Книги обліку доходів та витрат та/або витягу з цієї книги обліку щодо фіксації отриманих доходів адвокатом ОСОБА_9 від потерпілого ОСОБА_5 в сумі 120 000 гривень.

З врахуванням вказаних вище вимог закону та обставин справи, суд першої інстанції, керуючись принципами справедливості та верховенством права, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з обставин кримінальної справи, дійшов обґрунтованого висновку, що розумним та справедливим розміром понесених потерпілими витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню з обвинуваченого, слід вважати витратами на суму 35 000 гривень і вказана сума є співмірною зі складністю цієї справи, наданими адвокатами обсягом послуг, відповідає критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

За наведеного, вимоги потерпілого про стягнення з обвинуваченого 120 000 гривень витрат на правничу допомогу, не заслуговують на увагу, оскільки такі вимоги не підтверджуються наданими документами.

Крім того, визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції, врахував обставини та наслідки вчинення злочину, ступінь та форму вини обвинуваченого, а також те, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинено емоційних, моральних страждань та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 80 000 гривень в наслідок відшкодування моральної шкоди.

Ввраховуючи глибину фізичних та душевних страждань, саме такий розмір відшкодування моральної шкоди буде відповідати засадам розумності, виваженості та справедливості і конкретним обставинам провадження.

При цьому слід зазначити, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вказаними критеріями, суд першої інстанції обґрунтовано вважав суму, зазначену потерпілим ОСОБА_5 в своїй позовній заяві, явно завищеною, яка вказана відповідно до висновку психологічного дослідження від 16 лютого 2025 року.

На переконання колегії суддів, визначений судом розмір моральних збитків в сумі 80 000 гривень відповідає понесеним моральним втратам, та є справедливим по відношенню до потерпілого, а тому підстави збільшення її розміру у колегії суддів відсутні.

З огляду на вище наведене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 01 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001152, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4