Справа №303/8879/25
Провадження №1-кс/303/1473/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

13 листопада 2025 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , отримавши заяву адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного утримання, подану в порядку статті 206 КПК України,

У С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст.206 КПК України. Клопотання мотивоване тим, що 04 листопада 2025 року, 05 листопада 2025 року, 06 листопада 2025 року в порядку ст. 214 КПК України подано заяви до Мукачівського РУП про кримінальне правопорушення про скоєння службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: 25.10.2025 року близько першої половини дня незаконно позбавили волі мого клієнта громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 якого незаконно утримують проти його волі в адмін будівлі, а саме: приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 по теперішній час. Заяви були зареєстровані в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (журнал єдиного обліку) Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області. Також 06 листопада 2025 року в порядку ст. 214 КПК України подано заяви до Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону про кримінальне правопорушення про скоєння службовими особами військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачених ч. 2 ст. 146 КК України, а саме: 25.10.2025 року близько першої половини дня незаконно позбавили волі мого клієнта громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_1 якого незаконно утримують проти його волі в адмін будівлі, а саме: приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 по теперішній час. Заява була зареєстрована в Закарпатській спеціалізованій прокуратурі у сфері Західного регіону. Працівники ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснюють без правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 свободи. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 користується відстрочкою від мобілізації до (05.02.2026), (аб. 1 ч. 1 ст. 23) заброньовані на період мобілізації та на воєнний час за органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, а також за підприємствами, установами і організаціями в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Просив постановити ухвалу, якою визнати затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проведене військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 таким, що здійснене без правових підстав для позбавлення особи свободи. Також просив зобов`язати уповноважену особу ІНФОРМАЦІЯ_1 негайно звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ознайомившись з клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Згідно частини 1 статті 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до положень ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

Кримінальне провадження це досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (п. 10 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Аналіз наведених вище положень КПК України свідчить про те, що слідчий суддя уповноважений на здійснення ним судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у конкретному кримінальному провадженні на стадії його досудового розслідування та його повноваженнями не охоплюється вирішення питання щодо законності позбавлення особи свободи, яке здійснюється у межах процедур, врегульованих іншими, окрім КПК України, нормативно-правовими актами (у тому числі Законам України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про військовий обов`язок і військову службу» тощо).

Із змісту частин другої та третьої ст. 206 КПК України, на яку посилається скаржник, обґрунтовуючи вимоги клопотання, слідує, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тобто слідчий суддя за наслідками розгляду клопотання, поданого у порядку ст. 206 КПК України на стадії досудового розслідування кримінального провадження, наділений правом ухвалити лише рішення про звільнення особи, яка тримається під вартою та за наявності двох підстав: 1) не надання органом державної влади чи відповідною службовою особою судового рішення, яке набрало законної сили, яке би уповноважувало їх на таке утримання особи під вартою; 2) не доведення органом державної влади чи відповідною службовою особою наявності інших правових підстав для позбавлення особи свободи шляхом її тримання під вартою.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до постанови від 27.05.2019 в справі № 766/22242/17 Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду зазначено, що ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу. Тобто, ОП ККС вказує про дії слідчого судді у межах кримінального провадження.

Відповідно, предметом регулювання ст. 206 КПК України є правовідносини, щодо дотримання прав і свобод особи у межах досудового розслідування кримінального провадження.

Зі змісту поданої скарги слідує, що ОСОБА_3 не є особою, яка тримається під вартою у зв`язку із застосованим відносно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою у порядку ст. 207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду клопотання у порядку ст. 206 КПК України.

У даному випадку належним способом реагування на незаконне, за твердженням заявника, позбавлення особи волі, є звернення до працівників правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Також у разі порушення прав чи інтересів ОСОБА_3 службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними свої повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі особисто чи через представника звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду.

Положеннями Кримінального процесуального Кодексу України не врегульовано питання щодо відмови у відкритті провадження за клопотанням, яке подано в порядку ст. 206 КПК України.

Однак, згідно ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Частиною четвертою ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що наявні правові підстави для відмови у відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного утримання, подану в порядку статті 206 КПК України.

У зв`язку із викладеним, приходжу до висновку, про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження.

Керуючись ст. ст. 206, 303, 304 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У відкритті провадження за заявою адвоката ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_3 щодо незаконного утримання, поданою в порядку статті 206 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Мукачівського

міськрайонного суду ОСОБА_4