УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , ознайомившись із клопотанням начальника Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003787,

установила:

29.12.2025 начальник Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на транспортний засіб марки «МАЗ» моделі «6501С5-584-000» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та технологічний транспортний засіб марки «ХСМG» моделі «ZL50GN» жовто-чорного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , які належать Віньковецькій селищнній раді, які вилучено та передано під відповідальне зберігання КП «Віньковецький комунтранс», із позбавленням права на відчуження та розпорядження ними.

Дослідивши наявні матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає поверненню, у зв`язку із наступним.

Слідчим відділом Хмельницького РУП Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0003787, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.12.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 240 КК України.

Із матеріалів клопотання убачається, що «26.12.2025 на адресу Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення від УСБУ в Хмельницькій області, що службові особи КП «Віньковецький комунсервіс», зловживаючи своїм службовим становищем, на земельній ділянці з координатами 484845.9, 271334.4, яка належить Віньковецькій ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, здійснюють незаконний видобуток надр місцевого значення у значному розмірі.

Водночас, за участі ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 26.12.2025, у період часу із 19:45 год. по 22:56 год. слідчим ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_5 проведено огляд транспортного засобу марки «МАЗ» моделі «6501С5-584-000» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та технологічного транспортного засобу марки «ХСМG» моделі «ZL50GN» жовто-чорного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , які було розміщено на несформованій земельній ділянці за координатами 484845.9, 271334.4, Віньковецької ОТГ Хмельницького району Хмельницької області, які після проведення огляду вилучено та передано під відповідальне зберігання КП «Віньковецький комунтранс».

Під час огляду транспортний засіб марки «МАЗ» моделі «6501С5-584-000» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору та технологічний транспортний засіб марки «ХСМG» моделі «ZL50GN» жовто-чорного кольору опломбовано печатками.

26.12.2025 указані транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні».

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року вказувалося на порушення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або інших осіб можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

До матеріалів клопотання не долучено постанови про визнання транспортного засобу марки «МАЗ» моделі «6501С5-584-000» д.н.з. НОМЕР_1 білого кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 та технологічного транспортного засобу марки «ХСМG» моделі «ZL50GN» жовто-чорного кольору, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 речовими доказами.

Окрім того, за змістом ч. 7 ст. 132 КПК України до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання. Однак витягу з ЄРДР до клопотання не долучено, що позбавляє слідчу суддю можливості переконатися у вчиненні кримінального правопорушення, легітимності ініціатора клопотання та прийняти законне, обґрунтоване рішення.

Таким чином прокурором не обґрунтовано необхідності накладення арешту на речі в контексті їх відповідності критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин клопотання прокурора про арешт майна не може бути розглянуто по суті і підлягає поверненню прокурору.

Керуючись ст.ст.171-173 КПК України, слідча суддя

постановила:

Повернути прокурору клопотання начальника Віньковецького відділу Летичівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна у кримінальному провадженні №0003787.

Установити строк у сімдесят дві години для усунення недоліків.

Роз`яснити прокурору, що у разі повернення клопотання про арешт майна прокурору, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя