17.12.2025
Справа № 642/6518/25
Провадження № 1-кс/642/1830/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2025 року слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, майора поліції ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, розлученого, військовослужбовця, призваного за контрактом - солдата 4 зенітного кулеметного відділення 1 зенітного кулеметного взводу 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

встановив:

старший слідчий слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУ НП в Харківській області, майор поліції ОСОБА_6 за погодженням прокурора начальника Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернулась із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Як вбачається з клопотання, у провадженні слідчого відділення ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001287 від 19.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, в якому 20.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, тобто нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини вчинення кримінального правопорушення, в якому підзрюється ОСОБА_5 викладені слідчим письмово в клопотанні.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України а саме у нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 слідчий підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами у їх сукупності, зокрема:

- рапортом співробітника поліції від 19.10.2025;

- протоколом огляду місця події від 19.10.2025 за адресою: АДРЕСА_3 ;

- протоколом огляду місця події від 19.10.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 19.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 19.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 19.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 19.10.2025;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 20.10.2025;

- довідкою про причину смерті ОСОБА_12 від 20.10.2025..

Ухвалою слідчого судді Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.10.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківській слідчий ізолятор» строком на 60 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 20.12.2025.

Слідчий також вказує, що було встановлено, що у провадженні третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління ДБР, розташованого у м. Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0017943 за фактом того, що командиром 3 зенітної кулеметної роти військової частини НОМЕР_1 встановлено факт відсутності 31.10.2024 на місці несення служби військовослужбовця, призваного за контрактом військової частини НОМЕР_1 , солдата ОСОБА_5 .

Слідчий зазначає, що закінчити розслідування вказаного кримінального провадження у строк до 20.12.2025 неможливо з об`єктивних причин, оскільки для проведення призначених експертиз потрібен час.

З метою закінчення досудового розслідування необхідно виконати низку слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких мають значення для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження та спрямовані на отримання доказів, які можуть бути використані під час судового розгляду, з урахуванням встановлених фактичних обставин кримінальних правопорушень вирішити питання щодо правової кваліфікації вчинених злочинів та повідомлення про підозру ОСОБА_5 у кінцевій редакції; виконати процесуальні дії, направлені на закінчення досудового розслідування у кримінальному провадженні та ознайомити сторону захисту з матеріалами кримінального провадження.

Вказані дії не могли бути здійснені та завершені раніше з об`єктивних причин та їх виконання потребує додаткового часу строком не менш ніж один місяць.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні постановою керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_13 . від 16.12.2025, було продовжено до 3-х місяців, тобто до 20.01.2026 включно.

Слідчий в обґрунтування клопотання та необхідності застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, зазначив що ОСОБА_14 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, існують достатні підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п. п. 1, 3,4, 5 ч.1 ст.177 КПК України спроби:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого законом передбачене суворе покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 10 років. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не має законних джерел отримання заробітку, стійких соціальних зв`язків, через що за місцем фактичного проживання його нічого не утримує. Також, підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи незворотність настання покарання, може намагатися уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочини;

- незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на свідків, понятих, експертів, щоб вони відмовилися від своїх показів, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Наявність вказаного ризику об`єктивно підтверджується тим, що обставини інкримінованого йому злочину свідчить про його схильність до зловживання алкогольними напоями, що в результаті може призвести до вчинення кримінальних поступків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може вчинити інший військовий злочин, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за ст. 407 КК України, або дезертирство за ст. 408 КК України, тим самим переховуватися чи ухилятися від кримінальної відповідальності за фактом вчинення тяжкого злочину.

Слідчий вказує, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, нададуть змогу переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також негативно вплинуть на об`єктивне розслідування кримінального провадження, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 проти задоволення клопотання слідчого не заперечував.

Його захисник адвокат ОСОБА_4 враховуючи позицію підзахисного, заперечень проти задоволення клопотання не висловлював.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

З матеріалів справи, наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення.

Для обґрунтованої підозри повинні бути факти або інформація, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88).

Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії кримінального розслідування (Murray v. the United Kingdom).

Проте, у практиці ЄСПЛ відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на вказані положення закону, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , що є виключною прерогативою суду за результатами розгляду справи по суті, приходить до висновку про наявність в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження достатніх фактичних даних ( фактів та інформації), які свідчать про можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

Як передбачено ст. ст. 131, 132 КПК України, запобіжні заходи, як заходи забезпечення кримінального провадження, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

Суд вважає, що ступінь ризиків, які стали підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не зменшились.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обгрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість. Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 20.01.2026.

На думку суду, є встановленим факт недостатності застосування інших більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного, а обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Встановлені під час обрання запобіжного заходу ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою, продовживши строк застосованого запобіжного заходу відносно нього у вигляді тримання в межах строку досудового розслідування тобто до 20.01.2026 року.

Керуючись ст. ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183,193-194, 196, 369-372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

клопотання задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 20.01.2026, в межах строку досудового розслідування, без визначення застави.

Строк дії ухвали - до 20 січня 2026 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1