Справа № 191/4251/25
Провадження № 1-в/191/454/25
У Х В А Л А

іменем України

07 жовтня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області в режимі відеоконференції з приміщення Синельниківської ВК № 94 с. Шахтне клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від покарання,

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся засуджений ОСОБА_5 з клопотанням про застосування до останнього ст. 81 КК України, а саме умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. В обґрунтування своїх вимог, зазначив, що 11.05.2022 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська він визнаний винним у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186 КК України та призначив йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Станом на червень 2024 року відбув більше двох третин строку покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська. За час відбування у ДУ «СВК №94» засуджений дотримувався правил внутрішнього розпорядку установи виконання покарань, порушень режиму утримання не допускав. 04.06.2024 року відбув 2/3 частини призначеного судом покарання. Вважає, що довів своє виправлення та може бути звільнений умовно-достроково від подальшого відбування покарання за вироком суду. У зв`язку з цим, просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст.81 КК України.

Засуджений в судовому засіданні підтримав заявлене ним клопотання, пояснив, що став на шлях виправлення, має незадовільний стан здоров`я та потребує лікування. Зазначив, що відвідує всі заходи, які проводяться в установі відбування покарань, позитивно характеризується.

Представник ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 пояснив, що станом на сьогодні засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований за станом здоров`я, має два заохочення та одне стягнення, яке на даний час погашене у встановленому законом порядку, отримав дві подяки за роботу у відділенні.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 , оскільки вважає, що ОСОБА_5 не довів своє виправлення, також зазначив, що у даному випадку не дотримані положення ч.7 ст. 154 КВК України в частині строку внесення подання про умовне дострокове звільнення, яке може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову. Так, клопотання ОСОБА_5 подано 20.08.2025 року, ухвала суду, якою засудженому відмовлено у застосовуванні ст. 81 КК України датована 06.09.2024 року.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та матеріали особової справи засудженого, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2022 року ОСОБА_5 засуджений за ч.2 ст.186, ч.1 ст.71, ч.3 ст.72 КК України до 5 років позбавлення волі та штрафу у розмірі 16150 грн. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду вирок залишений без змін. Ухвала набрала законної сили 09.11.2022 року.

Згідно з довідкою з особової справи №270-Р-22 засуджений ОСОБА_5 з 14.12.2022 року відбуває покарання в Державній установі «Синельниківська виправна колонія (№94)», початок строку 04.02.2021 року, кінець строку 04.02.2026 року.

Також встановлено, що 13.01.2023 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 101 КВК України, у зв`язку з тим , що засуджений на шлях виправлення не став.

15.08.2023 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 82 КК України, у зв`язку з тим , що засуджений на шлях виправлення не став.

14.06.2024 року комісією установи відбування покарання відмолено у застосуванні до засудженого ОСОБА_5 положень ст. 81 КК України, у зв`язку з тим , що засуджений не довів своє виправлення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 року засудженому відмовлено у застосуванні положень ст. 81 КК України. Ухвала набрала законної сили 13.09.2024 року.

Невідбута частина строку покарання станом на 07.10.2025 року становить 04 місяця 2 дні.

Засуджений характеризується позитивно, не працевлаштований, має два заохочення та одне стягнення, протягом останніх півроку порушень не вчиняв; режим тримання не порушує; бажає змінити своє життя та підтверджує це активним вчинками, має позитивні плани на майбутнє, підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими, які позитивно впливають на засудженого. Відповідно до оцінки ризику вчинення повторного правопорушення, ризик оцінюється як середній; ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середні.

З довідки про заохочення та стягнення на засудженого ОСОБА_5 вбачається, що останній має два заохочення від 21.04.2023 року та 14.07.2023 року за сумлінну поведінки та зразкове ставлення до праці, 10.04.2024 року накладено стягнення у виді догани за вилучення заборонених предметів.

Так, ст.6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч.2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Отже, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Згідно з відомостями, наданими ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94)» ОСОБА_5 характеризується позитивно, зразково дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання та розпорядку дня установи. Заходи виховного характеру відвідує систематично, реагує на них правильно. Приймає активну участь у суспільно-корисному житті відділення, є членом ради колективу засуджених відділення. Має позитивні плани на майбутнє, активно впроваджує їх в своєму житті, має позитивні результати реалізації планів. Приймає активну участь у програмі ДВВ «Освіта».

Як вбачається зі свідоцтва про здобуття повної загальної середньої освіти, яка долучена ОСОБА_5 до клопотання, останній у 2025 року здобув повну загальну середню освіту у Добричівському ліцеї Яворницької селищної ради Дніпровської області. У 2024 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Синельниківський навчальний центр №94» і здобув професію «електрозварник розряд 3».

Згідно з випискою із медичної карти засудженого, ОСОБА_5 має захворювання у виді ЗЗТБ в/часток легень. Стан здоров`я задовільний.

Водночас, суд звертає увагу і на те, що ОСОБА_5 є особою, раніше неодноразово судимою за умисні корисливі злочини, відбував покарання у місцях позбавлення волі, втім у даному випадку він висловлену йому державою довіру не виправдав, на шлях виправлення не ставав та вчиняв нові злочини, що тягло призначення йому покарання за наступним вироком за правилами ст. 71 КК України.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06.09.2024 року засудженому відмовлено у застосуванні положень ст. 81 КК України. Ухвала набрала законної сили 13.09.2024 року. Після набрання ухвалою законної сили, до ОСОБА_5 заохочення та стягнення не застосовувались. Також суд звертає увагу, що закінчення ОСОБА_5 Державного професійно-технічного навчального закладу «Синельниківський навчальний центр №94», відшкодування судових витрат та штрафу, визначених вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2022 року, а також застосування заохочень, мало місце до ухвалення судом рішення про відмову у застосуванні положень ст. 81 КК України.

Таким чином, з огляду на викладене, суд критично оцінює доводи засудженого з приводу того, що він довів своє виправлення, наявністю заохочень за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК та правилами внутрішнього розпорядку, дотримання трудового розпорядку. Зазначене не може слугувати достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання.

Отже, бездоганної поведінки засудженого протягом усього строку відбування покарання судом не встановлено, оскільки факт, того, що засуджений виконує свої прямі обов`язки та претензій з боку працівників установи до нього немає, свідчить лише про те, що останній виконує їх на підставі закону, оскільки це є прямим обов`язком всіх засуджених, а умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально виконавчого законодавства, має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, каяття у скоєному злочині, а в конкретному випадку наявні лише формально-юридичні підстави для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Наявність лише двох заохочень за весь період відбування покарання, починаючи з 2021 року, не може свідчити про виправлення засудження, суд вважає, що поведінка засудженого під час відбування покарання хоча і є зразковою, однак свідчить лише про те, що засуджений лише стає на шлях виправлення.

Крім того, суд вказує на недотримання положень ч.7 ст. 154 КВК України, яка встановлює, що уразі відмови суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повторне подання в цьому питанні стосовно осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, за тяжкі і особливо тяжкі злочини до позбавлення волі на строк не менше п`яти років, може бути внесено не раніше ніж через один рік з дня винесення постанови про відмову. При цьому, суд зауважує, що розгляд повторного клопотання відповідно до положень ч.7 ст. 539 КПК України має місце через рік з дня винесення судом ухвали про відмову.

Отже, враховуючи зазначені вище обставини, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про застосування до нього положень ст.81 КК України, а саме умовно-дострокове звільнення від покарання, відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення, а засудженим в той же час та в тому ж порядку з моменту вручення йому даної ухвали.

Суддя ОСОБА_1