ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1650/25 Справа № 192/1564/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000328 від 17 червня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березнуватівка, Солонянського р-ну, Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року задоволено частково клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 строком до 14 вересня 2025 року з раніше визначеним розміром застави, а саме у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що обвинувальний акт в даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_7 перебуває в суді першої інстанції та підготовче засідання ще не відбулося, та, враховуючи, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у вигляді можливого переховування від суду, який був підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжує існувати і не зменшився, тому для його запобігання обвинуваченому слід продовжити тримання під вартою. При цьому слідчим суддею враховано, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, неодружений, дітей не має, не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів.

Крім того слідчий суддя стосовно заявленого ризику у вигляді можливого впливу на свідків зазначив, що прокурором відповідно до клопотання не вказано підстав, з яких даний ризик знову з`явився та в судовому засіданні не доведено, тому його доводи про наявність даного ризику слідчим суддею не прийняті.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді. Вказує, що обвинувачений свою вину визнав частково, пістолет, з якого він здійснив постріл не пристосований для нанесення тілесних ушкоджень, висновком судової експертизи встановлено, що цей предмет не є вогнепальною зброєю. Він наразі проходить соціальну реабілітацію у зв`язку зі звільненням із ЗСУ по контузії. Потерпілі спровокували таку поведінку обвинуваченого, від яких він захищався, йому були нанесені тілесні ушкодження від застосованого потерпілими газового балончика, що залишилося поза увагою слідчого судді.

Вказує на недоведеність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК оскільки підозрюваний від органів досудового розслідування не переховувався, з місця події не скривався, у розшук не оголошувався, що нівелює існування вказаного ризику, а сама по собі тяжкість вчиненого злочину і тяжкість покарання не є беззаперечними підставами для обрання виняткового запобіжного заходу. Також, прокурором не доведено неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки обвинувачений має місце реєстрації та постійне місце проживання де проживає разом із мамою та співмешканкою, проходить соціальну реабілітацію і йому слід допомогти та дати час для пристосування до мирного життя, знайшов роботу за фахом та почав оформлювати відповідні документи для працевлаштування.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні обвинувачений та в режимі відеоконференції його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, посилаючись на її безпідставність, ухвалу слідчого судді просив залишити без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами частин 3, 4, 6 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу слідчого судді, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою та можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд вважає неспроможними.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Солонянського районного суду Дніпропетровської області є матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК, підготовче судове засідання у якому на час розгляду клопотання прокурора ще не призначено.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2025 року було застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, строк якого спливав 14 серпня 2025 року.

Прокурором подано клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 194, 199 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких застосування та продовження тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового провадження і ОСОБА_7 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно вважав доведеним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, для запобігання якому продовження строку тримання обвинуваченого під вартою є доцільним з огляду на наступне.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, слідчим суддею враховано, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 4 ст. 296 КК, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком від 3 до 7 років, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, що може свідчити про можливість ухилення обвинуваченого від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, з чим погоджується суд апеляційної інстанції.

Також тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 та суворість можливого покарання, яке може бути йому призначено у випадку визнання його винуватим в його скоєнні, які, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці ризику, що підозрювана особа може переховуватись від органу досудового розслідування.

Ризик переховування від суду об`єктивно збільшується з урахуванням ведення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Апеляційний суд також зважає на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів, не працевлаштований та не має постійного офіційного джерела доходу, не має міцних соціальних зв`язків. Вказані обставини свідчать про відсутність в обвинуваченого вагомих стримуючих факторів від можливого вчинення дій, спрямованих на переховування від суду.

Обґрунтовано суд визнав не доведеним заявлений прокурором в клопотанні ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки належних доказів в його існування стороною обвинувачення не надано.

Враховуючи характер пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, його особу, який раніше неодноразово судимий, не працевлаштований, продовження військового стану, а також продовження існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК, який не зменшився, те, що судовий розгляд ще не розпочався, усі докази кримінального провадження не дослідженні, тому апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним та доцільним у даному кримінальному провадженні для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення належного судового розгляду в розумний строк.

Таким чином, на думку колегії суддів, слідчий суддя, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, наявність заявленого ризику, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження в межах, необхідних для вирішення питання в порядку ст. 199 КПК, та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Доводи сторони захисту, що заявлений ризик недоведений та наявні підстави для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, є неспроможними з огляду на вищевикладене.

Також апеляційний суд, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, його майнового та сімейного стану, погоджується з висновком слідчого судді з раніше визначеною заставою, розмір якої повинен достатньою мірою гарантувати виконання ним покладених обов`язків.

Отже, будь-яких порушень КПК при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника - без задоволення.

Керуючись статті 183, 199, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 296 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4