Справа № 346/5764/25
Провадження № 1-в/346/412/25
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальній справі-

В С Т А Н О В И В:

05.11.2025 До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту, накладеного на підставі постанови про накладення арешту на майно від 26.04.2010 року на 1/2 частку житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , яке належить ОСОБА_4 ..

Клопотання мотивовано тим, що заявниця є власницею 1/2 частки житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 . Власником іншої 1/2 частики житлового будинку був ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина за законом на спадкове майно. Заявниця. Як дружина померлого є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 , але не змогла оформити свої спадкові права через накладений арешт на 1/2 частки житлового будинку, що за адресою АДРЕСА_1 постановою від 26.04.2010 року.

В рамках кримінальної справи №321415 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України постановою слідчого прокуратури м.Коломия Івано-Франківської області про накладення арешту на майно від 26.04.2010 року накладено арешт на1/2 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 .

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.074.2010 по кримінальній справі №1-2458/2010 р., ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу про його обвинувачення закрито. Запобіжний захід ОСОБА_5 підписку про невиїзд скасовано.

При винесені постанови Коломийський міськрайонний суд не вирішив питання майна, на яке накладено арешт. Конфіскація майна в частині накладеного арешту на майно судом не застосовувалася.

Оскільки на даний час виникла необхідність в оформленні заявницею спадщини за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 , на яке накладено арешт, у заявниці виникла необхідність звернутися до суду з даним клопотанням в порядку ст.409 КПК України ( в редакції 1960 року).

У судове засідання заявниця, її представник та прокурор, будучи належним чином повідомленими про дату та час судового засідання, до суду не з`явилися. Представник заявниці адвокат ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила про розгляд клопотання у відсутності її та ОСОБА_3 .

Суд, дослідивши клопотання з додатками, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що будинок, розташований в АДРЕСА_1 на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , по частки кожному.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки приватного нотаріуса Косівського районного нотаріального округу № 02-14/284 від 13.10.2025 року єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 .

Постановою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2010 по кримінальній справі №1-2458/2010 р., ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.366 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальну справу про його обвинувачення закрито. Запобіжний захід ОСОБА_5 підписку про невиїзд скасовано.

Розгляд даної справи здійснювався в порядку КПК України 1960 року.

У п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 3.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" роз`яснено, що спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15, 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. За наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень КПК України 2012 року запобіжні заходи, арешт майна, застосовані під час дізнання та досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом, продовжують свою дію до моменту їх зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Ця правова норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Відповідно до положень статті 409 КПК України (в редакції 1960 року) питання про всякого роду сумніви та протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

Судом встановлено, що в рамках кримінальної справи №321415 відносно ОСОБА_5 за ознаками злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК України постановою слідчого прокуратури м.Коломия Івано-Франківської області про накладення арешту на майно від 26.04.2010 року з метою забезпечення можливої по справ конфіскації майна, на підставі ст.ст.29,125,126 КПК України накладено арешт на1/2 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.07.2010 по кримінальній справі №1-2458/2010 р. вбачається, що судом не вирішувалось питання щодо накладеного постановою слідчого прокуратури м.Коломия Івано-Франківської області про накладення арешту на майно від 26.04.2010 року арешту на майно обвинуваченого ОСОБА_5 в межах кримінальної справи.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 КПК України (в ред. 1960 року) при наявності обставин, передбачених статтею 6, частиною першою статті 7, статтями 7-1, 7-2, 8, 9, 10 і 11-1 цього Кодексу, суддя своєю мотивованою постановою закриває справу та скасовує, зокрема, заходи забезпечення конфіскації майна.

Відповідно до ст. 404 КПК України (в ред. 1960 року) якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна.

Відповідно до ст.411 КПК України (в редакції 1960 р.) суди вправі вирішувати питання, які виникають при виконанні вироку, зокрема, про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна.

У п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» №11 від 21.12.1990р., роз`яснено, що у порядку, передбаченому ст.411 КПК України (в редакції 1960 р.) суди вправі вирішувати, зокрема, такі питання, які виникають при виконанні вироків, внаслідок їх недоліків, в тому числі про скасування заходів по забезпеченню цивільного позову чи можливої конфіскації майна, якщо при винесенні виправдувального вироку чи відмову у позові або незастосуванні конфіскації вироком ці заходи не скасовані.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні суду матеріалів свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, накладеного зазначеною вище постановою слідчого прокуратури, який тривалий час перешкоджає реалізовувати власникам свої права.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Приймаючи до уваги наведене, суд вважає, що існує правова підстава для скасування арешту на майно.

Керуючись ст. 248, 273, 404, 409, 411, КПК України (в редакції 1960 року) суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого прокуратури м.Коломия Івано-Франківської області про накладення арешту на майно від 26.04.2010 року а саме на1/2 будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1