В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/1279/25

07 жовтня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Богородчани кримінальне провадження №0000131 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, столяра за фахом, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,про його обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 вчинив крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна вчинене в умовах воєнного стану.

Злочин вчинив при таких обставинах.

4 вересня 2025 року близько 16 год.53 хв., проходячи пішохідною стежкою територією парку у селищі Богородчани, що прилягає до вул. Могильницького, ОСОБА_4 побачив на одній із лавок наплічну сумку чорного кольору, яку там випадково залишив ОСОБА_5 , котрий встав із лавки і рухався йому на зустріч. Підійшовши до лавки, обвинувачений почув, що в сумці задзвонив мобільний телефон. Тоді у нього виник умисел вчинити крадіжку мобільного телефону.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан, який продовжувався неодноразово, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу витягнув з сумки мобільний телефон «Iphone» моделі SE, об`ємом пам`яті 64 Gb, вартістю 4641 грн. з чохлом блакитного кольору вартістю 90 грн. що належав потерпілому ОСОБА_5 , відхилив дзвінок та вимкнув телефон. Після цього, поклав телефон до кишені штанів та залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим телефоном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 4731 грн..

Дії ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та дав пояснення, у яких повністю підтвердив обставини крадіжки телефона, які викладені у сформульованому обвинуваченні. Зокрема пояснив, що на даний час через хворобу обох ніг втратив працездатність, внаслідок чого перебуває у скрутному матеріальному становищі, фактично на утриманні матері пенсіонерки. 4 вересня 2025 року, ідучи через територію парку побачив, як йому на зустріч рухався потерпілий, якого він до того часу не знав. Проминувши його звернув увагу, що на лавці залишена чоловіча сумка, в якій задзвонив телефон. В той час у нього раптово виник умисел вчинити крадіжку телефону. Піддавшись спокусі, він, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає,підійшов до лавки, витяг з сумки телефон, відхилив дзвінок та вимкнув телефон від мережі. Після того, поклав телефон до кишені штанів та пішов додому. В подальшому мав думку здати телефон до ломбарду, однак наступного дня до нього прийшли працівники поліції, яким він зізнався у вчиненому.

Не оспорюючи фактичні обставини справи, їх кваліфікацію, обвинувачений вказав про недоцільність дослідження доказів по справі. Вказану позицію підтримав прокурор. Тому, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Суд погодився з тим, що дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.185 ч.4 КК України, як таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому суд виходить з таких міркувань.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. За змістом ч.2,3 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженої особи, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив злочин вперше, у вчиненому щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, заподіяні злочином збитки відшкодовано і претензій у потерпілого до нього немає. Перелічені обставини, відповідно до п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.66 КК України суд вважає, що до пом`якшуючих покарання обставин слід віднести і позицію потерпілого, який у поданій суду заяві клопотав про призначення обвинуваченому не суворого покарання.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Злочин скоєний обвинуваченим, відповідно до ч.5 ст.12 КК України віднесений до категорії тяжких, санкція якого передбачає безальтернативне покарання виді позбавлення волі. Разом з тим, ОСОБА_4 добре характеризується за місцем проживання, усвідомив скоєне і щиро покаявся, очевидно потребує медичної допомоги внаслідок захворювання ніг. Тому, на думку суду, для досягнення цілей кримінального провадження, виходячи з наведених вище вимог, принципів справедливості, співмірності, індивідуалізації покарання, його виправлення можливе без відбування покарання пов`язаного з ізоляцією від суспільства. З огляду на обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням даних про особу винного, суд прийшов до висновку, що до обвинуваченого слід застосувати норму визначену ч.1 ст.69 КК України і призначити йому покарання не зазначене у санкції статті 185 ч.4 КК України. Суд вважає, що покарання у виді пробаційного нагляду буде необхідним і достатнім за даних обставин для виправлення особи і попередження вчинення нових злочинів. Долю речових доказів по справі слід вирішити в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Витрати на проведення судової експертизи у кримінальному провадженні відповідно до ст.124 КПК України слід покласти на обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч.4 ст.185 КК України засудити та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України у виді пробаційного нагляду строком на один рік з покладенням на засудженого обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган про зміну свого місці проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Крім того, відповідно до положень п.3 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутись до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано роботу.

Стягнути з ОСОБА_4 2228,50 грн. понесених витрат на проведення судової експертизи.

Речовий доказ - мобільний телефон марки «Iphone» моделі SE, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , повернути у його розпорядження, оптичний диск із відеозаписом камери спостереження залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богородчанський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням обмежень, встановлених ч.2 ст.394 КПК України.

Суддя