ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/17326/25

Провадження № 1-кп/522/3053/25

12 листопада 2025 року місто Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке внесено 20.06.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Овідіополь. Овідіопольського району, Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

- 26.03.2018 Овідіопольським районним судом Одеської області, за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. Звільнений 14.05.2021 року у зв`язку за відбуттям строку покарання;

-25.03.2025 Пересипським районним судом міста Одеси за ч. 4 ст. 185 КК України, до покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

-09.06.2025 Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України, звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки;

-23.06.2025 Приморським районним судом міста Одеси за ч. 2 ст. 263 КК України на підставі ч. 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на 5 років та у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 19.06.2025 року в денний час доби, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , побачив пристебнутий до металевого паркану велосипед торгової марки «TopRider», чорно-сірого кольору, який належить ОСОБА_6 .

Надалі, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, та переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи повторно, з корисливих мотивів, в період воєнного стану, 19.06.2025 о 04 годині 28 хвилин, підійшов до вказаного велосипеду торгової марки «TopRider», чорно-сірого кольору, пристебнутого за допомогою велосипедного замку металевого паркану будинку № 7А, по вулиці Софіївській в м. Одесі, а використанням невстановленого органом досудового розслідування предмету, умисно зняв велосипедний замок.

Далі, продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, направленого на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 , впевнившись, по ним ніхто не спостерігає та його злочинні дії залишаться непомітними для потерпілого та перехожих громадян, умисно, повторно та з корисливих мотивів, використовуючи фізичну силу, таємно викрав велосипед, торгової марки «TopRider», чорно-сірого кольору, вартістю 4 998 гривень, який належить ОСОБА_6 .

Після чого ОСОБА_5 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_6 , матеріальний збиток у розмірі 4 998 гривень.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що дійсно при вказаних у обвинувальному акті обставинах, він 19.06.2025 року в денний час доби, перебуваючи біля будинку № 7А за адресою: м. Одеса, вул. Софіївська, побачив пристебнутий до металевого паркану велосипед торгової марки «TopRider», чорно-сірого кольору, з якого зняв велосипедний замок та вкрав його, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає. У вчиненому щиро покаявся, просив його суворо не карати, оскільки зробив для себе належні висновки.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений повністю визнав свою провину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, погодився з кваліфікацією вчинених ним діянь, а так само визнав всі фактичні обставини їх вчинення, а прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показами обвинуваченого, наданим ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого ОСОБА_5 діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до переконання, що діяння, яке вчинене обвинуваченим дійсно мало місце, воно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і ОСОБА_5 винуватий у його вчиненні, так як він здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні покарання суд повинен враховувати ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

На переконання суду, належна правова охорона будь-яких соціальних цінностей, у тому числі й таких найбільш соціально значимих, як власність, забезпечується лише тоді, коли застосовується ефективний кримінально-правовий засіб, яким є кримінальна відповідальність.

Відповідно до положень ст. 66 КК України, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття.

Відповідно до положень ст. 67 КК України обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає рецидив злочинів.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України, є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення зокрема корисливих злочинів проти власності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, наявність пом`якшуючої покарання обставини та обтяжуючої обставини, а тому суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, оскільки на переконання суду, саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Частиною 4 ст. 71 КК України передбачено, що остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Крім того, у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Таким чином, звільнення від покарання з випробуванням не вважається невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку. Вказане узгоджується із висновками Першої судової палати Касаційного кримінального суду, викладеними у постанові від 18 лютого 2025 року в справі № 369/18964/23.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 09.06.2025 року вироком Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_9 був засуджений за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, строком на 2 (два) роки.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком необхідно частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2025 року та призначити ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

Крім того, встановлено, що вироком Приморського районного суду міста Одеси від 23.06.2025 року ОСОБА_5 засуджений також за ч. 2 ст. 263 КК України до 5-ти років тпозбавлення, із штрафом в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, який відповідно до ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.

Згідно частии 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, враховуючи, що інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, вчинене останнім до постановлення вироку Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2025 року, при призначені обвинуваеному остаточного покрання необхідно застосувати втимоги ч. ч. 1, 4 ст. 70 КК України, шляхом його повного поглиинання, враховуючи, що згідно ст. 72 КК України штраф як вид покарання за сукупністю вироків з іншими видами покарання складанню не підлягає.

Судом встановлено, що згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 28 липня 2025 року відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого в подальшому був продовжений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси.

Згідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день.

Таким чином, суд вважає за необхідне в строк покарання за цим вироком, зарахувати ОСОБА_5 в строк його попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 28 липня 2025 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження №0000404 не застосовувались.

Долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України, згідно постанов старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 від 14.07.2025 року та 17.07.2025 року слід вирішити наступним чином:

-DVD-R 4.7 GB 16X 120 мін., на якому міститься відеофайл із назвою «камера 9» - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000404;

-пошкоджений велосипедний замок, який вилучено в сейф-пакет PSP3171071 та поміщено до камери речових доказів ВнП №1 ОРУП №1 - знищити.

Судові витрати у кримінальному провадженні №0000404 - відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні №0000404 - не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 100, 174, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5-ти (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 09.06.2025 року та призначити ОСОБА_5 покарання у виді 5-ти (п`яти) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, поглинути покарання за вироком Приморського районного суду міста Одеси від 23.06.2025 року та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді на 5-ти (п`яти) років 1-го (одного) місяця позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання за даним вироком строк попереднього ув`язнення, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 28 липня 2025 року по день набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою - залишити без змін.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000404:

-DVD-R 4.7 GB 16X 120 мін., на якому міститься відеофайл із назвою «камера 9» - зберігати у матеріалах кримінального провадження №0000404;

-пошкоджений велосипедний замок, який вилучено в сейф-пакет PSP3171071 та поміщено до камери речових доказів ВнП №1 ОРУП №1 - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після спливу тридцяти денного строку, встановленого ст. 395 КПК України для його оскарження. Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили та його виконання.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з часу отримання вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку в порядку ст. 376 КПК України негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору і не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1