Провадження №1-кп/748/352/25
Єдиний унікальний № 748/3075/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі : головуючої - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 24 серпня 2025 року за №0002448, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шмідтове, Снігурівського району, Миколаївської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця, маючого на утриманні малолітню дитину , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , ( в режимі відеоконференцзв`язку), -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , 24.08.2025 близько 00.00 год., будучи у стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи неподалік буд. АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, що внаслідок його дій можуть постраждати стороні особи, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, з особливою зухвалістю, без жодного значущого приводу, використовуючи закріплену за ним автоматичну вогнепальну зброю - АКМС-74 № НОМЕР_2 , застосування якої створює реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян, здійснив один постріл в бік ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , внаслідок чого куля влучила в тротуарну плитку, безпосередньо поруч із вказаними особами.

Після цього, ОСОБА_3 , направивши ствол автоматичної вогнепальної зброї АКМС-74 № НОМЕР_2 у бік ОСОБА_8 , здійснив другий постріл, від якого куля влучила в тротуарну плитку, безпосередньо поруч із останнім, та третій постріл в повітря.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_3 здійснив четвертий постріл у бік ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , внаслідок чого куля влучила в асфальтне покриття, безпосередньо поруч із останніми.

В цей же час, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , реагуючи на хуліганські дії ОСОБА_3 та намагаючись їх припинити, схопилися за зброю руками, таким чином перешкоджаючи здійсненню послідуючих пострілів, від`єднали магазин від автоматичної зброї, повалили ОСОБА_3 на землю та тримали до прибуття працівників ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, діями ОСОБА_3 створено реальну загрозу життю та здоров`ю ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальному акті, та пояснив, що 24 серпня 2025 року він з військовослужбовцями поїхали в селище Гончарівське, щоб закупитися в магазинах та скупатися. Приїхавши в Гончарівське вони прийняли душ, залишили речі попрати та поїхали в магазин. В магазині придбали алкоголь, який випили, опісля вийшли на подвір`я покурити. В цей час до них під`їхав велосипедист, в якого була не зовсім адекватна поведінка та якийсь щось шепотів у їх сторону. Почалася перепалка і велосипедист, у якого була труба в рукаві, зліз з велосипеда, підійшов до нього та наніс два удари, один з яких в плече, а інший нижче, після чого втік. Повертаючись у військову частину з побратимами ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вони зупинилася, щоб відвідати вбиральню, яка знаходилася в парку. В цей час з кущів вибігло два хлопця і почали наносити ОСОБА_14 удари пляшкою по голові. Тоді він повернувшись до машини, взяв автомат АКМС -74 № НОМЕР_2 , який був за ним закріплений, пішов в напрямку тих хлопців, однак вони втекли. Поряд з цим на лавці в парку сиділо чи то 4 чи то 5 осіб, точно назвати не може, бо було темно і вони почали глузувати, провокуючи його питаннями, на кшталт «Чи є щось в автоматі», після чого він вистрілив з автомату 2 рази під лавку, а потім ще здійснив один посстріл в асфальт та один у повітря. Зазначив, що розумів, що знаходився у громадському місці та порушує порядок, в чому щиро розкаюється.

Вислухавши позицію прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, які вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, переконавшись, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, перевіривши добровільність його позиції, роз`яснивши наслідки застосування положень ч.3 ст.349 КПК України, а саме позбавлення його права оскаржити в апеляційному порядку визнані ним обставини вчинення кримінальних правопорушень, що викладені у обвинувальному акті, беручи до уваги визнання обвинуваченими своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень у повному обсязі, зважаючи на те, що жодним учасником судового провадження не оспорено винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого правопорушення та визначені обвинуваченням обставини їх вчинення, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, суд вважає можливим застосувати положення ч.3 ст.349 КПК України та визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежується дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, та дослідженням процесуальних рішень.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення повністю узгоджується з вимогами пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судом створено необхідні умови для виконання стороною обвинувачення і обвинуваченим їхніх процесуальних обов`язків і здійснення прав.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), Series А, заява №25, від 18.01.1978, пункт 161, та «Коробов проти України», заява №39598/03, від 21.07.2011, пункт 65, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Будь-яких вагомих, достовірних доказів, які надають розумні підстави сумніватися у доведеності вини обвинуваченого у судовому засіданні не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, враховуючи позицію обвинувачення та визнання обвинуваченим вини, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та вважає, що його дії вірно кваліфіковано за ч.4 ст.296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням вогнепальної зброї.

Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, не встановлено.

Відтак, суд, за внутрішнім переконанням, дійшов висновку про те, що встановлені судом обставини дозволять ухвалити обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, позицію прокурора, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_3 суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Суд, призначаючи обвинуваченому, ОСОБА_3 , покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч.1 ст.368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості у суспільстві.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому, ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України класифікується як тяжкий злочин; обставини вчинення кримінального правопорушення; ставлення до скоєного обвинуваченого, який вину у вчиненні кримінального правопорушення визнавав у повному обсязі, як під час досудового розслідування, так і в ході судового розгляду, та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому, до адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем несення служби характеризується позитивно, раніше не судимий.

Враховуючи викладене, суд вважає достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання у виді позбавлення волі, в межах санкції ч.4 ст.296 КК України.

Водночас, відповідно до частин 1, 3, 4 статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

Суд, враховуючи обставини даної справи, особу обвинуваченого, бажання останнього продовжувати проходження військової служби, відношення до вчиненого, вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням до нього положення статті 75 КК України та звільненя його від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на один рік

На переконання суду, призначена міра покарання є справедливою і достатньою для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчинені ним протиправні діяння у майбутньому, що буде, в свою чергу, достатньою превентивною мірою, слугуватиме попередженню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови у справі не заявлялись.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні .

Долю речових доказів вирішити порядку ст.100 КПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 було обрано ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 26.08.2025 у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків до 23.10.2025 року. Під час судового провадження запобіжний захід не продовжувався, у зв`язку з чим втратив свою чинність. Інший запобіжний захід протягом судового провадження не обирався, підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, призначивши йому покарання за це кримінальне правопорушення у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

Речові докази:

- чотири паперові конверти з гільзами, які передані до камери зберігання речових доказів СВ ЧРУП ГУПН в Чернігівській області знищити;

- автоматичну вогнепальну зброю АКМС кал. 7,62 № НОМЕР_2 , 1972 р.в., магазин до автоматичної зброї, набої кал. 7,62 мму у кількості 25 шт. залишити у розпорядженні військової частини НОМЕР_1 .

На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1