Справа №333/1099/23
Провадження №1-кп/333/165/25
УХВАЛА

Іменем України

07 листопада 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальні провадження №0001733 від 29.11.2022 року №0001840 від 20.12.2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Астраханка, Мелітопольського району, Запорізької області, громадянина України, маючого середньою освіту, не одруженого, на утриманні малолітніх або неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

13.02.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст.186, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі;

27.08.2018 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 5 років позбавлення волі. Згідно з ч.4 ст.70 КК України шляхом часткового складання покарання за цим вироком та за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області засуджений до 5 років позбавлення волі. Звільнився з Біленьківської виправної колонії № 99 Запорізької області 03.11.2022 року,

за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2023 року до Комунарського районного суду м.Запоріжжя надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання обвинуваченим обвинувального акту і реєстру.

Так, згідно з обвинувальним актом, 28 листопада 2022 року, приблизно о 00 годині 00 хвилин, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу, знаходячись в приміщенні приватного житлового будинку №13 по вул.Парашутній в м.Запоріжжя, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме: прилад для гоління марки «Braun» чорного кольору з дротом, вартість якого встановити не надалось можливим; мобільний телефон марки «Fly» моделі BL6430, S/N: НОМЕР_1 , у корпусі чорного кольору, вартість якого складає 300,00 гривень; фотокамера марки «Charman М-102», сіро-чорного кольору, вартість якої складає 100,00 гривень; мобільний телефон марки «Samsung Duos S3650», IMEI НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , у корпусі сірого кольору, вартість якого складає 281,00 гривня; мобільний телефон марки «Samsung Verizon SM-B311V», у корпусі чорного кольору, вартість якого складає 300,00 гривень; мобільний телефон марки «Nokia 1280» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ НОМЕР_4 , вартість якого складає 362,50 гривні; фотокамера марки «Зенит-Е», сіро-чорного кольору, у чохлі чорного кольору, вартість якої складає 1000,00 гривень; бінокль чорного кольору з потертостями, вартість якого встановити не надалось можливим; наручний кварцевий годинник марки «Quartz» з ремінцем синього кольору, вартість якого встановити не надалось можливим; наручний кварцевий годинник марки «Slava» з металевим ремінцем золотистого кольору з потертостями, вартість якого встановити не надалось можливим; наручний кварцевий годинник марки «Perfect Quartz» з ремінцем чорного кольору з пошкодженнями, вартість якого встановити не надалось можливим. Вказане майно ОСОБА_5 сховав у поліетиленові пакети, після чого разом з викраденим майном зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями майнову шкоду, згідно з висновком судової товарознавчої експертизи від 20.02.2023 року на загальну суму в розмірі 2343 гривні 50 копійок.

Вказані дії ОСОБА_5 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого заявила клопотання щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, оскільки 09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», а отже внаслідок прийняття цього Закону втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , оскільки вартість майна становила менше 2481 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та не заперечував проти закриття відносно нього кримінального провадження з підстав, зазначених захисником. Наслідки закриття кримінального провадження із зазначених підстав йому роз`яснені та зрозумілі.

Прокурор і потерпіла не заперечували щодо закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

Заслухавши думку захисника, обвинуваченого, прокурора і потерпілої дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Частина перша статті 2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно зі ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення

Так, за загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України, раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Відповідно до ст.5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно зі ст.9 КПК України, закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу. У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Статтею 7 КПК України визначено перелік загальних засад кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність.

Частиною 1 статті 8 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

На підставі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи з 1 січня 2022 року встановлений в розмірі 2481,00 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_5 обвинувачується за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану. Водночас вартість викраденого майна, що встановлена органом досудового слідства і не оспорюється сторонами, становить за цим епізодом 2343,50 грн.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, вчиненому у 2022 році.

Для кваліфікації правопорушення як адміністративного чи кримінального, необхідно виходити з того, що прожитковий мінімум станом на 1 січня 2022 році становив 2481,00 гривень, у зв`язку з чим нижня межа кримінальної караності крадіжки, вчиненої у 2022 році, настає, якщо вартість предмета становить 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, тобто 2481,00 гривень.

З урахуванням положень ст. 5 КК України, а також тієї обставини, що вартість викраденого майна згідно з обвинувальним актом на час вчинення кримінального правопорушення не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то дії ОСОБА_5 необхідно кваліфікувати як дрібна крадіжка, за що передбачено відповідальність ст. 51 КУпАП.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , у присутності захисника, надав згоду на закриття кримінального провадження за епізодом крадіжки щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Положення п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього за епізодом крадіжки, з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, суд вважає клопотання захисника обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню та доходить висновку про необхідність закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст. 185 КК України у зв`язку з частковою декриміналізацією на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

Керуючись ст.ст.284, 372, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_5 на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного досудових розслідувань за №0001840 від 20.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити у зв`язку з набранням чинності закону, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів із дня її оголошення через Комунарський районний суд міста Запоріжжя.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1