В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому підготовчому судовому засіданні, угоду про визнання винуватості, яка укладена 26 листопада 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 , укладену на досудовому розслідуванні, у кримінальному провадженні № 0002311 від 06 листопада 2025 року стосовно:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Єреван, Республіка Вірменія, громадянин України, з вищою освітою, одружений, пенсіонер, особа з інвалідністю третьої групи, учасник бойових дій, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, установив таке.

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_4 обвинувачувався у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за таких фактичних обставин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, та після його затвердження Законом України № 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» цей Указ набрав чинності, у зв`язку з чим в Україні відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» розпочався воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу.

Проте, 05 листопада 2025 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні АЗК «БРСМ-Нафта», що за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Фастівська, 64, помітив грошові кошти у сумі 18140 гривень 00 копійок, що належать потерпілому

ОСОБА_6 , які знаходилися поблизу каси на стійці для товару АЗК, після чого у ОСОБА_7 виник протиправний умисел на таємне викрадення чужого майна, а саме - грошових коштів.

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у вищевказаному місці та вказаний час, скориставшись відсутністю сторонніх осіб та тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно від оточуючих, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу, перебуваючи біля каси в приміщенні АЗК «БРСМ-Нафта» що розташована за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Фастівська, 64, вчинив крадіжку грошових коштів у сумі 18 140 гривень 00 копійок, які належать потерпілому ОСОБА_6 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 18 140 гривень 00 копійок.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.

Згідно з угодою про визнання винуватості, сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч. 4 cт. 185 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість і зобов`язався беззастережно визнати винуватість в обсязі обвинувачення в судовому засіданні.

Потерпілий претензій майнового та морального характеру до обвинуваченого не має та надав прокурору письмову згоду на укладення з обвинуваченим угоди про визнання винуватості.

Сторони погодились на призначення покарання підозрюваному ОСОБА_4 покарання, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та звільнення його від відбування покарання, із застосуванням ст. 75 КК України, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Сторони засвідчили, що їм відомі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Згідно із п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, потерпілий надав прокурору згоду на укладення угоди про визнання винуватості.

Отже, у кримінальному провадженні № 0002311 від 06 листопада 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, може бути укладена угода про визнання винуватості.

Суд вважає, що угода про визнання винуватості містить усі необхідні відомості, які передбачені ст. 472 КПК України.

Суд переконався, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, наслідком обіцянок тощо та обвинуваченому роз`яснені наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України.

У судовому засіданні ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленому йому обвинувачення, а також засвідчив, що він цілком розуміє що: має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують; характер обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд зазначає, що угода про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України та закону, адже дії ОСОБА_4 кваліфіковані правильно за ч. 4 ст. 185 КК України.

Погоджене в угоді про визнання покарання відповідає вимогам Загальної та Особливої частин КК України, з огляду на ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, дані про його особу, зазначені у вступній частині вироку, а також враховуючи те, що він медичну допомогу у лікаря-нарколога не отримує, отримує медичну допомогу в лікаря-психіатра, є осудною особою, на військовому обліку не перебуває на підставі п. 2 та п. 4 ст. 28 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», є особою з інвалідністю третьої групи, учасник бойових дій.

Судом встановлено, що угода про визнання винуватості відповідає інтересам суспільства, які полягають в забезпеченні швидшого судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Суд вважає, що її умови не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Обвинувачений ОСОБА_4 виконав взяті на себе зобов`язання, а саме повністю визнав свою винуватість.

Фактичних обставин, які свідчать про відсутність підстав для визнання винуватості, судом не установлено.

Отже, суд вважає, що наявні умови для її затвердження.

Відповідно до ч. 5 ст. 65 КК України, ??у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Отже, суд призначає узгоджене в угоді про визнання винуватості покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 КК України, суд приймає рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням у випадку затвердження угоди про примирення або про визнання вини, якщо сторонами угоди узгоджено покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, а також узгоджено звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Отже, оскільки сторони угоди про визнання винуватості узгодили обвинуваченому ОСОБА_4 звільнення від відбування покарання, суд вважає за можливе застосувати до нього положення ч. 2 ст. 75 КК України та, з огляду на установлені дані про його особу, відшкодування шкоди потерпілому, ставлення обвинуваченого до вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік та покласти на нього обов`язки, визначені в ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

У ході судового розгляду установлено, що речовими доказами визнані:

-автомобіль марки «ВАЗ», модель «11184», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_2 », фіолетового кольору (постанова від 06 листопада 2025 року);

-грошові кошти в загальній сумі 18 140 грн. 00 коп.: номіналом 1000 (одна тисяча) гривень у кількості 4 (чотири) штуки із наявними серійними номерами № БМ1476934, № МГ7193339, № АУ6943448, № ЄУ9172640; грошові купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 28 (двадцять вісім) штук, із наявними серійними номерами: № ГА2470313, ГК 5447452, ЗН2715031, ГЛ6157614, КГ7740325, АК8981180, КВ2783013, ГЛ8209360, ВТ7760850, КА7458917, ЄЄ4557302, ЛЄ9909257, АЛ6226834, ВЕ5778355, ЄИ3687479, ЕА7926389, ЄП3354569, ЕЄ0225205, МБ0997682, КЗ7459341, ЛЄ0730259, МВ5711233, ЄК4027538, ЄН8938641, ЄЖ3343761, ХГ6018830, БА3037584, ЕР5460325, грошова купюра номіналом 100 (сто) гривень у кількості однієї штуки із наявними серійним номером ЄЄ0432071, грошові купюри номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 2 (дві) штуки із серійними номерами № АП9641916, ГР0803101 (постанова від 06 листопада 2025 року).

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Вказане питання вирішується судом за правилами частини дев`ятої статті 100 КПК України, а саме: (1) гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю); (2) гроші, цінності та інше майно, які призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, конфіскуються; (3) майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується; (4) майно, яке не має ніякої цінності і не може бути використане, знищується, а у разі необхідності - передається до криміналістичних колекцій експертних установ або заінтересованим особам на їх прохання; (5) гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; (6) гроші, цінності та інше майно, що одержані фізичною або юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від нього, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено, конфіскуються; (6-1) майно (грошові кошти або інше майно, а також доходи від них) засудженого за вчинення корупційного злочину, легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, його пов`язаної особи конфіскується, якщо в суді не підтверджено законність підстав набуття прав на таке майно. (7) документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Отже, на підставі викладених норм, суд вважає за необхідне речі, визнані речовими доказами, залишити їх власникам, як такі що повернуті за розписками від 06 листопада 2025 року.

Підстав для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, судом не встановлено.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 374, 392, 395, 475, 532 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

затвердити угоду про визнання винуватості, яка укладена 26 листопада 2025 року між прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , за згодою потерпілого ОСОБА_6 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Згідно із ч. 2 ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Установити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 , виконувати такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питання пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з 01 грудня 2025 року.

Речові докази:

- автомобіль марки «ВАЗ», модель «11184», р.н. НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) « НОМЕР_2 », фіолетового кольору, - залишити власнику ОСОБА_4 ;

- грошові кошти в загальній сумі 18 140 грн. 00 коп.: номіналом 1000 (одна тисяча) гривень у кількості 4 (чотири) штуки із наявними серійними номерами № БМ1476934, № МГ7193339, № АУ6943448, № ЄУ9172640; грошові купюри номіналом 500 (п`ятсот) гривень у кількості 28 (двадцять вісім) штук, із наявними серійними номерами: № ГА2470313, ГК 5447452, ЗН2715031, ГЛ6157614, КГ7740325, АК8981180, КВ2783013, ГЛ8209360, ВТ7760850, КА7458917, ЄЄ4557302, ЛЄ9909257, АЛ6226834, ВЕ5778355, ЄИ3687479, ЕА7926389, ЄП3354569, ЕЄ0225205, МБ0997682, КЗ7459341, ЛЄ0730259, МВ5711233, ЄК4027538, ЄН8938641, ЄЖ3343761, ХГ6018830, БА3037584, ЕР5460325, грошова купюра номіналом 100 (сто) гривень у кількості однієї штуки із наявними серійним номером ЄЄ0432071, грошові купюри номіналом 20 (двадцять) гривень у кількості 2 (дві) штуки із серійними номерами № АП9641916, ГР0803101, - залишити власнику ОСОБА_6 .

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України вручити учасникам судового провадження копію повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_8

Київської області