У Х В А Л А

Справа № 183/7595/25

№ 1-кс/183/1746/25

29 вересня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Самарівського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою в рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000885 від 24.07.2025:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оленівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого (зі слів), з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 289, ч. 4 ст. 189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Згідно поданого клопотання слідчий просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 до 12 жовтня 2025 року.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування місце та час, однак не пізніше 05 години 30 хвилин 24 липня 2025 року разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , домовились про незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою вимагання у останнього грошових коштів.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 24 липня 2025 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, на автомобілі Nissan Primera, н.з. НОМЕР_1 , прибули до с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, де під приводом проведення робіт по фортифікаційних спорудах зустрілися з ОСОБА_8 , та під даним приводом проїхали з останнім до сміттєзвалища поблизу с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме незаконне позбавлення волі та викрадення людини, діючи за попередньою змовою, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, підійшли до останнього, де ОСОБА_7 наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 із застосуванням сили, одягли кайданки на руки ОСОБА_8 та із застосуванням фізичної сили, проти волі ОСОБА_8 , посадили останнього до автомобілю марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на якому приїхав ОСОБА_8 та який належить його сину ОСОБА_9 .

Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , незаконно утримуючи ОСОБА_8 зав`язавши йому очі пов`язкою, перевезли до с. Лиман Покровського району Донецької області, тобто викрали ОСОБА_8 .

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України незаконне позбавлення волі та викрадення людини, вчинене за попередньою змовою групою осіб та таке, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань.

Крім того, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а саме незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, при наступних обставинах.

ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування місце та час, однак не пізніше 10 години 20 хвилин 24 липня 2025 року разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходилися поблизу сміттєзвалища в с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, де із застосуванням сили, незаконно позбавили волі ОСОБА_8 , який прибув на вказане місце на транспортному засобі марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який належить його сину ОСОБА_9 . В цей момент, у ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , виник злочинний умисел на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , перебуваючи в цей самий час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, підійшли до ОСОБА_8 , де ОСОБА_7 наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 із застосуванням сили, одягли кайданки на руки ОСОБА_8 та із застосуванням фізичної сили, проти волі ОСОБА_8 , посадили останнього до автомобілю марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_9 , після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , незаконно утримуючи ОСОБА_8 зав`язавши йому очі пов`язкою, на автомобілі марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 » перевезли останнього до с. Лиман Покровського р-ну Донецької області, тим самим незаконно заволоділи транспортним засобом «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який належить ОСОБА_9 , спричинивши останньому майновий збиток.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб та поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Також, на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан, який в подальшому продовжений.

ОСОБА_5 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти власності, а саме вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану та за попередньою змовою групою осіб, при наступних обставинах.

ОСОБА_5 у невстановлений в ході досудового розслідування місце та час, разом із ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 домовились про незаконне позбавлення волі та викрадення ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з метою вимагання у останнього грошових коштів.

Реалізуючи свій прямий умисел, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , 24 липня 2025 року приблизно о 10 годині 20 хвилин, на автомобілі Nissan Primera, н.з. НОМЕР_1 , прибули до с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, де під приводом проведення робіт по фортифікаційних спорудах зустрілися з ОСОБА_8 , та під даним приводом проїхали з останнім до сміттєзвалища поблизу с-ща Губиниха Самарівського району Дніпропетровської області, де діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, а саме незаконне позбавлення волі та викрадення людини, діючи за попередньою змовою, що супроводжувалося заподіянням йому фізичних страждань, підійшли до останнього, де ОСОБА_7 наніс два удари кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_8 , після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 із застосуванням сили, одягли кайданки на руки ОСОБА_8 та із застосуванням фізичної сили, проти волі ОСОБА_8 , посадили останнього до автомобілю марки «Volkswagen Passat» реєстраційний номер « НОМЕР_2 », на якому приїхав ОСОБА_8 та який належить його сину ОСОБА_9 . Після чого, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , незаконно утримуючи ОСОБА_8 зав`язавши йому очі пов`язкою, перевезли до с. Лиман Покровського р-ну Донецької області, тобто викрали ОСОБА_8

Бажаючи довести свій прямий умисел до кінця, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , перебуваючи в с. Лиман Покровського району Донецької області, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою, змусили ОСОБА_8 здійснити переказ грошових коштів в особливо великих розмірах, у сумі 70000 доларів США на криптогаманець «0х4С8а703dB61ed9E843c732E1Db8E66E7E1ed35F1».

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України вимагання, що завдало майнової шкоди в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14.08.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 03 жовтня 2025 року без визначення розміру застави.

Закінчити кримінальне провадження та звернутись з обвинувальним актом до суду не можливо, у зв`язку з тим, що не виконано всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, з причин, що не залежить безпосередньо від слідчого, а залежить від тривалості проведення судових експертиз, висновки яких потрібні для здобуття доказів від проведення таких слідчих та процесуальних дій.

Необхідність продовження строку дії запобіжного заходу обумовлена тим, що ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, продовжують існувати.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник у судовому засіданні заперечувала проти клопотання. Вказала, що підозра у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 є необґрунтованою. У клопотанні як на підставу обґрунтованості підозри слідчий посилається на протоколи допитів, які не можуть бути враховані, оскільки свідки безпосередньо слідчим суддею не допитувалися. Крім того, протокол пред`явлення для впізнання містить істотні недоліки. У висновку експерта не зазначено звідки бралися зразки для дактилоскопічної експертизи. Існування ризиків не доведено. Також зазначила, що ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, потребує відповідного харчування та лікування. Стан здоров`я підозрюваного не дозволяє йому перебувати під вартою без належної медичної допомоги. ОСОБА_5 є колишнім військовослужбовцем, має ряд нагород. Слідчим не надано доказів причетності ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення. Також вказала, що сторона захисту неналежним чином повідомлена про дату та час розгляду клопотання, тому була позбавлена можливості подати документи щодо стану здоров`я підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступного.

З матеріалів клопотання вбачається, що у даному кримінальному провадженні не виконано всі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії, зокрема: не отримано висновок експерта судової молекулярно генетичної експертизи на предмет наявності клітин з ядрами на джинсах синього кольору, які вилучені неподалік згорілого автомобілю «Nisan»; не отримано висновок експерта судової молекулярно генетичної експертизи на предмет наявності клітин з ядрами на пляшці прозоро-блактного синього кольору, яку вилучені неподалік згорілого автомобілю «Nisan»; не отримано висновок експерта судової молекулярно генетичної експертизи на предмет наявності клітин з ядрами на змивах з які вилучені з поверхні автомобілю «Volkswagen Passat»; не отримано висновок експерта судової молекулярно генетичної експертизи на предмет наявності клітин з ядрами на вилучених серветках неподалік автомобілю «Volkswagen Passat»; не отримано висновок експерта судової молекулярно генетичної експертизи на предмет наявності клітин з ядрами на вилучених недопалках «Parliament» та «Lucky Strike» неподалік автомобілю «Volkswagen Passat»; не отримано матеріали тимчасового доступу до речей та документів, які містять законом охоронювану таємницю від ТОВ «Лайфселл», від ПрАТ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар»; з урахуванням всіх обставин та доказів при необхідності визначення з остаточною кваліфікацією діяння повідомити про підозру у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_7 у кінцевій редакції;надати доступ до матеріалів досудового розслідування усім сторонам кримінального провадження у порядку статті 290 КПК України; скласти реєстр матеріалів досудового розслідування, скласти та затвердити обвинувальний акт у кримінальному провадженні.

Так, до клопотання слідчим додано супровідні листи про направлення постанов про призначення відповідних судових експертиз з відмітками про їх отримання, а також запитів. Відтак, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що орган досудового розслідування зволікає з проведенням слідчих та процесуальних дій чи не дотримується розумних строків у даному кримінальному провадженні.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Відповідно до ч.3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень», суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Так, зі змісту ухвали слідчого судді від 10.02.2025 убачається, що під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному під слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризику можливості обвинуваченого переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик можливості переховування від суду продовжує існувати.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя погодився з позицією щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування, вилучені не всі речові докази у кримінальному провадженні які необхідні для повного та всебічного проведення досудового розслідування, які можуть бути приховані в інших місцях. З урахуванням того, що наразі досудове розслідування не завершено, не проведено усі слідчі дії, слідчий суддя вважає, що зазначений ризик не зменшився та продовжує існувати.

Також продовжує існувати і ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні. Про це свідчить та обставина, що свідки та потерпілий ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду, їх особи відомі підозрюваному. Враховуючи викладене та розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний перебуваючи на свободі матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків та потерпілого, змусити їх змінити свої показання з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Обставини, які наведено в обґрунтування ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.4 ч.1 ст.177 КПК України) фактично свідчать про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, який з наведених вище підстав слідчий суддя визнав таким, що не зменшився та продовжує існувати.

З огляду на викладене, враховуючи, що прокурором доведено, що ризики, передбачені п. 1,2,3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, вони не зменшилися, застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання вказаним ризикам, а також, що існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 обґрунтованим.

Стосовно доводів захисника про необґрунтованість підозри, слідчий суддя зазначає таке.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Кількість доказів, та самі докази, які вказують на обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, на даний час матеріали кримінального провадження містять достатньо, і даних, які б викликали сумнів щодо обґрунтованості та законності повідомлення останньому про підозру у кримінальному провадженні не вбачається.

Посилання захисника на необґрунтованість висунутої підозри базується на оцінці вибіркових доказів, а не на аналізі їх у загальній сукупності.

Стосовно порушень, які на думку захисника, мали місце при проведенні пред`явлення впізнання за фотознімками, слідчий суддя зазначає, що згідно ст. 89 КПК України визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Слідчий суддя відхиляє доводи захисника про позбавлення сторони захисту можливості подати документи щодо стану здоров`я ОСОБА_5 , оскільки повістку до електронного кабінету захисника доставлено 26.09.2025, а розгляд клопотання відбувся 29.09.2025. Крім того, з часу застосування запобіжного заходу до дня вирішення питання про його продовження сплило більше одного місяця, і захисник жодним чином не була обмежена у можливості зібрати та подати відповідні документи. Більш того, у судовому засіданні захисник не заявляла клопотання про надання додаткового часу для подання документів щодо стану здоров`я підозрюваного.

З урахуванням викладеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню, строк тримання підозрюваного під вартою слід продовжити в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193,194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком до 12 жовтня 2025 року включно, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000885 від 24.07.2025.

Строк дії ухвали - до 12 жовтня 2025 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали оголошено 02 жовтня 2025 року о 13:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1