КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2025 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2025, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України - 2 роки обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - 1 рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів - 2 роки обмеження волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_7 , реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права з метою його подальшого використання, а саме - посвідчення водія, у травні 2023 року за допомогою належного йому мобільного телефону, шляхом телефонної розмови із невстановленою в ході досудового розслідування особою, вступив в злочинну змову з останньою, яка була об`єднана єдиним злочинним умислом та домовився про придбання підробленого посвідчення водія.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , перебуваючи у місті Києві, надав невстановленій слідством особі свої анкетні дані, копії своїх документів та власний фотознімок з метою внесення їх до водійського посвідчення. Після цього, невстановлена слідством особа, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та час, способом термодруку, виготовила посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.06.2023, виданого ТСЦ № 0541, нібито на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В подальшому, в червні 2023 року, точної дати та часу, в ході досудового розслідування не встановлено, невстановлена в ході досудового розслідування особа, відправила ОСОБА_7 поштою посвідчення водія сері НОМЕР_1 від 13.06.2023 року, виданого ТСЦ № 0541, з внесеними до нього його анкетними даними.

Таким чином, ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та п. 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив в себе вищевказане посвідчення водія та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Крім того він же, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, 01.12.2024 приблизно о 09 годині 38 хвилин, рухався на автомобілі «Opel», державний номерний знак НОМЕР_2 , по вулиці Саперно-Слобідська 26, що у м. Києві, де поблизу ТЦ «Леруа-Марлен» раніше зазначеної адреси був зупинений працівниками поліції, для перевірки документів.

Під час перевірки документів ОСОБА_7 , діючи умисно, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на використання завідомо підробленого офіційного документа, що видається компетентним органом, пред`явив, на законну вимогу працівникам поліції, завідомо підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.06.2023, виданого ТСЦ №0541, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до висновку експерта бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 13.06.2023 року, виданого ТСЦ № 0541, на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту встановленому зразку аналогічних бланків документів, які знаходяться в офіційному обігу на території України.

Прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, просить вирок суду змінити в частині правової кваліфікації його дій за ч.5 ст.27 КК України та вважати ОСОБА_7 винним за ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України. У решті вирок залишити без змін. Також просить дослідити матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що дії ОСОБА_7 та невстановленої слідством особи були охоплені спільним злочинним умислом на виготовлення підробленого офіційного документа з розподілом функцій. Вважає, що ОСОБА_7 , надавши невстановленій слідством особі свої анкетні дані, які потрібно було внести до підробленого посвідчення водія, виконав частину об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст.358 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не з`явився повторно, хоча про час та місце апеляційного розгляду повідомлявся у передбачений законом спосіб, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.401, ч.4 ст.405 КПК України участь обвинуваченого у розгляді апеляційної скарги, в якій не порушується питання про погіршення його становища, не є обов`язковою, у зв`язку з чим апеляційний суд не вправі був застосовувати до нього привід в судове засідання.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумності строків апеляційного розгляду, колегією суддів було прийнято рішення про розгляд апеляційної скарги за відсутності обвинуваченого.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, учасниками провадження не оспорюється та не оскаржується, а тому відповідно до положень ст.404 КПК України апеляційним судом не перевіряється, оскільки не є предметом апеляційного розгляду.

Разом з тим, колегія суддів визнає безпідставними доводи апеляційної скарги в частині необхідності виключити з кваліфікації дій ОСОБА_7 посилання на ч.5 ст.27 КК України, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Згідно ч.2 ст.337 КПК України з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Як вбачається з обвинувального акту, дії ОСОБА_7 кваліфіковано прокурором, зокрема, за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Визначення обсягу обвинувачення є виключним повноваженням прокурора, який в ході судового розгляду кримінального провадження висунуте ОСОБА_7 обвинувачення за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України не змінював, додаткове обвинувачення не висував.

Таким чином, судовий розгляд проводився в межах висунутого ОСОБА_7 обвинувачення за ч.5 ст.27 ч.3 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, за яким судом першої інстанції було постановлено оскаржуваний вирок, який відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.4 ст. 404 КПК України, не має права розглядати обвинувачення, що не було висунуте в суді першої інстанції.

Виключення з обвинувачення вказівки на кваліфікацію дій ОСОБА_7 як пособництва, призведе до кваліфікації його дій як безпосереднього виконавця злочину, що погіршить його процесуальне становище, та виходить за межі висунутого обвинувачення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2025 щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3