КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5992/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000369 від 16.05.2021,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна.

Накладено арешт із забороною користування та розпорядження на предмети, які вилучено 21.07.2025 у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ноутбук «ASUS» s/n: L3N0CX06D370117 з зарядним пристроєм;

- ноутбук «HP» s/n: СND41807Z7 з зарядним пристроєм;

- накопичувач «SEAGATE» s/n: NACGPKKM з кабелем USB та зарядним кабелем живлення;

- флеш носій білого кольору, флеш носій чорного кольору «VERBATIM» на 64 GB, флеш носій з надписом «FLASH VOYAGER», флеш носій «GOOD RAM»;

- накопичувач «TRANSCEND» s/n: з кабелем USB в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 в чохлі, з карткою мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та карткою Micro-SD об`ємом 128 GB.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про арешт майна.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що з аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що посилання сторони обвинувачення на наявність достатніх, допустимих та законних доказів на підтвердження обґрунтування підозри є передчасним.

Крім того, апелянт наголошує на тому, що у вилучених об`єктів відсутні ознаки речових доказів у розумінні положень ст.98 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення власника майна ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора ОСОБА_9 , який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, Другим слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві за процесуального керівництва прокурорів Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000369, у якому 21.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

21.07.2025 у період з 06 год. 50 хв. по 10 год. 40 хв. до постановлення ухвали слідчого судді в порядку ст. 233 КПК України проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , де виявлено та вилучено у ОСОБА_7 ноутбук «ASUS» s/n: L3N0CX06D370117 з зарядним пристроєм, накопичувачі та мобільний телефон, а у його дружини ОСОБА_10 ноутбук «HP» s/n: СND41807Z7.

22.07.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/34132/25-к надано старшому слідчому-криміналісту Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого-криміналіста Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 від 21.07.2025 зазначені ноутбуки, накопичувачі та мобільний телефон визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000369 від 16.05.2021.

24.07.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна.

Накладено арешт із забороною користування та розпорядження на предмети, які вилучено 21.07.2025 у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «ASUS» s/n: L3N0CX06D370117 з зарядним пристроєм; ноутбук «HP» s/n: СND41807Z7 з зарядним пристроєм; накопичувач «SEAGATE» s/n: NACGPKKM з кабелем USB та зарядним кабелем живлення; флеш носій білого кольору, флеш носій чорного кольору «VERBATIM» на 64 GB, флеш носій з надписом «FLASH VOYAGER», флеш носій «GOOD RAM»; накопичувач «TRANSCEND» s/n: з кабелем USB в чохлі чорного кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 в чохлі, з карткою мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та карткою Micro-SD об`ємом 128 GB.

Однак, колегія суддів з такими висновками слідчого судді не може погодитися, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У своїх висновках Європейський Суд з прав людини неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах, «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя, у порушення вимог п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт вилученого майна, належним чином не перевірив правову підставу для такого арешту та можливість використання даного майна як доказу у кримінальному провадженні, та не встановив достатність доказів на підтвердження підстав для накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів.

Не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вищевказане майно, прокурором у клопотанні не доведено таку мету арешту тимчасово вилученого майна, як збереження речових доказів.

З матеріалів судового провадження вбачається, що накладення арешту на вищевказане майно не виправдовує такий ступінь втручання у права власника майна і свободи потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між його інтересами, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження, що у свою чергу нівелює накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно ч. 1 ст. 173 КПК України, суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

До того ж, під час апеляційного розгляду у судовому засіданні прокурор заявив, що стороною обвинувачення під час огляду вищевказаного майна не виявлено відомостей, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення у даному кримінальному провадженні, та з огляду на викладене, він не заперечує проти задоволення апеляційної скарги та скасування арешту на вищевказане майно.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді про накладення арешту із забороною користування та розпорядження на предмети, які вилучено 21.07.2025 у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук «ASUS» s/n: L3N0CX06D370117 з зарядним пристроєм; ноутбук «HP» s/n: СND41807Z7 з зарядним пристроєм; накопичувач «SEAGATE» s/n: NACGPKKM з кабелем USB та зарядним кабелем живлення; флеш носій білого кольору, флеш носій чорного кольору «VERBATIM» на 64 GB, флеш носій з надписом «FLASH VOYAGER», флеш носій «GOOD RAM»; накопичувач «TRANSCEND» s/n: з кабелем USB в чохлі чорного кольору; мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 в чохлі, з карткою мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та карткою Micro-SD об`ємом 128 GB, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 липня 2025 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_8 , за погодженням прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна, із забороною користування та розпорядження, яке вилучено 21.07.2025 у ОСОБА_7 та ОСОБА_10 за місцем їх проживання за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- ноутбук «ASUS» s/n: L3N0CX06D370117 з зарядним пристроєм;

- ноутбук «HP» s/n: СND41807Z7 з зарядним пристроєм;

- накопичувач «SEAGATE» s/n: NACGPKKM з кабелем USB та зарядним кабелем живлення;

- флеш носій білого кольору, флеш носій чорного кольору «VERBATIM» на 64 GB, флеш носій з надписом «FLASH VOYAGER», флеш носій «GOOD RAM»;

- накопичувач «TRANSCEND» s/n: з кабелем USB в чохлі чорного кольору;

- мобільний телефон «SAMSUNG» ІМЕІ1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 в чохлі, з карткою мобільного оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_3 та карткою Micro-SD об`ємом 128 GB.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_11

Судді:

ОСОБА_12 ____________