Справа № 708/1446/25
Провадження № 1-кп/708/91/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2025 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Чигиринського районного суду Черкаської області кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003658 від 03.11.2025, за яким:

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Кам`янка Новопсовського району Луганської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не працевлаштований, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, учасник бойових дій, раніше не судимий,

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в період часу із 17.11.2024 до моменту зверненні із обвинувальним актом до суду в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, маючи прямий умисел на заподіяння психологічних страждань, на ґрунті побуту, систематично вчиняє психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_5 , зокрема безпричинно висловлює словесні образи, "погрози, нецензурні слова, чим принижує потерпілу, заподіює шкоди її психічному здоров`ю, що призвело до істотних психологічних (моральних) страждань останньої у вигляді змін в її емоційному стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують якість її життя.

Так, 17.11.2024 о 19:30 год ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, за що Чигиринським районним судом Черкаської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173.2 КУпАП у справі № 708/1410/24 від 03.12.2024 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень.

Окрім цього, ОСОБА_4 10.01.2025 о 23:00 год, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , яке виразилося в нецензурній лайці на адресу потерпілої та фізичною розправою, за що Чигиринським районним судом Черкаської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП у справі № 708/68/25 від 26.02.2025 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 020 гривень.

Також, ОСОБА_4 15.04.2025 о 00:20 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме виражався нецензурною лайкою, ображав та погрожував фізичною розправою, за що Чигиринським районним судом Черкаської області був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП у справі № 708/457/25 від 22.05.2025 та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 1 360 гривень.

Тобто, ігноруючи факти притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства; ОСОБА_4 умисно, систематично, не маючи підгрунтя, вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї дружини, яке виражається у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в її адресу словами нецензурної лайки, приниженні.

Так, ОСОБА_4 , не припиняючи свої протиправні дії відносно своєї дружини ОСОБА_5 02.11.2025 о 23:00 год, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем проживання за адресою АДРЕСА_2 вчинив психологічне насильство відносно неї, яке проявилося в тому, що він висловлював образи нецензурними словами у адресу останньої та погрожував фізичною розправою.

Згідно висновку експерта № 700 за результатами судово-психологічної експертизи від 17.11.2025, ситуація, яка досліджується у матеріалах кримінального провадження відкритого по факту вчинення домашнього насильства ОСОБА_4 щодо своєї дружини ОСОБА_5 , є істотно психотравмуючою для неї. Внаслідок цього ОСОБА_5 завдані істотні психологічні (моральні) страждання у вигляді змін в емоційному стані, в індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному спілкуванню, функціонуванню її як особистості та порушують якість її життя.

Учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та які викладені в обвинувальному акті. Судом з`ясовано, що вони правильно розуміють зміст цих обставини, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Відтак суд, роз`яснивши учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України, переконавшись, що ніхто із учасників судового провадження не заперечує щодо такого порядку судового розгляду, провів судовий розгляд даного кримінального провадження щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Прийняття судом рішення про проведення скороченого судового розгляду свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, дане рішення суду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу III Рекомендації N 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та підтвердив обставини його вчинення. Від надання показань відмовився на підставі статті 63 Конституції України. Суду пояснив, що наразі він виправляється, зробив для себе відповідні висновки.

Потерпіла ОСОБА_5 підтвердила суду наявність у обвинуваченого позитивних змін та наміру змінитися у кращу сторону.

Заслухавши учасників суд дійшов висновку, що позиція обвинуваченого не викликає сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю. Його умисні дії, які виразились в домашньому насильстві, тобто умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних та фізичних страждань та погіршення якості життя потерпілої, суд кваліфікує за ст. 126-1 КК України.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки під час судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує таке:

позицію сторін судового провадження щодо необхідної міри покарання, відповідно до якої потерпіла просила його суворо не карати;

відношення обвинуваченого до вчиненого, зокрема визнання своєї вини;

ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів;

особливості й обставини вчинення злочину: форму вини (прямий умисел), наявність обставини, що пом`якшує покарання (щире каяття) та обставини, яка обтяжує покарання (вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння); поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій: особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на обліках у лікарів нарколога та/або психіатра, за місцем проживання характеризується посередньо, являється учасником бойових дій, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей.

Також суд приймає до відома надану на виконання ухвали досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

За таких обставин суд дійшов висновку, що для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 та досягнення мети покарання наявні підстави для призначення йому покарання у межах санкції ст. 126-1 КК України, а саме у виді одного року обмеження волі.

Разом із тим, ураховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відомості про особу ОСОБА_4 , повне визнання ним своєї вини у вчиненому та наявність у його діях щирого каяття, бажання виправитися та наявність підтверджених потерпілою позитивних змін у його поведінці, суд дійшов висновку про можливість виправлення останнього без відбування покарання, а тому, на підставі ст. 75 КК України вважає доцільним звільнити його від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, суд вважає за доцільне застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, відповідно до якого покладає на останнього обов`язок пройти програму для кривдників (п. 5).

Цивільний позов у кримінальному провадженні потерпілою заявлений не був.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_4 під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченогост. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 2 ст. 76, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників строком 3 (три) місяці.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Застосований до ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду через Чигиринський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію повного тексту вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7