УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 року

м. Київ

справа № 487/921/23

провадження № 51-1526 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційні скарги ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року,

установив:

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ухвалою від 17 лютого 2023 року задовольнив частково клопотання прокурора та наклав арешт на майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку затриманого ОСОБА_4 в порядку Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме: гаманець шкіряний коричневого кольору; аркуш паперу із зображенням позначень "PL 0733 VER"; мобільний телефон марки "SAMSUNG" моделі "SM-F305FN/DS", імеі: НОМЕР_1 , імеі: НОМЕР_2 у чохлі чорного кольору; запальничка чорного кольору; коробка сірників синьо-жовтого кольору; пакет червоного кольору з різким запахом паливно-мастильних матеріалів. В решті клопотання відмовив.

Миколаївський апеляційний суд ухвалою від 23 грудня 2025 року відмовив у задоволенні клопотання третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2023 року та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

У касаційній скарзі від 31 грудня 2025 року ОСОБА_4 , вказуючи на невідповідність вимогам Конституції України та Кримінального процесуального кодексу (далі - КПК), просить скасувати ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року та розгляд касаційної скарги проводити за його участю в режимі ВКЗ поза межами приміщення суду.

06 січня 2026 року на адресу Верховного Суду надійшла додаткова касаційна скарга ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року, в якій він зазначає про невідповідність вимогам ст. 12 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» протоколу судового засідання, оскільки він складений не державною мовою.

Відповідно до ч. 1 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції відкриває касаційне провадження протягом п`яти днів з дня надходження касаційної скарги, якщо немає підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги або відмови у відкритті касаційного провадження. Питання про відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції вирішує без виклику сторін кримінального провадження.

А отже, з огляду на те, що відмова у відкритті касаційного провадження вирішується колегією суддів в порядку передбаченому ст. 428 КПК, у суду відсутні підстави для прийняття зазначеного рішення з участю ОСОБА_4 в режимі ВКЗ поза межами приміщення суду.

Перевіривши доводи касаційної скарги та копії судових рішень, які містяться в Єдиному реєстрі судових рішень, Суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Журнал судового засідання є однією з форм фіксування кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 103 КПК).

Розгляд зауважень на журнал судового засідання відбувається в порядку статей 108, 376 КПК відповідним судом, та не передбачає розгляду таких зауважень в порядку касаційної процедури, у зв`язку з чим доводи ОСОБА_4 про невідповідність вимогам ст. 12 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів» протоколу судового засідання, який складений не державною мовою, не є предметом касаційного перегляду.

Відповідно до ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК апеляційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку апеляційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

При цьому ч. 1 ст. 117 КПК встановлено, що строк виконання процесуальних дій поновлюється лише у тому випадку, якщо він пропущений із поважних причин.

Виходячи із системного аналізу норм процесуального закону під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які об`єктивно є непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливили або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Як убачається з оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції, яка міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ОСОБА_4 18 грудня 2025 року звернувся з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про арешт майна та просив поновити строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали суду. При цьому мотивів для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали cлідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 лютого 2023 року апелянт не навів.

Суд апеляційної інстанції, встановивши в судовому засіданні, що апеляційна скарга ОСОБА_4 подана на судове рішення з пропуском строку на апеляційне оскарження, а в клопотанні про його поновлення не наведено поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, відмовив у задоволенні клопотання ОСОБА_4 та повернув апеляційну скаргу особі, яка її подала.

При цьому суд вказав на те, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся за участю підозрюваного ОСОБА_4 , а отже, з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід було рахувати з моменту оголошення повного тексту ухвали, тобто з 17 лютого 2023 року, про що було зазначено в оскаржуваній ухвалі. За таких обставин, як вказав суд апеляційної інстанції, строк на апеляційне оскарження сплив 22 лютого 2023 року.

Проте, правом на апеляційне оскарження зазначеної ухвали слідчого судді ОСОБА_4 в установлений законом строк не скористався.

При цьому, суд апеляційної інстанції звернув увагу на те, що апеляційна скарга була подана апелянтом лише 18 грудня 2025 року, тобто через 2 роки 10 місяців після прийняття оскаржуваного рішення, і ОСОБА_4 у поданій апеляційній скарзі не навів жодної причини пропуску строку на апеляційне оскарження рішення слідчого судді.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 127/17092/18, особа, яка бажає подати апеляційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку.

Так, про поважність причин на поновлення строку апеляційного оскарження може свідчити наявність конкретних обставин, які об`єктивно перешкоджали своєчасному зверненню до суду зі скаргою протягом встановленого законом строку на апеляційне оскарження рішення суду, виникли раптово, носили несподіваний характер і не могли бути контрольовані апелянтом.

Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на апеляційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Водночас, у скарзі ОСОБА_4 не було наведено доказів на підтвердження наявності істотних обставин, перешкод, труднощів, які б завадили йому звернутися з апеляційною скаргою у встановлений кримінальним процесуальним законом строк.

Зважаючи на наведене, з урахуванням положень п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження, а апеляційна скарга ОСОБА_4 відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню.

З огляду на зазначене Суд вважає, що рішення апеляційного суду є законним

та обґрунтованим.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_4 на ухвалу Миколаївського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3