ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

26 листопада 2025 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2025, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мошни,

Черкаського району, Черкаської області, громадянина України, одруженого,

військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який перебуває

на посаді інспектора прикордонної служби 2 категорії - начальника групи станкових

протитанкових гранатометів першого протитанкового відділення прикордонної

протитанкової застави третьої прикордонної комендатури швидкого реагування 15

мобільного прикордонного загону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат»,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , раніше не судимого відповідно до вимог ст.89 КК

України, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5

ст.407, ч.2 ст.194 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 12.11.2025 по 10.01.2026 включно, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання начальника відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Черкаського відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 ,та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 12.11.2025 по 10.01.2026 включно, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованості повідомленої підозри, доведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного та приписів ч.8 ст.176 КПК України, згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою та у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначав розмір застави.

Не погоджуючись з такою ухвалою слідчого судді захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, якою просить змінити ухвалу слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначити підозрюваному ОСОБА_7 мінімальний розмір застави.

Мотивуючи апеляційну скаргу адвокат вказує на те, що органом досудового розслідування не доведено належним чином слідчому судді обов`язковість не визначення підозрюваному розміру застави, а слідчий суддя ухвалюючи рішення належним чином не мотивувала його в цій частині, не прийняла до уваги, що така позиція фактично позбавляє підозрюваного можливості обрати альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з абз.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за процесуального керівництва Черкаської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0004730 від 26.12.2024 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407, ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України.

12.11.2025 ОСОБА_7 затримано у порядку ст.208 КПК України.

13.03.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, ч.2 ст.194, ч.2 ст.194 КК України, підтверджується сукупністю доказів зібраних у ході досудового розслідування.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість повідомленої підозри, доведеність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, даних про особу підозрюваного та приписів ч.8 ст.176 КПК України згідно з якими під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою та у відповідності до ч.4 ст.183 КПК України не визначав розмір застави.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Посилання сторони захисту щодо можливості зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу та визначення мінімального розміру застави, апеляційний суд відхиляє з огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, зокрема, і передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті тримання під вартою. При цьому, згідно з абз.5 ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Таким чином, апеляційний суд не вбачає підстав для застосування до підозрюваного у цій справі ще й альтернативного виду запобіжного заходу у вигляді застави.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

Отже, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, положень ч.8 ст.176 КПК України слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 ніж тримання під вартою та з огляду на приписи за ч.4 ст.183 КПК України не визначав розмір застави.

Доводи апеляційної скарги захисника, що органом досудового розслідування не доведено, а слідчим суддею не мотивовано, неможливість застосування альтернативного триманню під вартою запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , не знайшли свого підтвердження та зводяться до незгоди з прийнятим судовим рішенням, адже слідчим суддею були заслухані пояснення і самого захисника і підозрюваного, їм дана належна, обґрунтована оцінка, що вбачається зі змісту клопотання начальника відділення поліції та ухвали слідчого судді.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею об`єктивно встановлено існування обставин, які виправдовують тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, з огляду на наявність повідомленої підозри, доведеність стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, які на час розгляду питання про обрання запобіжного заходу обґрунтовано існують і в сукупності з даними про його особу підтверджують на даному етапі кримінального провадження потребу в триманні останнього під вартою, а даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчому судді та апеляційному суду не надано.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 14.11.2025 про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком 60 діб з 12.11.2025 по 10.01.2026 включно, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді