Справа № 191/3114/22
Провадження № 1-кп/191/224/22
У Х В А Л А

іменем України

18 грудня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження №0000102 від 27.09.2022 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з- середньою-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження № 0000102 від 27.09.2022 року за обвинувальним актом відносно ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.164 КК України.

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду від 17 жовтня 2011 року (справа №2-1232/11), ОСОБА_6 зобов`язаний виплачувати кошти (аліменти) на користь ОСОБА_4 на утримання доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до 11 липня 2027 року. Однак, ОСОБА_6 , знаючи про свій обов`язок щодо сплати аліментів, маючи умисел на злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів (аліментів) на утримання доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ігноруючи рішення суду та ухиляючись від його виконання у період часу з 01 січня 2016 року до 01 серпня 2022 року не сплачував аліменти, внаслідок чого порушив та продовжує порушувати право дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток. У період часу з з 01 січня 2016 року до 01 серпня 2022 року ОСОБА_6 працюючи на різних підприємствах про суми заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляв та з доходів гроші на утримання дитини (аліменти) не сплачував, будь-якої іншої допомоги дитині не надавав, тобто умисно рішення суду не виконував.

Також, ОСОБА_6 у Синельниківському районному центрі зайнятості у період часу з 01 січня 2016 року до 01 серпня 2022 року на обліку не перебував та не звертався до вказаної установи за допомогою у працевлаштуванні, що свідчить про небажання обвинуваченим офіційно працевлаштуватися та сплачувати аліменти на дитину, на попереджувальні листи Синельниківського МР ВДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області про необхідність погашення заборгованості не реагував, в результаті чого у нього у період часу з 01 січня 2016 року по 01 серпня 2022 року, утворилася заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 91768 гривень 63 копійки (дев`яносто одна тисяча сімсот шістдесят вісім гривень шістдесят три копійки), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, тобто злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (дітей).

В судовому засіданні захисником заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності у вказаному кримінальному провадженні.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника та просив задовольнити, вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, надав згоду на таке звільнення. Будь-які пояснення по справі надавати відмовився.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника, просив визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення та закрити провадження у зв`язку із закінченням строків давності у вказаному кримінальному провадженні.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, роз`яснивши обвинуваченому, відповідно до ч. 3 ст. 285 КПК України, суть обвинувачення, підстави звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, приходить до наступного висновку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к зазначено: «…суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст. 49 КК України».

Відповідно до ч.1 ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч.1 ст.286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

У ч.2 ст.4 КК України передбачено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 284 КПК України - кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

У відповідності до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.1 постанови "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" №12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності із закриттям справи можливе на будь-яких стадіях судового розгляду справи, за умови вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбачений Особливою частиною Кримінального кодексу України, та за наявності визначених законом матеріально-правових підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення встановлених ст. 49 КК України строків і відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є виключно згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності. З системного аналізу норм КК України та КПК України, слідує, що така згода та сплив, встановлених ст. 49 КК України строків, є безумовною підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього, що перешкоджає подальшому здійсненню будь-яких процесуальних дій в цьому провадженні.

Згідно з п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, зокрема, якщо з дня вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, минуло три роки.

Відповідно до частини другої статті 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 КК України передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до обставин, які викладені у формулюванні обвинувачення, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.164 КК України вчинене обвинуваченим в період з 01.01.2016 року по 01.08.2022 включно.

Однак на час розгляду справи судом строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, яке є предметом розгляду у цій справі, сплив.

В судовому засіданні обвинуваченому ОСОБА_6 судом було роз`яснене суть обвинувачення, роз`яснене його право на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а також роз`яснено його право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 цілком розуміє свої права та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, та наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності згідно статті 49 КПК України та закритті кримінального провадження, йому роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності є звільненням з нереабілітуючої підстави і він надає згоду на таке звільнення.

За таких обставин суд доходить до висновку про необхідність звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Таким чином, клопотання захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а також про закриття кримінального провадження стосовно нього, є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Потерпіла ОСОБА_4 подала до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди.

З огляду на приписист.129 КПК України, суд наділений правом вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття провадження на підставах, зазначених у п.1 ч.2 ст.284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Таким чином, цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 необхідно залишити без розгляду.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Речові докази та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст. 284, 285,286, 287, 288, 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_5 про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження №0000102 від 27.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1