В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000608 від 25.06.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, не одруженого, із неповною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2025 року за ч.1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 , 25 червня 2025 року, приблизно о 17 год. 00 хв., перебуваючи поблизу будинку № 48, по вулиці Харківське шосе у місті Києві, побачив на землі біля дерева пачку з під шприцу, в якій знаходилась одна таблетка білого кольору, яку він підняв та роздивившись її вміст, зрозумів, що в ньому міститься наркотичний засіб - метадон, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону).

Таким чином, у ОСОБА_3 виник умисел, спрямований на незаконне зберігання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_3 підняв знайдену ним пачку з-під шприцу та забрав з неї одну таблетку білого кольору, тим самим вчинивши безоплатне незаконне придбання для подальшого власного вживання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадону (фенадону). Продовжуючи свою протиправну діяльність, ОСОБА_3 помістив незаконно придбану одну таблетку білого кольору до правої шкарпетки та став незаконно зберігати наркотичний засіб при собі, для власного вживання без мети подальшого збуту.

Того ж дня, а саме 25.06.2025 року, приблизно о 17 год. 41 хв., за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 48, ОСОБА_3 був зупинений працівниками поліції та в ході розмови повідомив їм, що зберігає при собі одну таблетку білого кольору. У подальшому, 25.06.2025 року в період часу з 18 год. 07 хв. до 18 год. 12 хв., під час проведення обшуку затриманої особи, що проводився на ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вул. Харківське шосе, 48, в присутності двох понятих, у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено одну таблетку білого кольору, яку він незаконно придбав та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту.

Згідно висновку експерта від 11.07.2025:

1.Надана на дослідження таблетка білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

2.Надана на дослідження таблетка білого кольору містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Загальна маса метадону (фенадону) у таблетці становить 0,022 г.

Метадон (фенадон) згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів». Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав та показав, що точної дати не пам`ятає, проходив по вул. Харківське шосе, в м. Києві, де знайшов пакет з метадоном, та будучи особою, яка вживає наркотичні засоби, знав, що в даному пакеті знаходиться наркотичний засіб, який поклав до внутрішньої кишені куртки, та в подальшому був затриманий працівниками поліції. Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження. За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст всіх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: висновку експерта № СЕ-19/111-25/40206 - НЗПРАП від 11.07.2025 року, постанови про визнання та приєднання до справи речових доказів від 17.07.2025 року, та документів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у тому, що він своїми умисними діями вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичної речовини, без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро розкаявся у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому суд вважає за доцільне призначити йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_3 засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 13.06.2025 року, до покарання у виді обмеження волі на строк 1 один рік.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більше від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, за яке він засуджується цим вироком, не відбувши покарання яке було призначене вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 13.06.2025 року, яким він засуджений за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, то при призначенні остаточного покарання необхідно застосувати вимоги ст. 71 КК України, за правилами ст. 72 КК України.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого, та буде достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Крім того, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 29.07.2025 року ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_1 , за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також необхідності прибути до укриття чи бомбосховища. Строк дії ухвали визначено до 28 вересня 2025 року включно, в межах строків досудового розслідування.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України, обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно зарахувати у строк відбуття покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 29.07.2025 року по 28.09.2025 року, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 не обирався.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, вирішено до ст. 124 КПК України.

Речові докази у кримінальному провадженні вирішено, відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України при складанні покарань за сукупністю вироків частково приєднати ОСОБА_3 до покарання призначеного за цим вироком, невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва 13 червня 2025 року, остаточно визначивши йому для відбування покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у кримінальному провадженні не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання, зарахувавши у строк відбуття покарання строк його перебування під цілодобовим домашнім арештом з 29.07.2025 року по 28.09.2025 року, із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Цивільний позов не заявлено.

Речові докази, а саме: таблетка білого кольору, що містить наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон) масою 0, 022 г., який після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, поміщено, що спец.пакету експертної служби з наліпкою КНДЕКЦ МВС № 6054353, що передані на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві (квитанція № 024541) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення експертизи № СЕ-19/111-25/40206- НЗПРАП від 11.07.2025 року в сумі 3565 гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набуває законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя: