ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить застосувати до нього ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що він має 3 заохочення, стягнень не має, працює, на цей час відбуває покарання на дільниці обмеження волі згідно зі ст. 82 КК України.

Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, позитивні зміни у поведінці засудженого відбулись, однак, враховуючи, що засуджений ОСОБА_7 за весь час відбування покарання, а саме з 2020 року, має лише 2 заохочення, які стали підставою для заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням, а також враховуючи, що засуджений після заміни йому покарання на обмеження волі не працевлаштований в установі, не отримував нових заохочень, засуджений за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, має значну частину невідбутого строку покарання, отримував заохочення за дотримання правил поведінки, що є його обов`язком, суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений не довів свого виправлення.

Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.

Так, згідно із характеристикою, засуджений ОСОБА_7 за час його перебування: - з 16.04.2020 року в ДУ ВУВП №11 стягнень та заохочень не мав; - з 23.11.2020 року в ДУ Петрівська виправна колонія №49 мав 2 заохочення, стягнень не мав. За час перебування в ДУ Дніпровська виправна колонія № 89 стягнень та заохочень не мав, на цей час перебуває на дільниці обмеження волі, приймає активну участь у роботах з благоустрою установи, до суспільно-корисної праці ставиться добре. До передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою. Бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу Професія та Правова просвіта. Проявляє ініціативу щодо підвищення наявного загальноосвітнього рівня. Бере участь у роботі самодіяльної організації, виявляє соціально корисну активність. Індивідуальний план виховної роботи виконує на 80%. Ухвалою Новокодацького районного суду м. Дніпра від 09.05.2025 року ОСОБА_7 замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі на більш м`який, а саме на обмеження волі строком на 1 рік 11 місяців 5 днів. 09.07.2025 року рішенням комісії установи засудженому було відмовлено у застосуванні ст.81 КК України.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.

Так, наявність у ОСОБА_7 лише 2 заохочень за весь період відбування покарання, початок якого рахується з 14.04.2020 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення. Твердження засудженого про те, що він має 3 заохочення не підтверджується матеріалами провадження.

Посилання засудженого ОСОБА_7 на те, що він має заохочення, стягнень не має, на цей час відбуває покарання на дільниці обмеження волі згідно зі ст. 82 КК України, - не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.

Доводи засудженого про те, що він працює, - не є слушними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 залучений до робіт з благоустрою установи, однак залучення до робіт на об`єктах установи не свідчить про те, що засуджений ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, строк покарання, який відбув засуджений, є недостатнім для того, щоб впевнитися в тому, що він довів своє виправлення, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається досить тривалий проміжок часу, бо його кінець припадає на 30.03.2027 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо необхідності відмови у задоволенні клопотання засудженого, оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що засуджений ОСОБА_7 протягом строку відбування покарання довів своє виправлення, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги засудженого не знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, тому у задоволенні вимог його апеляційної скарги слід відмовити.

Рішення суду ухвалено згідно із нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року залишити без задоволення.

Ухвалу Новокодацького районного суду міста Дніпра від 25 вересня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4