Номер провадження: 11-сс/813/1026/25
Справа № 523/4674/25 1-кс/523/1457/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у письмовому провадженні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 про арешт майна у к/п №002395 від 25.11.2024 за ч. 3 ст. 368 КК України,-

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №002395 від 25.11.2024 було частково задоволено клопотання ст. слідчого в ОВС 2 СВ (із дислокацією в м. Одесі) ТУ ДБР розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 та було накладено арешт із забороною відчуження та розпорядження на майно, яке було вилучено 27.03.2025 в ході обшуку, а саме на транспортний засіб марки Skoda Superb, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_9 та інше майно.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із ухвалою слідчого судді представник ОСОБА_6 в інтересах користувача майна ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що вона є необґрунтованою, у зв`язку з чим просила скасувати ухвалу слідчого судді від 11.04.2025 в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 та відмовити слідчому у задоволенні клопотання в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає:

- поза увагою слідчого судді залишилася та обставина, що ухвалою слідчого суді, якою було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу не було надано дозвіл на вилучення транспортного засобу;

- слідчим суддею при постановлені оскаржуваної ухвал не було оцінено співмірність обмеження права власності третіх осіб та формально зазначено про відповідність транспортного засобу ст. 98 КПК України, оскільки не зазначено, яким саме критеріям відповідає транспортний засіб;

- ОСОБА_7 не є підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

Більш того, оскільки зазначене майно вилучене з обігу та не є тимчасово вилученим майно, воно не підлягало арешту.

Крім того, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_6 містить в собі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке обґрунтовує тим, що апелянт не приймав участі у судовому засіданні суду першої інстанції, оскільки не був повідомлений про розгляд клопотання слідчого. 15.05.2025 року дізнався про наявність оскаржуваного рішення та 16.05.2025 року подав апеляційну скаргу.

Позиції учасників апеляційного провадження

До початку судового засідання адвокат ОСОБА_6 подала заяву, в якій просила розглянути апеляційну скаргу без її участі та зазначила, що підтримує викладені в ній вимоги в повному обсязі.

Прокурор у судове засідання, будучи повідомленим про дату та час апеляційного розгляду, не з`явився.

Відповідно до положень ч.1 ст.406 КПК України суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали провадження за клопотанням про арешт майна та, перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Пунктом 8) ч.2 ст.129 Конституції України передбачено, що однією із основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується забезпечення права на оскарження судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.117 КПК України пропущений з поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Відповідно до п.3) ч.1 ст.395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Зі змісту оскарженої ухвали убачається, що власник арештованого майна ОСОБА_7 не був присутнім в судовому засіданні під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна.

В матеріалах провадження наявна заява адвоката ОСОБА_6 про видачу копії судового рішення від 16.05.2025 року (а.с.169).

В свою чергу, апеляційна скарга була подана засобами електронного зв`язку 16 травня 2025 року.

За таких обставин, з метою забезпечення права володільця майна ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 на доступ до суду, яке випливає з п.1) ст.6 Європейської конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 року.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положення даної норми КПК України узгоджуються зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбаченого, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ч.1 ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до п.4) ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Так, з клопотання слідчого вбачається, що на теперішній час Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №002395 від 25.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідування встановлено що, ОСОБА_10 , будучи службовою особою правоохоронного органу, займаючи посаду заступника начальника сектору превенції Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, маючому спеціальне звання капітан поліції, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , що займає посаду начальника Відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області маючи спеціальне звання майор поліції, у період з кінця листопада 2024 року по 27.03.2025, діючи умисно, з метою особистого незаконного збагачення, отримали від мешканця м. Одеси ОСОБА_12 неправомірну вигоду у розмірі 45166 гривень за невчинення в інтересах ОСОБА_12 дій з використанням наданого службового становища, а саме: за не притягнення ОСОБА_12 до адміністративної відповідальності за допущені порушення під час ведення господарської діяльності та невжиття заходів мобілізаційного характеру до найманих ОСОБА_12 працівників.

За даним фактом відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч.3 КК України 25.11.2024 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002395.

27.03.2025 року в період часу з 11 год. 36 хв. до 27.03.2025 року 13 год.07 хв. старшим слідчим в особливо важливих справах Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одеса) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, ОСОБА_13 , на підставі ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 24.03.2025 року проведено обшук за адресою: м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, буд. 170А.

У ході проведення обшуку виявлено та вилучено:

-100 предметів зовні схожих на боєприпаси до вогнепальної зброї із маркуванням 9 мм. форт «Makarov» та 8 предметів зовні схожих на боєприпаси до вогнепальної зброї із маркуванням «9 х18 м Makarov ССІ», загальна кількість 108 шт. Вказані речі поміщено в сейф-пакет М002067та опечатано.

-2 аркуші формату А4 із чорновими записами;

-поліс №223669403 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24.09.2024на страхування ТЗ марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 на 1 арк.;

-поліс № 216897714 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 19.09.2023на страхування Т3 марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 на 1 арк.;

-поліс № 210779645 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.08.2022на страхування ТЗ марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 на 1 арк. та до нього договір добровільного страхування «КОПЛЕКС» від 29.08.2022 №12-06/EP-210779645 на 1 арк.;

-поліс № 205761978 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.09.2021на страхування Т3 марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 на 1 арк. та до нього договір добровільного страхування «КОПЛЕКС» від 06.09.2021 №12-06/EP-205761978 на 1 арк.;

-поліс № 201201750 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 06.09.2021на страхування ТЗ марки Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 від 10.09.2020на 1 арк. та до нього договір добровільного страхування «КОПЛЕКС» від 10.09.2020 №12-06/EP-201201750 на 1 арк.,

-щоденник в твердій палітурці, червоного кольору, з чорновими записами ОСОБА_10 щодо ремонтних робіт по вказаному Т3. Вказані документи поміщено в сейф-пакет М002072та опечатано.

- автомобіль Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 .

Вказаний транспортний засіб поміщено на спеціальний майданчик №6 ГУНП в Одеській області за адресою: м. Одеса, вул. Аеропортівська, 27/1.

Завданням арешту майна слідчий визначив необхідність збереження речових доказів, оскільки щоденник із записами про ремонт та чорнові записи мають інформацію, яка свідчить про те, що реальним власником автомобіля є саме ОСОБА_10 та з приводу систематичності протиправної діяльності, окрім того, у автомобілі перевозилися грошові кошти від підприємців Київського району м. Одеси.

Відповідно до приписів ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів судового провадження вбачається, що постановою слідчого 27.03.2025 вилучене майно було визнано речовими доказами.

При цьому, у межах зазначеного кримінального провадження ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Оцінюючи доводи представника власника майна з приводу того, що ухвалою слідчого суді, якою було надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу не було надано дозвіл на вилучення транспортного засобу, апеляційний суд зазначає, що у такому разі транспортний засіб вважається тимчасово вилученим майном.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Водночас, як вбачається із накладної служби кур`єрської доставки, клопотання про арешт майна були направлені до суду 28.03.2025, тобто в межах передбаченого КПК України строку.

Апеляційний суд враховує аргументи сторони захисту з приводу того, що на підставі довіреності, посвідченої державним нотаріусом Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області ОСОБА_14 , зареєстрованої в реєстрі за №1457, дійсної до 06.10.2025 року, ОСОБА_7 має право розпорядження автомобілем Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 .

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на положення ч. 3 ст. 170 КПК України, якими встановлено, що у випадку, передбаченому п. 1ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Як убачається із матеріалів справи, фактично вказаним транспортним засобом володіє та користується ОСОБА_10 та з огляду на те, що досудове розслідування триває, апеляційний суд приходить до висновку про те, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження наразі є виправданим, зокрема з метою огляду транспортного засобу та призначення відповідних судових експертиз.

Апеляційний суд зазначає, що положення ст. 223 КПК України не мають на меті вирішення питань власності. Вони захищають особу від необґрунтованого втручання у сферу її приватності, на яке вона вправі розраховувати у своєму житлі або іншому володінні. Термін «особа, яка володіє» в ч. 1 ст. 233 КПК України охоплює більш широке коло осіб, ніж титульний власник або особа, володіння якої ґрунтується на певних договірних чи інших законних підставах (постанови Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 08 грудня 2020 року (справа № 278/1306/17), від 01 листопада 2022 року (справа № 344/2995/15-к)).

Щодо твердження апеляційної скарги про неможливість застосування конфіскації або спеціальної конфіскації до автомобілю Skoda Superb, д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки він не належить підозрюваному у вказаному кримінальному провадженні, апеляційний суд зазначає наступне.

Так, санкцією ст. 368 КК України передбачено покарання у виді конфіскації майна, відтак у ході проведення досудового розслідування підлягає перевірці наявність або відсутність у номінального власника права на спірне майно та інтересу в його поверненні.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, заходи з конфіскації можуть бути застосовані не тільки до осіб, які безпосередньо обвинувачуються у кримінальних злочинах, а й до будь-яких інших третіх осіб, які мають право володіння майном без необхідної добросовісності з метою приховування їхньої злочинної ролі у накопиченні цінностей, які є предметом розгляду у справі. У процедурах конфіскації, що стосувалися доходів від серйозних злочинів, суду не потрібні докази «поза розумним сумнівом» щодо незаконності походження майна. Натомість, доказ щодо балансу високої ймовірності незаконного походження майна у сумісності з неможливістю власником цього майна довести протилежне був достатній для перевірки критерію пропорційності згідно ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції. Національні органи влади згідно Конвенції надалі отримали свободу дій у питанні застосування конфіскаційних заходів не лише стосовно осіб, безпосередньо обвинувачених у злочинах, а й членів їхніх сімей та інших близьких родичів, які могли володіти та неформально управляти незаконно набутим майном від імені підозрюваних, а також будь-кого, хто не мав необхідного статусу добросовісності (рішення ЄСПЛ у справах «Аркурі та інші проти Італії», «Морабіто та інші проти Італії», «Батлер та інші проти Великої Британії»).

Разом з тим, перед тим, як визначити справедливий баланс між інтересом особи, котрій належить майно, та інтересом суспільства у боротьбі зі злочинністю, суд, вирішуючи питання про конфіскацію, має перш за все встановити, чиї майнові інтереси постраждають у випадку конфіскації такого майна.

Окрім того, колегія суддів наголошує на тому, що слідчим суддею на виконання приписів ст. 173 КПК України був застосований найменш обтяжливий спосіб арешту майна, а саме без позбавлення права користування, що свідчить дотримання справедливого балансу між правом власності і потребами досудового розслідування.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або повним позбавленням таких прав. З огляду на те, що такий захід є тимчасовим, відповідні обмеження є розумними і співмірними, зважаючи на завдання кримінального провадження. А тому в цьому конкретному кримінальному провадженні потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження, а ініційований стороною обвинувачення захід забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним.

Питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник/володілець цього майна, або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, у зв`язку з чим апеляційний суд роз`яснює про те, що власник майна має право в подальшому звернутись до слідчого суді із клопотанням про скасування арешту майна.

Приписами п.1 ч.3 ст.407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин апеляційний суд визнає необґрунтованою апеляційну скаргу представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 , у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, оскільки вона відповідає вимогам чинного кримінального процесуального закону.

Керуючись статтями 170-173, 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Поновити представнику володільця майна ОСОБА_7 адвокату ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 про арешт майна у к/п №002395 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Апеляційну скаргу представника володільця майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 11.04.2025 про арешт майна у кримінальному провадженні №002395 від 25.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4