Справа № 308/6945/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження №11-сс/4806/355/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2025 року, у відкритті провадження за скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , на незаконне затримання особи та звільнення з-під варти відмовлено.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 20.05.2025 до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла скарга адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , в якій посилаючись на ст. 303-309 КПК України, просив: постановити ухвалу суду, якою визнати незаконним затримання із 07:00 год. 20 травня 2025 року по даний час громадянина ОСОБА_5 ; постановити ухвалу, якою звільнити з під варти громадянина ОСОБА_5 .

Обґрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, щоз огляду на вимоги скарги, у якій особою, яка подала скаргу, ставляться вимоги, що не визначені ст. 303 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що у відкритті провадження за даною скаргою слід відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 вказує на те, що 20.05.2025 в 07.00 год. під час незаконного (без рішення суду) обшуку у селі Новоселиця буд.119, Ужгородського району, був затриманий підзахисний ОСОБА_5 . Вказує, що затримання провів старший слідчий ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 не склавши, як вимагає закон протокол про затримання і не вказавши причини та законні підстави для застосування ст. 208 КПК України. Вважає, що законних підстав для застосування ст. 208 КПК України в даному випадку не було. Зазначає, що підзахисний ОСОБА_5 був незаконно затриманий, позбавлений волі та незаконно доставлений у відділення №2 Ужгородського РВ ГУНП у Закарпатській області, де він не був звільнений, а новий слідчий ОСОБА_8 в присутності понятих та двох захисників: адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , був складений після 13.15 год. «Протокол про затримання». Стверджує, що станом на 15.00 год. 20.05.2025 підзахисному ОСОБА_5 не вручили повідомлення про підозру, а тому керуючись вимогами закону, сторона захисту просить невідкладно перевірити законність затримання та позбавлення волі громадянина України ОСОБА_5 . За результатами розгляду апеляційної скарги просить постановити ухвалу Закарпатського апеляційного суду, якою визнати незаконним затримання із 07.00 год. 20.05.2025 по даний час гр. ОСОБА_5 та звільнити його з під варти.

Прокурор, ОСОБА_5 та його захисник-адвокат ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, однак від захисника-адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його участю в судовому засіданні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області.

Апеляційним судом зазначена заява адвоката ОСОБА_6 до уваги не приймається, оскільки до заяви не долучено жодних підтверджуючих доказів поважності відкладення та надання переваги іншій справі, а також з метою дотримання процесуальних строків розгляду провадження, колегія суддів дійшла висновку про можливість перегляду ухвали слідчого судді у межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 , у відповідності до вимог ст. 405 КПК України, за відсутності учасників судового процесу.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 107 та ч. 1 ст. 406 КПК України апеляційний розгляд проведено в письмовому провадженні за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксації технічними засобами.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, особиста участь учасника судового розгляду під час провадження в суді апеляційної інстанції не має такого ж вирішального значення, як в суді першої інстанції. Крім того, учасник судового розгляду може відмовитися від свого права брати участь або бути заслуханим в апеляційному провадженні, або прямо, або своєю поведінкою (Кашлев проти Естонії, Хернандес Ройо проти Іспанії).

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою, суд апеляційної інстанції уповноважений здійснювати перевірку правильності застосування законодавства в частині прийнятого рішення щодо відмови у відкритті провадження (ст. 304 КПК України).

Перевіривши ухвалу слідчого судді та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином дотримався вимог процесуального закону, а доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження, з огляду на таке.

Статтею 303 ч. 1 КПК України встановлений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Так, бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, дізнавач або прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк та підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки:

1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Проте, ознайомившись зі скаргою захисника ОСОБА_6 , колегія суддів вважає, що в ній не містяться вимоги, передбачені вказаною нормою закону.

Так, з його скарги вбачається, що захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на незаконне затримання, яке відбулося що 20.05.2025 в 07.00 год. під час незаконного (без рішення суду) обшуку у селі Новоселиця буд.119, Ужгородського району, був затриманий підзахисний ОСОБА_5 старшим слідчим ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_7 не склавши, як вимагає закон протокол про затримання і не вказавши причини та законні підстави для застосування ст. 208 КПК України, чим порушив права ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Судова колегія вважає, що скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 подана у зв`язку з бездіяльністю, яка не є предметом оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Так по суті скарги захисник оскаржує бездіяльність слідчого, та просить визнати незаконним фактичне затримання громадянина ОСОБА_5 , яке відбулось 20.05.2025.

Згідно ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.

При цьому, відповідно до вимог п. 6 ч. 3 ст. 42 КПК України, підозрюваний має право вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 615 КПК України передбачено, що у разі введення воєнного стану та якщо наявні випадки для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду, визначені статтею 208 цього Кодексу, або виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину, - уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати таку особу.

Відповідно до ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Аналіз наведених норм свідчить, що слідчий суддя повинен перевірити законність фактичних підстав затримання. Крім того, за приписами ст. 206 КПК України, слідчий суддя може прийняти рішення лише про звільнення особи у разі його незаконного затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий судця, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Відповідно до ст. 211 КПК України затримана без ухвали слідчого судді, суду особа не пізніше шістдесяти годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до суду для розгляду клопотання про обрання стосовно неї запобіжного заходу.

Згідно з ч. 2 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що оскільки відомості про незаконність затримання на підставі вищенаведених норм відсутні, а з моменту затримання не спливло 24 години, то подана скарга не містить доказів у підтвердження порушення вказаних норм КПК України.

У слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України, для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із сферою дії Кримінального процесуального закону, визначених КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст. 206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 304 КПК України, відмовив у відкритті провадження за скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_5 , в якій порушено питання про визнання незаконним затримання громадянина України ОСОБА_5 о 07.00 год. 20 травня 2025 року.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, а тому її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в особі адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 травня 2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді