УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Круті Кодимського району Одеської області, громадянина України, із повною середньою освітою, одруженого, неповнолітних дітей не має, працюючого на посаді водія в ТОВ «Галеон Форвардінг», не судимого, зареєстрованого і фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

19 жовтня 2025 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчими відділом розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Одеській областіздійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001113 від 17.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

На переконання слідчого, у теперішній час існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які виправдовують обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

На думку слідчого застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

2.1. Прокурор підтримав клопотання з наведених у ньому мотивів.

2.2. Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання та послався на необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , яка не підтверджується матеріалами досудового розслідування. Причина загибелі людей не встановлена. Підозра не відповідає обставинам справи та не підтверджена доказами, зокрема судовими експертизами. Ризикі жодним чином не доведені.. Звернув увагу на міцні соціальні зв`язки підозрюваного, його вік, інвалідність дружини, наявність хронічних хворіб. Тримання під вартою може негативно вплинути на стан здоров`я. Просив застосувати не цілодобовий домашній арешт.

2.3. Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані сторонами матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

17 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.3 ст.286 КК України.

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.10.2025, приблизно о 06:45 год., на ділянці автодороги Т-16-09 сполученням «/Н-33/ Сухий Лиман /М-27/», розташованій 2 км + 134 м, в Одеському районі Одеської області, на якій організовано двосторонній рух транспортних засобів і яка має по одній смузі для руху транспортних засобів зустрічних напрямків, поділених лінією горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху України), військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 з метою виконання заходів, пов`язаних з підготовкою та проведенням оповіщення громадян, розшуку військовозобов`язаних і забезпечення їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 було виставлено пересувний мобільний блок-пост, який на вказаній ділянці автодороги з боку сел. Авангард було позначено дорожніми знаками 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 10 км/год» та 3.41 «Контроль» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, встановленими на відповідному правому узбіччі автодороги, а також спеціальними дорожніми конусами зі світлоповертальними елементами, встановленими на центрі проїзної частини. Після цього вищевказані військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_4 , які були вдягнені у формений одяг військовослужбовців Збройних сил України та екіпіровані ліхтариками, стали зупиняти транспортні засоби, які проїжджали по зазначеній автодорозі повз вищевказаний пересувний мобільний блок-пост, та стали здійснювати перевірку документів у осіб, які перебували в цих транспортних засобах.

В зазначений день, приблизно о 06:54 год., на світанку, у суху погоду, без опадів, військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , перебуваючи на вищевказаній ділянці автодороги, під час здійснення заходів, пов`язаних з підготовкою та проведенням оповіщення громадян, розшуку військовозобов`язаних і забезпечення їх прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 , знаходилися на центрі проїзної частини, тобто на лінії горизонтальної дорожньої розмітки 1.5 Розділу 34 Правил дорожнього руху України.

В цей час по правій смузі проїзної частини автодороги Т-16-09 сполученням «/Н-33/ Сухий Лиман /М-27/», з боку сел. Авангард в напрямку с. Сухий Лиман, здійснював рух автопоїзд у складі спеціалізованого вантажного сідлового тягача «DAF CF 85.460», реєстраційний номер НОМЕР_1 , зі спеціалізованим напівпричепом-контейнеровозом «DESOT OPP-3AT-38-78136», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 , який рухаючись зі швидкістю приблизно 80 км/год з увімкненим ближнім світлом фар та наближаючись до вищевказаного пересувного мобільного блок-посту, розташованого на 2 км + 134 м вказаної автодороги, в Одеському районі Одеської області, маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити заборонні дорожні знаки 3.29 «Обмеження максимальної швидкості 10 км/год» та 3.41 «Контроль» Розділу 33 Правил дорожнього руху України, встановлені на правому узбіччі автодороги за ходом руху автопоїзда, маючи реальну і об`єктивну можливість виявити спеціальні дорожні конуси зі світлоповертальними елементами, розміщені на центрі проїзної частини, а також маючи реальну і об`єктивну можливість своєчасно виявити військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які перебували на центрі проїзної частини за вказаними дорожніми знаками та, за вказаними дорожніми конусами, діючи з необережності та в порушення вимог п. 2.3. б) Правил дорожнього руху України, не вжив належних і своєчасних заходів до зменшення швидкості свого руху до безпечної та допустимої на даній ділянці автодороги, аж до зупинки транспортного засобу, а проявляючи кримінальну противоправну самовпевненість, тобто передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, продовжив рух із попередньою швидкістю, чим позбавив себе можливості безпечно керувати транспортним засобом та своєчасно і відповідно реагувати на зміни дорожньої обстановки, в результаті чого на вказаній ділянці автодороги скоїв наїзд лівою передньою частиною кабіни керованого ним спеціалізованого вантажного сідлового тягача «DAF CF 85.460» на дорожні конуси, встановлені на центрі проїзної частини, а після цього скоїв наїзд на військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 .

Внаслідок даної ДТП військовослужбовцям ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , спричинені тілесні ушкодження, від яких настала їх смерть на місці події.

Допущенні водієм ОСОБА_4 порушення вимог п.п. 1.5., 2.3. б), 12.2., 12.3., 12.9. б) Правил дорожнього руху України, а також вимог дорожніх знаків 3.29 і 3.41 Розділу 33 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та у своїй сукупності призвели до настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді загибелі потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 .

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 17.10.2025, схемою та фототаблицею до нього;

- протоколами допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 і ОСОБА_8 ;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.10.2025;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 17.10.2025;

- речовими доказами та іншими матеріалами провадження в сукупності.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 286 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, отже слідчий суддя має оцінити їх наявність, зокрема ризиків:

- переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних по вказаному кримінальному провадженню;

3.5. Щодо ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких та передбачена ч. 3 ст. 286 КК України, та призвів до загибелі двох людей.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Підозрюваний в силу свого віку не має обмежень щодо вільного перетину державного кордону під час дії воєнного стану.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Надані стороною захисту характеризуючі документи враховуються слідчим суддею, водночас суттєво не знижують встановлених процесульних ризиків.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

3.6. Щодо ризику незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Досудове розслідування знаходиться на початковому етапі.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

3.7. Щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваній іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.8. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого щодо злочину, який спричинив загибель людини, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 призвело до загибелі двох людей, початкову стадію досудового розслідування, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

За таких обставин клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погодженого з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13 грудня 2025 року включно в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1