Справа № 488/1914/25
Номер провадження № 1-кп/488/247/25

У Х В А Л А

20.11.2025 року

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , посилаючись на те, що ризики, передбачені статтею 177 КПК України, такі як, можливість переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування і суду, скоєння нового злочину чи продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 , не зменшилися.

Захисник обвинуваченого, якого обвинувачений підтримав, просив у клопотанні прокурора відмовити та зменшити визначений судом розмір застави до мінімального, який буде помірний для обвинуваченого.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників процесу, суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , виходячи із наступного:

ОСОБА_4 , згідно обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення, а отже, з огляду на тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання його винуватим у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватись від суду.

До того ж, обвинувачений не є мешканцем міста Миколаєва, не має постійного місця роботи та легального джерела прибутку. Зазначене свідчить про відсутність у ОСОБА_4 чинників, які б утримували його від вчинення спроб переховування від органу досудового розслідування та суду.

Наявність родини та малолітньої дитини, яка має специфічний розлад психологічного розвитку, не є тими визначальними обставинами, які б давали можливість обрати обвинуваченому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою і суттєво не впливає на існуючі ризики.

Репутація обвинуваченого, який не має легального джерела прибутку, офіційно не працевлаштований, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26.06.2025 року визнаний винним за ч.1 ст.309 КК України з призначенням покарання у вигляді 1 року пробаційного нагляду, і через відносно короткий проміжок часу після притягнення до кримінальної відповідальності за вказаний злочин, знову обвинуваченому повідомлено про підозру за особливо тяжке кримінальне правопорушення (злочин), пов`язане з незаконним обігом психотропних речовин, що свідче на доведеність ризику вчинення ОСОБА_4 аналогічних кримінальних правопорушень у разі незастосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На підставі встановлених фактичних обставин, у суду є достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 може ухилитися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Беручи до уваги доведеність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 статті 177 КПК України, а також серйозність висунутого ОСОБА_4 обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, суд не знаходить підстав для зміни обраного запобіжного заходу на більш м`який, як того просить сторона захисту.

Приймаючи до уваги, що відомості про те, що зазначені ризики припинили своє існування, суду не представлені, очевидних ознак їх зменшення також не вбачається, а також враховуючи, що судове провадження до спливу терміну тримання обвинуваченого під вартою не завершено, використовуючи практику Європейського суду з прав людини щодо виправдання тримання під вартою за наявності справжніх інтересів суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості у данному випадку переважають над принципом поваги до особистої свободи, суд погоджується з доводами прокурора про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Керуючись вимогами про співмірність застави та необхідність одночасного забезпечення завдань правосуддя, суд не вбачає підстав для зменшення раніше визначеного розміру застави, встановленого ухвалою суду від 02.10.2025 року, відтак, у клопотанні сторони захисту в цій частині слід відмовити за необгрунтованістю.

На підставі викладеного і керуючись ст. 176-178,183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) діб, а саме до 19.01.2026 року включно.

Розмір застави визначений ухвалою суду від 02.10.2025 року.

У клопотання сторони захисту про зменшення раніше визначеного судом розміру застави відмовити за необгрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, що не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1