Справа № 285/5339/25
провадження № 1-в/0285/141/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду справу за поданням Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Городниця, Звягельського району Житомирської області, одруженого, на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 263, КК України, -

ВСТАНОВИВ:

24.11.2025 до суду надійшло подання начальника Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно ОСОБА_4 .

Як вбачається з подання, засуджений ОСОБА_4 перебуває на обліку Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області за вироком Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2025 за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт. Також, ОСОБА_4 засуджений вироком Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2025 за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. У вироку Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2025 не враховано вимоги ч. 4 ст. 70 КК України.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що необхідно зазначені вироки виконувати окремо, враховуючи роз`яснення, які містяться у абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003.

Захисник підтримав позицію прокурора щодо виконання вироків окремо.

Засуджений підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, засудженого та його захисника, дослідивши надані органом пробації копії вироків відносно засудженого ОСОБА_6 , суд дійшов висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, на виконанні Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області перебувають два вироки відносно ОСОБА_4 , які набрали законної сили.

Питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, розглядаються у порядку, передбаченому ст.ст. 537, 593 КПК України.

Зі змісту ст. 537 КПК України вбачається, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися на стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як вбачається з подання органу пробації, зазначені вироки відносно ОСОБА_4 набрали законної сили, направлені на виконання до Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області і перебувають на виконанні.

Так, вироком Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2025

№ 285/5420/25 ОСОБА_4 визнано винуватим у скоєнні проступку, передбаченого за ч. 1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у вигляді 200 (двісті) годин громадських робіт.

Вироком Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 17.10.2025

№ 285/5339/25 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_4 , такі обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У силу вимог п. 4 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 1, 10 (в частині клопотання про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53 Кримінального кодексу України), 12 (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду, воно вирішується судом, який його здійснює), 14 частини першої статті 537, статті 538 цього Кодексу.

Пунктом 14 ч. 1 ст.537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Окремі роз`яснення щодо питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, зокрема щодо тлумачення сумнівів і протиріч, які виникають при виконанні вироку, містить Постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироку» від 21.12.1990 №11.

При цьому необхідно врахувати, що під час виконання вироків суд не має права вирішувати питання про призначення остаточного покарання за сукупністю вироків, а лише може вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

Крім того, суд звертає увагу на п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків» № 11 від 21.12.1990, з тлумачення якого слідує, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначати покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно за ст. 43 КК України не було вирішено.

Відповідно до абз. 2 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання" № 7 від 24.10.2003 у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Отже, вироки Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.10.2025

№ 285/5420/25 та від 17.10.2025 № 285/5339/25 підлягають виконанню самостійно.

У порядку, передбаченому розділом VIII КПК України суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду у такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Таким чином, застосування в даному випадку щодо засудженого ОСОБА_4 вимог ст.ст. 70, 71 КК України, може зачепити суть вироку та погіршити становище засудженого, що на стадії виконання вироку суду є неприпустимим та виходить за межі наданих суду першої інстанції повноважень чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Керуючись ст.ст. 537, 539, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання начальника Звягельського районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Житомирській області відносно ОСОБА_4 про застосування покарання за наявності кількох вироків - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Звягельський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1