Справа № 453/993/15-к
Провадження № 1-кп/456/123/2025
УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання

про зміну запобіжного заходу

10 грудня 2025 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

в процесі розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 , -

встановив:

Захисник ОСОБА_5 подав до суду клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу та повернення застави (в порядку ст..331 КПК України).

В обґрунтування клопотання покликається на те, що 18.05.2015 року слідчим суддею Сколівського районного суду Львівської області було винесено ухвалу про застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначено заставу 80 розмірів мінімальної заробітної плати в сумі 97440,00 гривень. У разі внесення застави на ОСОБА_3 покладено такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до службової особи на визначений нею час, не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або роботи, докласти зусиль для пошуку роботи.

19 травня 2015 року було внесено заставу у сумі 97 440 грн. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області.

Сторона захисту звертається до суду з клопотанням про повернення застави, внесеної в рамках запобіжного заходу, обраного ще на стадії досудового розслідування, коли курс долара США становив близько 1 $ = 25 грн.

Строк дії відповідного запобіжного заходу та покладених на ОСОБА_3 обов"язків фактично припинився через 60 днів з моменту його застосування, нових ухвал про продовження чи застосування іншого запобіжного заходу ані слідчий суддя, ані суд не постановляв.

Підозрюваний, а потім обвинувачений сумлінно виконував усі покладені на нього слідчим суддею процесуальні обов`язки протягом усього часу судового розгляду (понад 10 років).

Жодних порушень підозрюваним та обвинуваченим не допущено.

Мета застави - забезпечення виконання процесуальних обов`язків - повністю досягнута.

Ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, а стороною обвинувачення не заявлено жодного клопотання про їх наявність чи продовження дії будь-якого запобіжного заходу.

Суд неодноразово залишав питання повернення застави невирішеним, без постановлення процесуальної ухвали, що прямо суперечить вимогам статті 372 КПК України.

Відповідно до ч.11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Таким чином, внаслідок припинення дії запобіжного заходу наявні всі законні підстави для повернення застави, а подальше невирішення та затягування цього питання судом створює процесуальну невизначеність та порушує принцип справедливого судового розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Сторона захисту вважає, що на даний час зникли ризики, у зв`язку з якими було застосовано заставу, оскільки матеріали кримінального провадження знаходяться на стадії повторного судового розгляду в суді першої інстанції, від органу досудового розслідування чи суду ОСОБА_3 не переховувався, відсутні будь-які дані щодо впливу обвинуваченого на свідків чи перешкоджанню судового розгляду кримінального провадження.

Крім того, слід взяти до уваги наступні факти: відсутність у обвинуваченого судимостей та відомостей щодо притягнення його до кримінальної, адміністративної відповідальності; сприяння органу досудового розслідування у встановленні дійсних обставин справи, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні; належну процесуальну поведінку обвинуваченого; виконання ним усіх визначених судом обов`язків, готовність давати суду покази під час розгляду справи по суті.

Також, сторона захисту вважає, що під час вирішення питання про зміну запобіжного заходу слід врахувати значну тривалість кримінального провадження, яка не може виправдовувати такий ступінь втручання у права людини, зменшення ризиків з плином часу. З моменту внесення застави минуло понад 10 років. Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у зобов`язанні обвинуваченого виконувати покладені на нього судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

З огляду на вищевкиладене, зважаючи на відсутність ризиків, у зв`язку з існуванням яких було застосовано заставу, значну тривалість кримінального провадження, існують обгрунтовані підстави змінити ОСОБА_3 запобіжний захід із застави на особисте зобов`язання та повернути заставодавцю суму внесеної застави.

Обвинувачений та його захисник клопотання підтримали, покликаючись на викладені у клопотанні обставини, просять суд його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника заперечив суду пояснив, що саме такий запобіжний захід є дієвим для забезпечення виконання обов`язків обвинуваченого, тому не має підстав для його зміни.

Потерпілий у судове засідання не прибув, подав заяву про подальший розгляд справи без його участі.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 18.05.2015 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави в розмірі 80 мінімальних розмірів заробітної плати. В разі внесення застави на ОСОБА_3 покладено такі обов`язки: прибувати за першою вимогою до службової особи на визначений нею час, не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання або роботи, докласти зусиль для пошуку роботи (Т.4 а.к.п. 1-2).

20.05.2015 року ОСОБА_3 звільнено з-під варти у зв`язку із сплатою застави в розмірі 97 440 грн. на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України у Львівській області (Т.4 а.к.п. 3).

У зв`язку з цим, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 не продовжувався, оскільки відносно нього діє альтернативний запобіжний захід у виді застави, який не є строковим, тому не потребує продовження. Застава є запобіжним заходом, який забезпечує виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки розгляд кримінального провадження триває.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1-2 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Частиною 8 ст.182 КПК України передбачено, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Відповідно до частини 11 ст. 182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Згідно положень ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на особисте зобов`язання відносно обвинуваченого та повернення застави, суд враховує наступне.

Обвинувачений ОСОБА_3 має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, раніше не судимий, проте обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.4 ст.190 КК України (в редакції станом на 2015 рік), за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому встановлені раніше ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, в тому числі ризик ухилитися від суду, є цілком ймовірними.

Мета і обставини, що були підставою для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави є й надалі актуальними, виконання обвинуваченим ОСОБА_3 в належний спосіб своїх процесуальних обов`язків не спростовує наявність ризиків визначених ч.1 ст.177 КПК України, а якраз навпаки доводить дієвість застосованого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

З системного аналізу норм ст. 203, ч.5 ст. 194, ч.2 ст. 196, ч.11 ст. 182 КПК України вбачається, що застава як запобіжний захід не обмежена строками, в тому числі строками обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, розгляд кримінального провадження триває, дія запобіжного заходу не припинена, стороною захисту не наведено обставин, які б спростовували існування ризиків, що стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, тому відсутні підстави для задоволення клопотання захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на особисте зобов`язання та повернення застави.

Керуючись статтями ст.ст.177-179, 182, 194, 201, 331, 372, 376 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 на особисте зобов`язання та повернення застави відмовити.

Повний текст ухвали буде оголошено 11.12.2025 о 09.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1