Справа № 364/976/25
Провадження № 1-кп/364/59/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2025 Володарський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

представника Білоцерківського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області ОСОБА_6 (у засіданні 08.12.2025),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Володарського районного суду Київської області в селищі Володарка Білоцерківського району Київської області за обвинувальним актом кримінальне провадження, внесене 22.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264, відносно обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Матвіїха Володарського району Київської області, освіта середня професійна, офіційно не працює, військовослужбовець за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», розлучений, має на утриманні малолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 на порушення вимог статті 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно в період з 13.01.2025 до 21.08.2025, перебуваючи по місцю проживання своєї колишньої дружини, що за адресою: АДРЕСА_1 , та по місцю свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , систематично вчиняв по відношенню до своєї дружини (колишньої дружини) ОСОБА_5 психологічне насильство, яке виражалося у словесних образах, погрозах фізичною розправою, висловлюваннях нецензурною лайкою в її бік, приниженні її честі і гідності, що призвело до психологічних страждань останньої та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

Так, 13.01.2025 о 16:21 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме: в будинку, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: погрожував фізичною розправою, вживав нецензурну лексику, ображав, внаслідок чого завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення (далі КУпАП).

Також 24.01.2025 о 09:00 ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку, що по АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, зокрема, дії психологічного характеру щодо своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: погрожував, вимикав світло, Інтернет, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 173-2 КУпАП.

За вчинення наведених фактів, що мали місце 13.01.2025 та 24.01.2025, ОСОБА_4 04.02.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 КУпАП.

Крім цього, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 11.02.2025 о 19:30, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, а саме: в будинку що по АДРЕСА_1 , повторно вчинив дії психологічного характеру стосовно своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме: погрожував фізичною розправою, вживав нецензурну лексику, ображав, чим вчинив психологічне насильство щодо останньої, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

Також, 20.02.2025 о 19:40 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання в будинку по АДРЕСА_1 , словесно погрожував та нецензурно ображав свою колишню дружину ОСОБА_5 , чим повторно вчинив психологічне насильство щодо останньої, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

За вчинення наведених факти, що мали місце 11.02.2025 та 20.02.2025, ОСОБА_4 18.03.2025 був притягнутий до адміністративної відповідальності за частиною третьою статті 173-2 КУпАП.

Окрім зазначеного вище, 21.08.2025 об 11:30 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання колишньої дружини ОСОБА_5 , а саме: в будинку, що по АДРЕСА_1 , висловлювався нецензурною лексикою в бік останньої, принижував її гідність, чим вчинив психологічне насильство щодо потерпілої ОСОБА_5 .

Отже, ОСОБА_4 умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_5 , що призвело до негативних змін в її психоемоційному стані (тривала напруга, підвищена тривожність, плаксивість, погіршений настрій, фіксованість на прикрих спогадах та негативних аспектах стосунків з колишнім чоловіком, почуття приниженої гідності, беззахисності, безвиході, невпевненості в собі та власному майбутньому, страхах за власне життя і здоров`я своїх дітей), що негативно впливає на її соціальне функціонування та погіршує якість її поточного життя.

Допитаний у судовому засіданні 08.12.2025 обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, за обставин, правильно, на його думку, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, фактичні обставини справи і зібрані по ньому докази не заперечує, не оспорює.

По суті обвинувачення та заданих запитань обвинувачений ОСОБА_4 пояснив, що станом на зараз з потерпілою примирились, як таких причин конфлікту немає, спілкується і проводить час з дитиною, допомагає фінансово. У шлюбі вони перебували з 2021 до 2024 роки, спільно проживали до грудня 2024 року за адресою місця проживання потерпілої, потім він проживав по АДРЕСА_1 . Притягався до адміністративної відповідальності за домашнє насильство тричі (точно не пам`ятає), штраф платив двічі. Востаннє конфлікт був у серпні цього року (посварились, поштовхались).

Також обвинувачений просив суд суворо не карати, він чесно кається, висновки зробив, більше такого не повториться, вибачився перед потерпілою, зазначив, що вони примирились.

Потерпіла ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , розлучена, має на утриманні двох дітей (молодша є спільною дитиною з обвинуваченим), у судовому засіданні також ствердила обставини кримінального правопорушення, зазначені в обвинувальному акті, пояснивши, що відносини з колишнім чоловіком (обвинуваченим) не є дружніми, але вже і не ворожі, шлюб розірвали у 2024 році, були одружені з 2021 року, є спільна дитина. Обвинувачений вчиняв домашнє насильство відносно неї десь разів п`ять, приходив додому до неї, нецензурно виражався, стукав по вікнах. На тепер претензій немає, вважає, що обвинувачений не потребує ізоляції від суспільства. Поліцію викликала завжди з дому (вул. Центральна), але останні два рази, коли поліція приїздила, він вже був за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 .

Суд, заслухавши думки присутніх учасників судового провадження, аналізуючи надані в судовому засіданні показання, дійшов висновку, що ці показання є логічними і послідовними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту істотних для даного кримінального провадження обставин вчинення кримінального правопорушення, добровільності та щирості їх позицій.

Тому, беручи до уваги, що обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, ствердив обставини, викладені в обвинувальному акті, з`ясувавши, що він та потерпіла правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження, що немає сумнівів у добровільності і щирості їх позицій, роз`яснивши обмеження права оскаржити визнані ними обставини в апеляційному порядку, заслухавши думки присутніх у судовому засіданні учасників судового провадження, суд на підставі частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визнав недоцільним досліджувати докази стосовно обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Зважаючи на усе наведене та даючи правову оцінку діям обвинуваченого, суд вважає доведеним вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо подружжя (колишнього подружжя), що призводить до психологічних страждань, і кваліфікує такі дії за статтею 126-1 КК України.

Питання про призначення обвинуваченому покарання суд вирішує, керуючись вимогами статей 50, 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (зі змінами), правовими позиціями Верховного Суду.

Так, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, виходячи з принципів справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо розміру призначеного покарання, завданням якого є виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки вищезазначених обставин, що впливають на покарання, а її реалізація становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість виправлення засудженого (постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 127/16102/23).

Досліджуючи дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 згідно з долученими прокурором доказами, судом встановлено, що він є громадянином України, народився 27.05.1983 у селі Матвіїха Володарського району Київської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , за місцем проживання характеризується нейтрально як розлучений, є військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», має на своєму утриманні малолітню доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (проживає з матір`ю потерпілою ОСОБА_5 ), раніше був судимий, однак за станом на тепер покарання відбуті, судимості погашені (а.п. ), що анулює всі кримінально-правові та загальноправові наслідки засудження і призначення покарання (зокрема, постанова Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 21.08.2024 у справі № 127/16102/23), а тому не береться до уваги судом.

Також суд не бере до уваги як неналежний доказ, що не містить підтвердження існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню (стаття 85 КПК України) доповідь по факту самовільного залишення обвинуваченим військової частини від 17.05.2024 через відсутність доказів щодо притягнення його за цим фактом до передбаченої законом відповідальності із встановленням (доведенням) вини у вчиненні такого правопорушення.

Також прокурором долучено відповідні протоколи і постанови суду у справах про адміністративні правопорушення для підтвердження зазначених в обвинувальному акті даних щодо місць вчинення правопорушень.

Передбачених статтею 67 КК України обставин, що обтяжують обвинуваченому покарання, органом досудового розслідування і судом не встановлено.

До обставин, які згідно зі статтею 66 КК України пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено в обвинувальному акті та прокурором у судовому засіданні, а також підтверджується наданими обвинуваченим в суді показаннями, ставленням до вчиненого.

Відповідно до статей 314-1, 368 КПК України, статті 9 Закону України «Про пробацію» суд, ухвалюючи вирок, бере до відома досудову доповідь, складену Білоцерківським районним сектором № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області 04.12.2025 на виконання ухвали суду від 26.11.2025.

Як вбачається із зазначеної досудової доповіді, ОСОБА_4 проживає разом зі своєю сестрою ОСОБА_8 у належному останній будинку за адресою: АДРЕСА_2 ; умови проживання хороші. До обвинувачення проходив військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частини НОМЕР_1 , але натепер вирішується питання його переходу з Національної гвардії до Збройних Сил України (з його слів), хоча з наказу від 16.05.2024 № 141 відомо, що обвинувачений самовільно залишив згадану військову частину. ОСОБА_4 підробляє (без документального підтвердження) трактористом, роботою задоволений, має стабільний заробіток. Освіта професійна технічна за спеціальністю столяр. Має достатньо коштів для задоволення своїх базових потреб та потреб своєї дочки, додаткових коштів не потребує. В азартні ігри не грає; алкогольні напої вживає рідко, раніше вживав часто, що призводило до вчинення адміністративних правопорушень. Після вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 не стає агресивним (з його слів), але коли його провокує, як він стверджує, колишня дружина, може не стриматися, тож алкоголь чинить помітний вплив на спосіб життя. Обставинами, які могли б потягнути за обвинуваченим вчинення насильницьких дій провокація його колишньої дружини, зауваження, може бути особиста образа, внаслідок чого він не може стримуватися, розмова переходить до сварок, що призводило до неодноразових правопорушень. Обставинами, які можуть стримувати його від вчинення насильницьких дій спокійна розмова з колишньою дружиною, без конфліктів, находити певний компроміс, хоча б заради дочки. Обвинувачений не проживає з особами, які раніше засуджувалися за кримінальні правопорушення; має багато друзів, які не мають на нього негативного впливу. До соціальних зав`язків він не байдужий. Стосунки між обвинуваченим та рідними хороші, ОСОБА_4 вибачився перед своєю колишньою дружиною. Свій вільний час проводить на свій розсуд, відпочиваючи і спілкуючись з рідними та друзями, допомагає сестрі з веденням домашнього господарства. Обвинувачений ОСОБА_4 не ідентифікує себе з кримінальною особистістю, у тому, що сталося звинувачує як себе, так і колишню дружину, мотивуючи виною обох сторін, шкодує за вчинене, відчуває сором, готовий до зміни, перш за все налагодити та підтримувати хороші відносини з колишньою дружиною заради спільного виховання дочки, влаштуватися на роботу офіційно, працювати, допомагати своїй дочці, щоб у неї склалося життя набагато краще ніж у нього.

Враховуючи попередній судимості обвинуваченого, рівень впливу історії правопорушень на протиправну поведінку оцінюється як високий.

Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як середні.

Органом пробації в досудовій доповіді зроблено висновок про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства за умови здійснення уповноваженим органом з питань пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, необхідних для попередження повторного правопорушення, зокрема: а) проходження інформаційних лекцій щодо недопущення вчинення нового злочину; залучення фахівців (психолога, нарколога) з метою формування та посилення мотивації до змін, підвищення рівня відповідальності, формування навичок конструктивного вирішення конфліктів.

У разі ухвалення судом рішення про звільнення від відбування від покарання орган з питань пробації вважає доцільним, окрім обов`язків, передбачених частиною першою статті 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені пунктами 2, 4 частиною третьою статті 76 КК України. А у випадку призначення судом покарання у виді пробаційного нагляду окрім обов`язків, передбачених частиною другою статті 59-1 КК України, покласти на нього додатковий обов`язок, передбачений пунктом 4 частиною третьою статті 59-1 КК України, а саме: виконання заходів, передбачених пробаційною програмою «Подолання домашнього насильства». Проходження такої програми спрямоване на усвідомлення обвинуваченим наслідків вчиненого, подолання толерантності до насильницької поведінки, розвиток навичок ненасильницького вирішення конфліктів та підвищення рівня особистої відповідальності.

Враховуючи усе викладене та беручи до уваги, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд дійшов до таких висновків.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує вчинення ним нетяжкого злочину за визначенням статті 12 КК України, бере до уваги особу винного, який на тепер не має незнятих та/або непогашених судимості, є військовослужбовцем Збройних Сил України, не має негативних характеристик за місцем проживання, визнав повністю свою вину, кається у вчиненому, помирився з потерпілою, підтримує з нею зв`язки, так само спілкується з їх спільною дитиною, проводить з нею час, допомагає фінансового, відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих покарання обставин, надання суду правдивих та послідовних показів, тому його поведінка і спосіб життя свідчать, що він може і бажає стати на шлях виправлення, що дозволяє суду призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.

З огляду на наведене вище та враховуючи пропозиції уповноваженого органу з питань пробації, суд дійшов до висновку про доцільність призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду на мінімальний строк, передбачений санкцією статті 126-1 КК України.

На переконання суду, таке покарання обвинуваченому ОСОБА_4 буде достатнім для його виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Призначення обвинуваченому інших видів покарання суд вважає недоцільним. Зокрема, призначення йому покарання у виді громадських робіт суперечить положенням частини третьої статті 56 КК України, оскільки обвинувачений є військовослужбовцем, а підстав для призначення покарання у виді обмеження або позбавлення волі суд також не вбачає з огляду на відсутність жодних обтяжувальних обставин, визнання обвинуваченим вини і щире каяття, налагодження стосунків з колишньою дружиною, спілкування з дитиною, що, на переконання суду, вимагає застосування до нього пробаційних програм, а не ізоляцію від суспільства.

Крім того враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 не становить собою суспільної небезпеки, не ухилявся від викликів до суду без поважних причин, а міра покарання, яка йому призначається, не пов`язана з ізоляцією від суспільства, тому суд за таких обставин вважає недоцільним обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Майнової шкоди не завдано. Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтею 126-1 КК України, статтями 369-371, 373, 374, 392-395, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені пунктами 1-3 частини другої, пунктом 4 частини третьої статті 59-1 Кримінального кодексу України, а саме:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Обчислювати строк покарання у виді пробаційного нагляду з дня постановки засудженого ОСОБА_4 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 , що у разі ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду він може бути притягнений до кримінальної відповідальності (стаття 389 Кримінального кодексу України, стаття 493 Кримінально-виконавчого кодексу України).

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирати.

Копії цього вироку негайно після проголошення вручити прокурору ОСОБА_3 , обвинуваченому ОСОБА_4 та потерпілій ОСОБА_5 , а після набрання вироком законної сили надіслати до Білоцерківського районного сектора № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області до відома та виконання.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Володарський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою статті 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1