Провадження № 1-кп/686/498/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0001756 від 01.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Польові Гринівці Хмельницького району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, військовослужбовця ЗС України, учасника бойових дій, маючого на утриманні малолітнього сина 2014 року народження, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,

встановив:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

31.05.2025 приблизно о 22 год. 55 хв. ОСОБА_5 , знаходячись поряд із будинком №6/2, що розташований по вул. Озерній у м. Хмельницькому, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, наніс удар кулаком руки по голові потерпілого ОСОБА_4 , який у той момент перебував навпроти ОСОБА_5 .

Внаслідок вищевказаних протиправних дій ОСОБА_5 умисно спричинив тілесне ушкодження потерпілому ОСОБА_4 у виді садна шкіри в скроневій ділянці голови зліва, яке за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, згідно із Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 16.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Закон України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Судом дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Психічне ставлення обвинуваченого до діяння, винним у вчиненні якого він визнається судом. Позиція сторони обвинувачення та захисту.

В суді обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, в якому йому пред`явлено обвинувачення, а саме в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків в минулому, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, заперечив та зазначив про те, що заподіяв ОСОБА_4 легке тілесне ушкодження не у зв`язку із складанням ОСОБА_4 адміністративного протоколу від 14.01.2025 за керування ОСОБА_5 транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, як це зазначено в обвинувальному акті, а на фоні раптово виниклих неприязних відносин внаслідок суперечки між ними. Про те, що ОСОБА_4 є працівником поліції йому на момент виникнення конфліктної ситуації та нанесення тілесного ушкодження відомо не було.

Сторона захисту за результатами судового розгляду просила суд перекваліфікувати дії обвинуваченого із ч. 2 ст. 345 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу.

Прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання в межах санкції статті, а саме у виді 2 років позбавлення волі. На підставі статті 58 КК України замість позбавлення волі призначити службове обмеження для військовослужбовців на строк 2 роки із відрахуванням в дохід держави двадцяти відсотків грошового забезпечення засудженого.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також обсяг доказів, які досліджувались судом на підтвердження пред`явленого обвинувачення

Судом постановлено здійснити дослідження доказів у повному обсязі.

Винуватість ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України повністю підтверджується безпосередньо дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

-Показаннями обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав те, що він, у зв`язку із наявністю психічних розладів внаслідок отриманих травм під час участі у бойових діях, має провали у пам`яті та не пам`ятає достеменно хронологію подій.

Разом з тим, вказав на те, що в січні 2025 року він приїхав разом із побратимами із сектору бойових дій, звідки вивозили поранених військовослужбовців. Після прибуття до м. Хмельницького, він разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 вживав алкогольні напої для зняття стресу. Після цього, ОСОБА_7 поїхав додому, однак по вул. Озерній в м. Хмельницький його зупинили працівники патрульної поліції та здійснювали відносно нього оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, у зв`язку із керуванням транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_7 зателефонував ОСОБА_5 та попросив приїхати забрати машину, оскільки йому заборонено сідати за кермо.

Як вказує ОСОБА_5 , після приїзду до місця зупинки ОСОБА_7 він очікував коли завершать оформлення матеріалів про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, на останнього, щоб забрати машину та відігнати її за місцем проживання ОСОБА_7 , яке знаходилось орієнтовно в 500 м. від місця зупинки.

Під час оформлення матеріалів ОСОБА_5 до працівників поліції не підходив, однак ОСОБА_7 звернувся до нього із фразою: «Сєрьога, дивись працівник поліції теж ОСОБА_8 … твій тьоска». У зв`язку із чим запам`ятав це ім`я. Після завершення оформлення правопорушення, ОСОБА_5 сів у свою машину та через пару хвилин на тій же вулиці Озерній його спинив інший екіпаж патрульної поліції з метою оформлення матеріалів у зв`язку із керуванням ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Із урахуванням того, що його міг бачити лише ОСОБА_4 (йому не відомий), саме він, на думку ОСОБА_5 , повідомив інший екіпаж патрульної поліції про необхідність зупинки його транспортного засобу з метою його перевірки на стан сп`яніння. Під час оформлення матеріалів відносно ОСОБА_5 за ст. 130 КУпАП він і передав привіт ОСОБА_9 , однак без жодної агресії чи погрози.

Як зазначає обвинувачений, він не пам`ятав і не впізнав би потерпілого через 5 місяців, а тому коли між ним і ОСОБА_4 виник конфлікт 31.05.2025 йому не було відомо про те, що це працівник поліції. ОСОБА_4 під час конфліктної ситуації не повідомляв та не попереджав ОСОБА_5 про те, що він є діючим працівником поліції. Також ОСОБА_4 не був у форменому одязі, що дало б змогу ідентифікувати останнього як працівника поліції.

Окремо зазначив, що ОСОБА_4 не складав відносно нього протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в січні 2025 року, як про це зазначено в обвинувальному акті.

З приводу подій 31.05.2025 обвинувачений ОСОБА_5 повідомив наступне.

Того дня він, ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 святкували його день народження та вживали алкогольні напої. Після святкування ОСОБА_12 розвозив всіх за місцем проживання, а тому поїхав у двір будинку по АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_7 . Раніше ОСОБА_5 там ніколи не був і цей двір йому взагалі не знайомий.

Орест розвозив всіх на темно-зеленому мікроавтобусі марки Volkswagen, з номерами на іноземній реєстрації. Із врахуванням того, що вони були у військовій формі, жителі указаного двору сприйняли їх як працівників ТЦК (в указаному дворі знаходиться гуртожиток).

На думку ОСОБА_5 , у зв`язку із цим до них підійшла дружина потерпілого ОСОБА_4 - ОСОБА_13 , і почала голосно висловлюватись некоректно в їх сторону. Після цього ОСОБА_5 пам`ятає, що він і його друзі вийшли з автобуса і між ними почалась суперечка, в ході якої він відійшов із потерпілим ОСОБА_4 в сторону до гаражів. Пригадує, що між ним та потерпілим була шарпанина, в ході якої він міг нанести удар ОСОБА_4 , оскільки внаслідок отриманих травм має психологічну нестабільність і запальний характер. Пригадує, що згодом його ОСОБА_10 забрав назад в автобус і вони поїхали. Інші обставини він не пригадує. Наступного дня прокинувся вдома, відчув біль у зап`ясті лівої руки, а також відмітив запах пива від одягу в якому він був одягнений. Інші обставини пригадати не зміг.

-Показаннями потерпілого.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 показав, що він 31.05.2025 у подвір`ї будинку за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своєю дружиною ОСОБА_13 та знайомими (сусідами) ОСОБА_14 і ОСОБА_15 відпочивали, під час чого вживали алкогольні напої. У вказаний день він не був при виконанні службових обов`язків, оскільки мав вихідний після чергування. Приблизно о 22 год. 55 хв. повз місце їх відпочинку на швидкості проїжджав транспортний засіб (бус) Volkswagen, темно зеленого кольору, на іноземній реєстрації, який різко зупинився та із пасажирського сидіння поруч із водієм вийшов обвинувачений ОСОБА_5 та сказав до нього, ОСОБА_4 : « ОСОБА_16 казав, що ми з тобою ще зустрінемося…». У цей же час із автомобіля вийшли решта пасажирів, які потерпілому раніше особисто знайомі не були, та почали нецензурно висловлюватися до ОСОБА_4 та інших осіб, які знаходилися з ними. Обвинувачений почав висловлювати претензії до потерпілого та між ними почалась шарпанина. В цей час ОСОБА_4 відповів ОСОБА_5 , що якщо у нього є якісь претензії до нього, то вони можуть самостійно поспілкуватися та запропонував відійти від місця знаходження в напрямку гаражного ряду, який знаходився неподалік багатоповерхівки. ОСОБА_5 погодився і вони прослідували до гаражів, які знаходились неподалік від місця, де відпочивав ОСОБА_4 .

Як показав ОСОБА_4 , він перед виникненням конфліктної ситуації вживав алкогольні напої зі своїм знайомим ОСОБА_14 , а саме випили на двох пляшку горілки ємністю 0,5 л та продовжили вживати на подвір`ї пиво. Можливо у зв`язку із цим він детально не пам`ятає всіх подій та змісту розмови, яка відбувалась між ним та обвинуваченим, однак в ході розмови ОСОБА_5 схопив його за кофту та наніс удар головою в область чола та переносиці, після чого почав наносити удари кулаком. У цей час його дружина та ОСОБА_15 почали кричати, щоб обвинувачений припинив свої протиправні дії, та ОСОБА_15 викликала поліцію, а також дружина зателефонувала до швидкої медичної допомоги. Знайомі обвинуваченого ОСОБА_5 забрали його від потерпілого та вони всі сіли у бус, на якому приїхали і мали намір поїхати з місця події. Потерпілий, з метою недопущення цього, та уникнення у такий спосіб останніми відповідальності за вчинені протиправні дії перегородив їм дорогу, однак водій підібрав на капот потерпілого і ще орієнтовно 200 м. провіз на капоті, після чого ОСОБА_4 з капоту транспортного засобу зістрибнув, а бус поїхав у невідомому напрямку. Стверджує, що наявні тілесні ушкодження отримав внаслідок нанесення побоїв ОСОБА_5 , а не внаслідок того, що його певну відстань везли на капоті автомобіля.

Як повідомив ОСОБА_4 , він поведінку ОСОБА_5 пов`язує зі здійсненням ним у минулому діяльності як працівника поліції з охорони громадського порядку, оскільки він складав протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_7 в січні 2025 року, а, в подальшому, тієї ж ночі, був складений протокол його колегами ОСОБА_17 та ОСОБА_18 відносно ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В ході допиту не зміг чітко вказати куди саме йому було нанесено удари обвинуваченим.

-Показаннями свідків.

Допитаний в якості свідка працівник патрульної поліції ОСОБА_18 повідомив про те, що в січні 2025 року був у складі екіпажу патрульної поліції, який оформляв матеріали справи про вчинення адміністративного правопорушення відносно громадянина ОСОБА_5 .

Як указує ОСОБА_18 , спочатку оформлялись матеріали на іншого водія, на кого саме йому не відомо. Складав указані матеріали справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_4 . У подальшому був зупинений командирським екіпажем ОСОБА_5 та оформлення матеріалів відносно нього здійснював їх екіпаж. Жодної агресії ОСОБА_5 під час оформлення матеріалів відносно нього не проявляв, у розмові просив передати привіт колезі ОСОБА_9 . Інші обставини справи ОСОБА_18 не відомі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_13 повідомила про те, що є дружиною потерпілого ОСОБА_4 31.05.2025 вона із чоловіком та сусідами ОСОБА_15 та ОСОБА_14 відмічали закінчення навчального року у них в квартирі, під час чого вживали алкогольні напої. Зокрема, її чоловік та ОСОБА_14 випили на двох пляшку горілки, об`ємом 0,5 л. В подальшому, вони вирішили вийти на вулицю на майданчик, де придбали та вживали ще пиво.

У цей період часу у них у дворі з`явився бус темно-зеленого кольору, який на великій швидкості їхав із відкритими вікнами. Із нього лунали крики, проїжджаючи повз них, указаний бус зупинився та особа на пасажирському сидінні біля водія викрикнула: «О, ОСОБА_9 , я ж казав, що ми з тобою ще зустрінемось». З буса вийшли чоловіки, які почали її утримувати (не давати можливості пройти до чоловіка). У цей час ОСОБА_5 відвів її чоловіка подалі до гаражів де почав наносити йому удари. Її подруга ОСОБА_15 , на прохання свідка, викликала поліцію та вона побігла розбороняти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_5 та його знайомі сіли назад в бус і намагались поїхати звідти. Однак її чоловік ОСОБА_4 вирішив зупинити транспортний засіб та став перед ним. Мікроавтобус рушив з місця на нього, та її чоловік застрибнув на капот цього транспортного засобу і ще орієнтовно 300 метрів проїхав на капоті, після чого автобус зупинився і він зістрибнув з нього. Із тілесних ушкоджень ОСОБА_4 пам`ятає справа на голові у скроневій частині зсадину, кров з носа та синець під лівим оком. Стверджує, що указаний бус умисно приїхав до них з метою помсти її чоловіку.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 повідомила про те, що є сусідкою потерпілого ОСОБА_4 та підтримує із його сім`єю дружні відносини. Після святкування у квартирі Пронаків закінчення навчального року, ввечері 31.05.2025, приблизно о 21-22 годині, вони вийшли у двір будинку та взяли ще собі по пляшці пива, продовжували спілкуватися. У вказаний проміжок часу у двір заїхав бус на іноземній реєстрації (схожий на військовий), в якому знаходились чоловіки у формі. Вона, ОСОБА_15 , подумала, що це ТЦК їздить по дворах. Із указаного бусу чоловіки щось вигукували, один із них крикнув « ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , це ти? Ти мене пам`ятаєш?» після чого четверо чоловіків вийшли із буса і між ними та компанією свідка почалась словесна суперечка. Обвинувачений почав відводити ОСОБА_4 в сторону. Про що вони розмовляли свідок не чула. ОСОБА_13 почала кричати, що її чоловіка б`ють, та щоб свідок викликала поліцію. Подальші події ОСОБА_15 не бачила, оскільки здійснювала виклик поліції. Згодом побачила, що указаний бус намагався виїхати з двору, а на капоті автомобіля знаходився ОСОБА_4 . Згодом ОСОБА_4 повернувся, у нього були ушкодження носа, брови, переносиці.

Як вказує свідок, у обвинуваченого ОСОБА_5 було помутніння, він взагалі не чув що до нього звертаються.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 повідомив про те, що є сусідом ОСОБА_4 та ОСОБА_13 , з якими підтримує дружні відносини. 31.05.2025 їх сім`ї святкували закінчення навчального року, оскільки їх діти ходять в один клас. Під час святкування вживали алкогольні напої.

Під час перебування у дворі будинку він, його дружина, ОСОБА_4 та його дружина взяли собі по пляшці пива та продовжували спілкуватися. У вказаний проміжок часу у двір заїхав бус на іноземній реєстрації (схожий на військовий), в якому знаходились чоловіки у формі. Свідок подумав, що це працівники ТЦК. Мікроавтобус зупинився та з нього вийшли чоловіки та почали словесну суперечку із компанією свідка. Як вказує ОСОБА_14 , він намагався врегулювати конфлікт. Нецензурної лексики він не чув. ОСОБА_4 та обвинувачений відійшли в сторону та про щось емоційно спілкувались. Самої бійки свідок не бачив, оскільки залишився біля машини. Згодом побачив, що бус почав рух, а на ньому, вцепившись за капот, тримався ОСОБА_4 .

Через деякий час ОСОБА_4 повернувся, у нього текла кров з носа. Інших тілесних ушкоджень не бачив.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 повідомив про те, що перебуває із обвинуваченим у дружніх відносинах. 31.05.2025 він приїхав в м. Хмельницький та забрав автомобіль марки Volkswagen, н.з. НОМЕР_1 , із ремонту. В подальшому, свідок, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , а також ОСОБА_5 відмічали день народження останнього та вживали алкогольні напої. Він особисто не вживав, оскільки був за кермом автомобіля.

Після святкування свідок запропонував усіх розвести по домівках. Під час заїзду у двір будинку по АДРЕСА_2 , де проживав ОСОБА_10 , він випадково повернув не у той поворот та йому потрібно було розвернутись автомобілем, щоб виїхати. Біля сусіднього під`їзду знаходилась компанія потерпілого. Дружина потерпілого почала нецензурно висловлюватись у їх сторону, вважаючи, що вони працівники ТЦК. Згодом ОСОБА_13 підійшла до їх автомобіля, зі сторони пасажирського сидіння, та розмовляючи на підвищених тонах нахилилась до пасажирського сидіння, де сидів обвинувачений та випадково розлила на його одяг пиво. ОСОБА_5 одразу вийшов із автомобіля та між ними зав`язалась конфліктна ситуація. У цей час ОСОБА_10 , ОСОБА_7 вийшли також із автомобіля і між всіма почалась сварка. Про що сварились свідок достеменно не пам`ятає. Він у цей час розвертався на автомобілі, щоб виїжджати з двору.

Згодом всі почали сідати в машину та він намагався виїхати із двору. У цей час жінки компанії потерпілого почали шарпати автомобіль, а потерпілий застрибнув на капот і свідок нетривалий час (в стані шоку від подій, що стрімко розвивались) з ним проїхав дорогою на капоті, після чого він пригальмував, ОСОБА_4 зістрибнув з автомобіля і вони поїхали звідти. Обставин бійки не бачив. Конфлікт спровокувала дружина ОСОБА_4 , яка нецензурно почала висловлюватись в сторону їх компанії та виганяти із двору, оскільки вважала їх працівниками ТЦК.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 повідомив про те, що перебуває із обвинуваченим у дружніх відносинах. 31.05.2025 ОСОБА_5 приїхав у м. Хмельницький у звільнення та вони вирішили відсвяткувати його день народження. Ввечері того ж дня ОСОБА_12 розвозив їх по домівках, у зв`язку із чим заїхав у двір будинку по АДРЕСА_3 , де проживає свідок. Вони не могли попрощатись, оскільки давно не бачились і голосно спілкувались.

У цей час до автомобіля підійшла дружина потерпілого ОСОБА_13 з пивом та почала висловлювати претензії, що ми тут їздимо та випадково облила пивом ОСОБА_5 , внаслідок чого між ними розпочався конфлікт. Оскільки ОСОБА_5 за своїм характером та внаслідок отриманих травм має запальний характер, він почав агресивно реагувати на цю подію. Згодом ОСОБА_5 відвів в напрямку гаражів потерпілий ОСОБА_4 та вони про щось емоційно розмовляли та між ними почалась шарпанина. У подальшому, свідок пішов їх розбороняти, бо шарпанина переросла у бійку. Він відвів ОСОБА_5 у машину, всі також сіли до машини і їх компанія намагалась поїхати звідти. У цей час ОСОБА_4 застрибнув на капот. Автомобіль зупинився і він з нього зліз, компанія потерпілих намагалась їх догнати, і вони, з метою уникнення подальшого конфлікту, поїхали з місця події. ОСОБА_7 не пам`ятає хто на нього складав протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП і чи це був ОСОБА_4 , оскільки пройшов тривалий проміжок часу. Про те, що це був ОСОБА_4 йому відомо не було, а дізнався про це лише після розслідування у кримінальному провадженні.

Допитана в якості свідка ОСОБА_20 повідомила про те, що вона 31.05.2025 під час перебування на балконі своєї квартири, яка розташовується на 9 поверсі будинку, частково бачила конфлікт, що виник між компанією потерпілого та компанією військових. Що стало причиною конфліктної ситуації вона не бачила. Безпосередньо спостерігала, як всі між собою сварилися та викрикували. Самої бійки не бачила. Потім невідомий їй чоловік пішов із ОСОБА_4 в сторону гаражів, куди через нетривалий час побігли інші їх розбороняти. Вся конфліктна ситуація тривала орієнтовно 5 хв. Інші обставини події їй не відомі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повідомив про те, що 31.05.2025 його, ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ОСОБА_21 розвозив по домівках. Оскільки свідок був у нетверезому стані деталей події не пам`ятає. Під час перебування у дворі будинку по АДРЕСА_2 , до них підійшла жінка, яка висловлювалась агресивно в їх сторону та розлила пиво на ОСОБА_5 . Оскільки останній має запальний характер, між ними раптово виник конфлікт, під час якого ОСОБА_5 із потерпілим відійшли в сторону. Про що вони розмовляли свідок не чув, однак між ними почалась шарпанина, і він разом із товаришами пішли їх розбороняти. В подальшому всі сіли у машину та намагались поїхати, однак потерпілий застрибнув на капот. Його ще декілька метрів провезли на капоті автомобіля і він зістрибнув. Про те, що ОСОБА_4 є працівником поліції йому відомо не було. Під час сварки він не попереджав про це. Зустріч, як і конфліктна ситуація, була випадковою.

-Відомостями із документів.

Відомостями із протоколу огляду місця події від 01.06.2025, в додатку з ілюстративними фототаблицями, відповідно до якого зафіксовано місце вчинення кримінального правопорушення. В ході огляду предметів та слідів вчинення кримінального правопорушення не виявлено.

Відомостями із протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 01.06.2025, відповідно до якого потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 31.05.2025 приблизно о 23 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та носа у зв`язку із виконанням ОСОБА_4 службових обов`язків працівника правоохоронного органу в минулому. Тілесні ушкодження були завдані шляхом нанесення 4 ударів головою. В додатку міститься копія посвідчення на ім`я капрала поліції ОСОБА_4 . Указаними відомостями підтверджується спосіб спричинення тілесних ушкоджень, встановлено особу, яка їх нанесла, а також підтверджується факт того, що ОСОБА_4 є працівником правоохоронного органу.

Відомостями із протоколу огляду документа від 02.06.2025. Об`єктом огляду була довідка №315 КП «Хмельницька міська лікарня», а також протокол КТ КП «Хмельницька міська лікарня». Указаними документами зафіксовано факт звернення ОСОБА_4 до медичного закладу з метою фіксації травм отриманих внаслідок вчинення відносно нього кримінального правопорушення. Зі змісту документів слідує, що 01.06.2025 о 01 год. 10 хв. здійснено огляд ОСОБА_4 у травмпункті КП «Хмельницька міська лікарня». Діагноз: забій м`яких тканин голови, носа. Від здачі крові на вміст алкоголю останній відмовився.

Відомостями із протоколу проведення слідчого експерименту, а також відомостями із відеофайлу, який міститься на оптичному диску DVD-R (додаток до протоколу), відповідно до яких потерпілий ОСОБА_4 вказав на обставини нанесення йому тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення, зокрема: 1 удар обвинувачений наніс головою в область чола та носу потерпілого, в подальшому, 1 удар кулаком в скроневу ліву частину голови та ще 2 удари в голову потерпілого, зафіксовано порядок проведення указаної слідчої дії.

Відомостями із витягу із системи «Адмінпротокол БДР», відповідно до змісту якого 14.01.2025 о 02 год. 51 хв. відносно ОСОБА_5 складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №220442 за ч.1 ст. 130 КУпАП. Уповноважена особа, яка склала протокол - ОСОБА_17 .

Відомостями із протоколу тимчасового доступу до документів від 23.06.2025, у додатку із копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 220442 та постановою суду від 28.01.2025, відповідно до змісту яких зафіксовано проведення процесуальної дії щодо тимчасового доступу до матеріалів справи із отриманням копій протоколу про вчинене адміністративне правопорушення та постанови про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_5 за вчинення адміністративного правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладення стягнення у виді штрафу з позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Відомостями із протоколу огляду оптичного DVD-R диску у додатку із оптичним DVD-R диском, на якому містяться відеозаписи із нагрудних відео реєстраторів працівників поліції під час складання 14.01.2025 протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 працівником патрульної поліції ОСОБА_17 . Із досліджених в судовому засіданні відеозаписів слідує, що під час оформлення відносно ОСОБА_5 матеріалів справи про адміністративне правопорушення, останній повідомив працівникам поліції, що він знає, що його зупинили «по наводці» та просив передати привіт від нього працівникові поліції «Сєрьожі» (відеозапис із 1 нагрудної камери на відтинку запису 1 год. 54 хв., відеозапис із 2 нагрудної камери на відтинку запису 1 год. 40 хв.).

Відомостями із протоколу огляду транспортного засобу, у додатку із ілюстративними таблицями та копією реєстраційних даних на транспортний засіб, відповідно до змісту яких предметом огляду був транспортний засіб марки Volkswagen, зеленого кольору, н.з. НОМЕР_1 , який належить в/ч НОМЕР_2 , та яким 31.05.2025 до місця вчинення кримінального правопорушення приїхав ОСОБА_5 .

Відомостями із протоколу огляду документу, у додатку із оптичним носієм інформації DVD-R диском, на якому зафіксовано телефонну розмову із оператором лінії «102», відповідно до змісту яких о 22 год. 54 хв. 31.05.2025 ОСОБА_15 та о 23 год. 13 хв. 31.05.2025 ОСОБА_13 здійснили телефонні дзвінки на лінію «102» та повідомили про побиття ОСОБА_4 , а також о 00 год. 12 хв. 01.06.2025 зафіксовано телефонний дзвінок до оператора лінії «103» із повідомлення про побиття ОСОБА_4 .

Відомостями із копії витягу із наказу № 1683 о/с від 12.12.202, а також із копії графіку чергувань батальйону УПП в Хмельницькій області ДПП на травень 2025 року, відповідно до змісту яких ОСОБА_4 прийнято на службу в поліції за конкурсом та призначено з 12.12.2023 поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону, присвоївши поліцейське звання рядового поліції, закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0209383. Зі змісту графіку чергувань на травень 2025 року встановлено, що ОСОБА_4 31.05.2025 мав день відпочинку після нічного чергування з 30.05.2025 на 31.05.2025.

Відомостями із висновку службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень поліцейським взводу №2 роти №4 батальйону Управління патрульної поліції в Хмельницькій області ДПП капралом поліції ОСОБА_4 під час події, що відбулась 31.05.2025. Відповідно до якого встановлено, що за результатами службового розслідування за фактом отримання тілесних ушкоджень в діях поліцейського ОСОБА_4 під час події, яка відбулась 31.05.2025 за адресою: м. Хмельницький, вул. Озерна, 6/2а, порушень дисципліни, які би призвели до отримання останнім тілесних ушкоджень, не встановлено.

Відомостями із протоколу огляду документу, у додатку із оптичним носієм інформації DVD-R диском, на якому містяться відеофайли запису подій із нагрудних відео реєстраторів працівників поліції, які прибули на місце події 31.05.2025. Зокрема, при перегляді указаних відеозаписів встановлено показання свідка ОСОБА_13 та потерпілого ОСОБА_4 щодо обставин події, які узгоджуються із їх показами, які надані в судовому засіданні.

Відомостями із протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 20.06.2025. Відповідно до якого здійснено вилучення архівних відеозаписів із камер відеоспостереження, що встановлені на гаражному приміщенні № НОМЕР_3 , що знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Озерна, 6/2, та на яких зафіксовано обставини нанесення тілесного ушкодження 31.05.2025 ОСОБА_4 .

Відомостями із протоколу огляду документу від 20.06.2025, у додатку із лазерним диском формату DVD-R, відповідно до якого здійснено огляд архівних записів з камер відеоспостереження, які розташовані на гаражному приміщенні №7 за адресою м. Хмельницький, вул. Озерна, 6/2. За результатами дослідження в судовому засіданні відеозаписів слідує, що 31.05.2025 о 22 год. 55 хв. двоє осіб чоловічої статті, один з яких замахується кулаком лівої руки та наносить удар іншій особі чоловічої статі. У подальшому між ними розпочинається штовханина під час якої обидві особи відійшли в ділянку, яка не оглядається камерою відеоспостереження.

Відомостями із протоколу про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 21.06.2025, відповідно до якого здійснено вилучення архівних відеозаписів із камер відеоспостереження, що встановлені на будинку, який знаходиться за адресою: м. Хмельницький, вул. Озерна, 6/2, та на яких зафіксовано обставини нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_4 31.05.2025.

Відомостями із протоколу огляду документу від 21.06.2025, у додатку із лазерним диском формату DVD-R, відповідно до якого здійснено огляд архівних записів з камер відеоспостереження, які розташовані на будинку, який знаходиться за адресою м. Хмельницький, вул. Озерна, 6/2а. Відповідно до указаного протоколу та досліджених в судовому засіданні відеозаписів слідує, що 31.05.2025 о 22 год. 55 хв. повз камери проходить дві особи чоловічої статті та дві особи жіночої статі. У подальшому між особами чоловічої статі зафіксована штовханина.

-Висновками експертів.

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи від 01.06.2025 №337, відповідно до якого зафіксовано характер наявних тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення у ОСОБА_4 станом на 01.06.2025. Зокрема, виявлено тілесне ушкодження у вигляді осадження шкіри в скроневій ділянці голови зліва, що могло утворитися від дії тупого предмету з обмежено контактуючою поверхнею, та за своїм характером відноситься до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно із Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом МОЗ України №6 від 16.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Судячи по стану загоєння тілесного ушкодження, воно може мати давність утворення не менше 12-ти годин до моменту початку проведення експертизи 01.06.2025, що не виключає можливості його утворення в час, що вказаний у постанові про призначення судово-медичної експертизи. Виставлені лікарями діагнози «Забій м`яких тканин носа» та «Струс головного мозку» не підтверджені об`єктивними відомостями та об`єктивною неврологічною симптоматикою, а тому не приймаються до уваги при встановлені ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Висновком експерта за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи від 06.06.2025 №415, відповідно до якого встановлено, що згідно даних проведеної первинної судово-медичної експертизи у ОСОБА_4 станом на 01.06.2025 виявлено тілесне ушкодження у вигляді осадження шкіри в скроневій ділянці голови зліва. В цілому механізм утворення тілесного ушкодження у ОСОБА_4 може відповідати його показам під час проведення з ним слідчого експерименту 06.06.2025.

Висновком експерта за результатами проведення судово-медичної експертизи від 06.06.2025 №402, відповідно до якого встановлено, що згідно даних судово-медичного обстеження у ОСОБА_5 станом на 01.06.2025 виявлені наступні тілесні ушкодження:

-крововилив м`яких тканин по передній поверхні на межі середньої та нижньої третини лівого передпліччя, що міг утворитися як від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, внаслідок удару, так і від дії тупого предмету, яким міг бути один із пальців рук внаслідок стискання, про що можуть свідчити його розмір, форма та локалізація;

-садно шкіри по задній поверхні лівого променево-зап`ястного суглобу, що могло утворитися дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею.

Перераховані вище тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень (що мають незначні скороминущі наслідки), згідно із Правилами судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 17.01.1995р. №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України».

Судячи по кольору та стану загоєння тілесних ушкоджень, вони можуть мати давність утворення не менше 12-ти годин до моменту початку проведення судово-медичної експертизи 01.06.2025, що не виключає можливості їх утворення в час, що вказаний в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

Висновком експерта за результатами проведення судово-психіатричної експертизи від 12.06.2025 № 450, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_5 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв органічний емоційно-лабільний розлад. Посттравматичний стресовий розлад. ОСОБА_5 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 усвідомлює свої дії та може керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

На підтвердження законності та обґрунтованості прийнятих слідчим у даному кримінальному провадженні процесуальних рішень, здійснених процесуальних дій, а також понесених процесуальних витрат, судом також було досліджено в судовому засіданні, в якості процесуальних документів, надані прокурором: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001756 від 01.06.2025, постанови про визнання документом від 01.06.2025, від 26.06.2025, заяву про дозвіл на огляд автомобіля Volkswagen, н.з. НОМЕР_1 , від 01.06.2025, розписку про отримання на зберігання автомобіля від 01.06.2025, запит № 54377-2025 від 01.06.2025, відповідь № 55326-2025 від 03.06.2025, постанови про визнання дисків документами від 09.06.2025, від 11.06.2025, від 20.06.2025, від 21.06.2025, постанови про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 20.06.2025, від 21.06.2025, ухвалу слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.06.2025 про надання тимчасового доступу до судової справи № 686/2113/25 стосовно розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 .

Указані документи не є джерелом доказів, однак у даному провадженні, із врахуванням його обставин, є доказом на підтвердження забезпечення гарантій прав обвинуваченого ОСОБА_5 процесуального характеру та дотримання у даному провадженні його загальних засад, принципу пропорційності, з метою досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України.

Мотивована оцінка доказів судом.

Наведені вище докази отримані у порядку, встановленому КПК України, підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема, подію кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, наслідки вчинення кримінального правопорушення) та інші обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відтак, в силу положень ст. 84, 85, 86 КПК України, є належними, допустимими, достовірними та у своїй сукупності достатніми доказами для ухвалення обвинувального вироку та доводять винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Дослідивши під час судового розгляду всі обставини кримінального провадження, оцінивши відповідно до ст. 94 КПК України кожний доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ухвалення обвинувального вироку), суд дійшов висновку про доведення під час судового розгляду винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Суд в основу обвинувального вироку, зокрема, покладає показання обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтвердив факт нанесення тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_4 31.05.2025 шляхом нанесення одного удару кулаком руки по голові потерпілого, спричинення внаслідок цього потерпілому ушкодження, яке встановлене за результатами проведення судово-медичної експертизи.

Також в основу вироку суд покладає показання потерпілого ОСОБА_4 , які частково узгоджуються із показаннями обвинуваченого, щодо обставин та механізму спричинення йому тілесного ушкодження шляхом нанесення удару обвинуваченим кулаком руки у скроневу частину його голови, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , які підтвердили наявність тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 після події, яка мала місце 31.05.2025.

Разом з тим, суд не враховує та виключає із обвинувачення формулювання щодо умисного спричинення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень шляхом нанесення не менше чотирьох ударів лобною ділянкою своєї голови та кулаками обох рук по голові та обличчі потерпілого ОСОБА_22 , оскільки такі не знайшли свого підтвердження за результатами судового розгляду та спростовуються дослідженим у судовому засіданні висновком судово-медичної експертизи від 01.06.2025 №337, відповідно до якого зафіксовано характер наявних тілесних ушкоджень та механізм їх нанесення у ОСОБА_4 станом на 01.06.2025.

Підстав для сумнівів щодо правдивості указаного висновку та його результатів у суду немає, оскільки останній є науково обґрунтованим та встановлює обставини, які є предметом доказування у кримінальному провадженні, а саме наявність у потерпілого ОСОБА_4 тілесного ушкодження у вигляді осадження шкіри в скроневій ділянці голови зліва, що могло утворитися від дії тупого предмету з обмежено контактуючою поверхнею, та за своїм характером відноситься до легкого тілесного ушкодження (що має незначні скороминущі наслідки).

Інших достовірних відомостей, які є джерелом доказів у кримінальному провадженні, щодо нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , їх кількості та локалізації у потерпілого, суду в ході розгляду справи не надано та, відповідно, судом не встановлено, що спростовує, у свою чергу, формулювання в цій частині в обвинувальному акті та підлягає виключенню із пред`явленого обвинувачення ОСОБА_5 .

Також указані обставини не підтверджуються показами допитаних у судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_20 .

Причин для обмови указаними свідками обвинуваченого ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_4 суд не знаходить.

З наведених вище підстав беруться до уваги неспростовані відомості, які зафіксовані камерами зовнішнього вуличного відеоспостереження, які у передбаченому КПК України порядку, отримані від їх власників, а саме із фасаду будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та на гаражному приміщенні № НОМЕР_3 за указаною адресою. За результатами дослідження яких суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме ОСОБА_5 наніс удар в скроневу частину голови зліва потерпілому ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останньому легке тілесне ушкодження у виді осадження шкіри.

Неспростовані висновки судово-медичних експертиз щодо наявності тілесних ушкоджень у потерпілого ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджують обставини нанесення тілесного ушкодження потерпілому, які викладені у обвинувальному акті та поза розумним сумнівом доводять вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, саме ОСОБА_5 .

Судом об`єктивно встановлено, що ОСОБА_5 вчинив відносно ОСОБА_4 умисне легке тілесне ушкодження.

Мотивування суду про перекваліфікацію діянь обвинуваченого.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 2 ст. 345 КК України, а саме як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків. Проте така кваліфікація не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду даного кримінального провадження.

Суд, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, приходить до висновку, що кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 345 КК України є помилковою, оскільки його умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, не доведений поза розумним сумнівом.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що конфліктна ситуація між ним та потерпілим виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Про те, що ОСОБА_23 являвся працівником поліції йому відомо не було. Також матеріалами справи не підтверджуються ті обставини, що ОСОБА_4 в минулому притягував обвинуваченого до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Покази обвинуваченого щодо його дій та відсутністю умислу на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків в минулому, повністю узгоджуються із показаннями допитаних в якості свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , які надали послідовні покази щодо обставин появи їх за адресою: АДРЕСА_3 , відсутності умислу помсти у ОСОБА_5 за дії ОСОБА_4 , як працівника поліції у минулому. Указані обставини, у тому числі, підтверджується дослідженими письмовими доказами у справі, які свідчать про те, що протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_5 в січні 2025 року складав ОСОБА_17 , а не ОСОБА_4 .

Крім цього, ОСОБА_4 не був при виконанні 31.05.2025, не носив формений одяг у вказану дату, який давав би можливість стороннім особам його ідентифікувати як працівника поліції, а також не повідомляв про те, що він являється працівником поліції під час конфліктної ситуації, яка виникла між його компанією та компанією обвинуваченого 31.05.2025.

Також показами свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_14 підтверджується те, що під час виникнення конфліктної ситуації між ними, вони сприйняли компанію ОСОБА_5 як працівників ТЦК та СП, які приїхали до них у двір проводити заходи із оповіщення населення, що, у свою чергу, викликало незадоволення у них та агресивну поведінку з боку свідка ОСОБА_13 , як зазначили у своїх показах свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 .

Правдивість указаних показів підтверджується зафіксованою аудіо розмовою між ОСОБА_15 та диспетчером лінії «102», під час якої свідок повідомляла, що працівники ТЦК намагаються побити ОСОБА_4 .

Суд критично оцінює покази ОСОБА_13 , що обвинувачений ОСОБА_5 умисно приїхав до їх будинку з метою помсти ОСОБА_4 , оскільки свідок є дружиною потерпілого, тобто зацікавленою особою у справі, а також її покази спростовуються матеріалами справи та показами свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 .

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведення винуватості особи тлумачаться на її користь.

Із пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» вбачається, що доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про кримінальне обвинувачення, всі сумніви щодо події кримінального правопорушення та винуватості особи у його вчиненні тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Суд зазначає, що при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою необхідно керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), що передбачає: "ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і обвинувачений є винним у його вчиненні. Це питання має бути вирішене на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи в цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення.

Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у версії обвинувачення був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити сукупність встановлених фактів, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Згідно зі ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Аналізуючи досліджені докази в сукупності, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод, суд, керуючись положеннями ч. 3 ст. 337 КПК України, вважає за необхідне вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення за ч. 2 ст. 345 КК України, зазначеного в обвинувальному акті за фактом умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення на ч.1 ст. 125 КК України (умисного легкого тілесного ушкодження), оскільки це покращує становище особи, відповідно до чинного законодавства.

Отже, оцінивши указані докази з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку, що винуватість ОСОБА_5 поза розумним сумнівом доведена саме в умисному легкому тілесному ушкодженні, у зв`язку з чим його дії необхідно перекваліфікувати із ч. 2 ст. 345 КК України на ч. 1 ст. 125 КК України.

Відповідно до закріпленої в ст. 17 КПК України презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, як загальної засади кримінального провадження, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

Європейський суд з прав людини у п. 150 рішення від 21.01.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

За змістом ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора. Саме сторона обвинувачення повинна доводити винуватість особи поза розумним сумнівом.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, суд повинен оцінювати докази на основі всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Так, 01.06.2025 стороною обвинувачення внесено відомості про кримінальне провадження № 0001756 за ч.2 ст.345 КК України.

Об`єктивна сторона складу цього злочину полягає у заподіянні побоїв, а також тілесних ушкоджень - легких, середньої тяжкості працівнику правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків. Злочин вважається закінченим з моменту заподіяння побоїв чи тілесних ушкоджень.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується тільки умисною виною. Крім того, для суб`єктивної сторони цього злочину характерним є прямий умисел, поєднаний зі спеціальним мотивом, а саме: нанесення працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень саме у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

Зокрема, у короткому викладі обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (витяг з ЄРДР), зазначено про те, що невстановлена особа розпочала словесну суперечку із поліцейським взводу №2 роти №4 УПП в Хмельницькій області капралом поліції ОСОБА_4 , та усвідомлюючи, що перед ним перебуває працівник правоохоронного органу, та у зв`язку із виконанням ОСОБА_4 своїх службових обов`язків, пов`язаних із охороною громадського порядку, умисно нанесла декілька ударів по голові та обличчі потерпілого, заподіявши ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забоїв м`яких тканин голови та носа.

Приймаючи дане рішення стороною обвинувачення не відображена об`єктивна та суб`єктивна сторона складу цього злочину, а саме не зазначено, що потерпілий ОСОБА_4 в момент нібито скоєного відносно нього кримінального правопорушення виконував будь-які службові обов`язки, пов`язані із несенням ним служби, як працівником правоохоронного органу, а лише констатовано факт, що тілесні ушкодження завдано співробітнику правоохоронних органів.

Так, при кваліфікації дій за ч.2 ст.345 КК України важливим є встановлення інтелектуального моменту умислу особи, а саме розуміння винним двох обов`язкових складових: по-перше, усвідомлення особою, що опір вчиняється саме працівникові правоохоронного органу; по-друге, усвідомлення, що такий працівник виконує покладені на нього законом функції.

Долучена стороною обвинувачення копія службового посвідчення на ім`я ОСОБА_4 не дає підстави вважати, що саме 31.05.2025 о 22:55 він виконував покладені на нього службові обов`язки. Навпаки, відповідно до досліджених у судовому засіданні документів слідує, що ОСОБА_4 31.05.2025 не перебував при виконанні службових обов`язків. Зокрема, згідно із матеріалами службового розслідування, а також відповідно до графіка несення служби на травень 2025 року поліцейський взводу №2 роти №4 БУПП в Хмельницькій області ДПП капрал поліції ОСОБА_4 . 31.05. перебував поза часом несення служби.

Аналізуючи показання допитаного в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_4 , суд зазначає, що в момент події ОСОБА_4 не перебував на службі, був одягнений у цивільний одяг (що не давало можливості його ідентифікувати як працівника поліції), при собі зброї не мав, що підтвердив в судовому засіданні. Крім того, на момент виникнення конфліктної ситуації перебував у стані алкогольного сп`яніння, не припинив протиправну діяльність (хуліганські дії) шляхом здійснення виклику поліцейського патруля для припинення правопорушення, а самостійно відвів ОСОБА_5 у неосвітлену частину двору (до гаражів), де між ними відбулась бійка.

Допитані в судовому засіданні свідки лише підтвердили обставину наявності у потерпілого ОСОБА_4 тілесного ушкодження після бійки із ОСОБА_5 . Водночас указані свідки не підтвердили, що ОСОБА_4 демонстрував обвинуваченому своє службове посвідчення до інциденту, або ж повідомляв про те, що є працівником поліції усно. Показам щодо усвідомлення ОСОБА_5 того, що ОСОБА_4 є працівником поліції, які надані потерпілим та його дружиною ОСОБА_13 суд надає у цій частині критичну оцінку, оскільки останні є зацікавленими особами у результатах розгляду справи, та такі свідчення є виключно суб`єктивними припущеннями указаних осіб.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У свою чергу, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях та всі сумніви щодо доведеності вини особи мають тлумачитися на її користь.

Показання обвинуваченого в частині того, що він дізнався про те, що ОСОБА_4 є співробітником поліції лише після бійки не спростовані достатніми належними та допустимими доказами, а тому мають тлумачитися на користь обвинуваченого в частині не доведення його вини в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, у тому числі і в минулому.

Суд, при оцінці тверджень ОСОБА_5 , що він не пригадує моменту нанесення тілесного ушкодження ОСОБА_4 , однак не виключає такої можливості, визнає указану обставину як часткове визнання вини у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Суд зауважує про те, що в ході судового розгляду не встановлено, а органом досудового розслідування належними та допустимими доказами не доведено те, що у обвинуваченого був прямий умисел на заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Отже, оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить їх достовірними, а вину обвинуваченого ОСОБА_5 доведеною в тому, що він за викладених в описовій частині вироку обставин вчинив умисне легке тілесне ушкодження, і кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, перекваліфіковуючи тим самим їх згідно пред`явленого обвинувачення із ч. 2 ст. 345 КК України.

Мотивування призначення покарання

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд, відповідно до вимог ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомості про особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують йому покарання.

Зокрема, суд приймає до уваги, що обвинувачений скоїв кримінальний проступок, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, є військовослужбовцем ЗС України (призваний на військову службу під час мобілізації), учасником бойових дій, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, має стійкі соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проходження військової служби, має захворювання, які пов`язані із проходженням військової служби.

Також суд враховує те, що відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 450 від 12.06.2025 ОСОБА_5 на період інкримінованого йому кримінального правопорушення виявляв органічний емоційно-лабільний розлад. Посттравматичний стресовий розлад. У вказаний період не в повній мірі усвідомлював свої дії та не повною мірою міг керувати ними. На момент проведення експертизи усвідомлює свої дії та може керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Із урахуванням указаних обставин, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення був у стані обмеженої осудності. Указана обставина враховується судом як пом`якшуюча обставина покарання порівняно із тим, яке було б призначене осудній особі за аналогічний злочин.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає стан обмеженої осудності обвинуваченого на момент вчинення кримінального проступку.

З урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого, всіх даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 та конкретних обставин справи, зокрема, наявності обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, позиції прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд приходить до висновку про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_5 за вчинене кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 125 КК України, покарання у виді штрафу в межах санкцій статті Особливої частини Кримінального Кодексу.

На думку суду таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень у майбутньому.

Рішення про відшкодування процесуальних витрат

Процесуальні витрати у справі, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався, підстав для його обрання судом не встановлено.

Рішення щодо речових доказів, документів та заходів забезпечення кримінального провадження

Речові докази у справі відсутні. Заходи забезпечення у кримінальному провадженні не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись статтями 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Початок строку відбування покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Документи, а саме:

-оригінал довідки КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради від 01.06.2025, протокол МКТ від 01.06.2025, які відповідно до постанови від 01.06.2025 визнано документами у кримінальн6ому провадженні та після проведення слідчих дій повернуті ОСОБА_4 - залишити за належністю останньому;

-належним чином завірені копії довідки №315 КП «Хмельницька міська лікарня» Хмельницької міської ради, виданої на ім`я ОСОБА_4 , протоколу МКТ на ім`я ОСОБА_4 від 01.06.2025, а також протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, постанови Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.01.2025 із судової справи № 686/2113/25, лазерний диск із записами з нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Хмельницькій області за 14.01.2025, лазерний диск із записами аудіо розмов, що проводились 31.05.2025 по спецлінії «102», лазерний диск із записами з нагрудних відеореєстраторів працівників УПП в Хмельницькій області за 31.05.2025-01.06.2025, лазерний диск із архівними записами з камер відеоспостереження, які розташовані на гаражному приміщенні №7 та на будинку за адресою: АДРЕСА_3 за 31.05.2025 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_24