07 січня 2026 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області Татарбунарського району, села Трапівка, українця, громадянина України, освіта неповна середня, одруженого, малолітніх дітей на утриманні не має, який проходив військову службу на посаді помічника гранатометника 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , м.т. НОМЕР_2 , раніше не судимого, -
- підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,
Слідчий СВ ВП №3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , в обґрунтування якого зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_3 НГУ ОСОБА_5 призначено на посаду помічника гранатометника 1-го взводу оперативного призначення 2-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4-го батальйону оперативного призначення у військовій частині НОМЕР_3 НГУ та він вважається таким, що приступив до виконання обов`язків за вказаною посадою.
Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.
Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.
Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.
Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.
25 квітня 2025 року ОСОБА_5 діючи умисно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а саме медичний пункт військової частини НОМЕР_3 НГУ, який розташовувався в населеному пункті АДРЕСА_2 , свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 21 травня 2025 року, а саме до моменту самостійного повернення до розташування військової частини НОМЕР_3 НГУ.
Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.5 ст.407 КК України самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.
30.09.2025 ОСОБА_5 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.
Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Висновки, про наявність ризиків, зазначених у клопотанні ґрунтуються на підставі зібраних даних про підозрюваного, що є підставою вважати останнього як особу, яка схильна перешкоджати своєчасності виконання чи прийняття слідчим процесуальних дій та рішень у розумні строки, як того вимагає, ст. 28 КПК України, та вчиняти інші кримінальні правопорушення, переховуватися від органів слідства та суду, незаконно впливати на свідків кримінального правопорушення.
Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 не можливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 407, 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою.
З урахуванням особистості підозрюваного, відомості, які характеризують підозрюваного, є підстави вважати, що інший запобіжний захід не зможе запобігти ризикам та не забезпечить виконання підозрюваним своїх обов`язків в повній мірі. Крім того, усвідомлюючи тяжкість попередніх вчинених ним діянь і те, що він буде притягнутий до відповідальності, що перебуваючи на волі останній може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення, переховуватися від органів досудового розслідування та слідства.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з наступних підстав:
- при обранні особистого зобов`язання та домашнього арешту підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, житла, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого. Однак враховуючи особу та можливість залишення місця мешкання, що він буде переховуватися від органів досудового розслідування.
- особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні. Відсутність таких осіб, а також враховуючи те, що сам ОСОБА_5 , може впливати на свідків, унеможливлює застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді застави.
24 грудня 2025 року, ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 січня 2026 року.
На даний час завершити досудове розслідування до закінчення дії ухвали про тримання під вартою від 24.12.2025 не виявляється можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно виконати наступне: скласти повідомлення про зміну раніше повідомлено підозри відносно ОСОБА_5 та погодити її з процесуальним прокурором у вказаному кримінальному провадженні; вручити підозрюваному ОСОБА_5 та його захиснику, повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри; виконати вимоги ст.290 КПК України з підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником; скласти обвинувальний акт, а також реєстр матеріалів досудового розслідування, які спрямувати до суду для розгляду.
На підставі викладеного, слідчий просить продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, тобто до 08.02.2026 року включно.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
В судовому засіданні підозрюваний не заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В судовому засіданні захисник підозрюваного заперечував проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вважає ризики не доведеними, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Розглянувши дане клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступне.
Ухвалою слідчого судді від 24.12.2025 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.01.2026 року, із визначенням застави у 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 121 120 гривень та покладенням після її внесення обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця проживання; повідомляти про зміну місця проживання та місця роботи слідчого, прокурора або суд; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Згідно ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.
Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до підозрюваного, слідчий суддя враховує наявність наведених у клопотанні та у судовому засіданні прокурором обставин, які підтверджені матеріалами кримінального провадження, та перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді про тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, його тяжкість та ступінь участі останнього у його вчиненні.
Матеріали клопотання містять достатньо даних для висновку про причетність ОСОБА_5 , до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення вже було перевірено слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу.
Згідно з позицією Європейського суду з прав людини у рішенні „Мюррей проти Сполученого Королівства, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати „обґрунтованим, залежить від усіх обставин справи, про що зазначено у рішенні «Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства».
Також слідчий суддя враховує встановлені в ході розгляду даного клопотання дані про особу підозрюваного, який раніше не засуджений, військовослужбовець, одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, та враховує його вік і стан здоров`я.
З огляду на винятковість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, виходить із сукупності обставин, встановлених в ході досудового розслідування, які характеризують високий ступінь суспільної небезпеки дій ОСОБА_5 в межах інкримінованого кримінального правопорушення, предмету його посягання.
Стороною обвинувачення надано достатньо доказів про те, що у даному кримінальному провадженні, у якому досудове розслідування триває, слідством проводяться відповідні слідчі дії, про які зазначено у клопотанні, з метою повного та всебічного встановлення всіх обставин кримінальних правопорушень, а також заходи, спрямовані на збирання всіх доказів.
З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, а також доказів та обставин, на які посилається слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу.
Стороною захисту в ході розгляду клопотання не спростовано існування вищезазначених ризиків та не надано жодних даних про їх зменшення з моменту застосування запобіжного заходу.
Разом з тим, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.
Вирішуючи клопотання, слідчий суддя враховує суспільну небезпеку інкримінованого ОСОБА_5 , кримінального правопорушення, шкідливість неправомірної поведінки для суспільства, усвідомлення її підозрюваним, та приходить до висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, у даному кримінальному провадженні.
Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді подальшого тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи останнього, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не наведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.
Під час розгляду клопотання не встановлено обставин, які б могли свідчити про непомірність визначеного розміру застави для підозрюваного.
Беручи до уваги, що під час розгляду клопотання встановлені обставини, що перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення строку тримання підозрюваного під вартою, не зменшилися ризики, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою, і відсутні підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який, клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
У зв`язку із зазначеним, слідчий суддя вважає за необхідне продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на умовах, визначених ухвалою слідчого судді від 24.12.2025 року, встановивши строк дії даної ухвали, виходячи з положень ст. 219 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 08.02.2026 року включно.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.177, 178, 183, 193-194, 199, 205 КПК України, слідчий суддя,-
Клопотання слідчого СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 08 лютого 2026 року включно, з можливістю внесення застави та покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у раніше визначеному розмірі та умовах встановлених ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 24.12.2025 року.
Встановити строк дії ухвали до 08 лютого 2026 року включно
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом пяти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1