Справа № 203/7989/25
Провадження № 1-кс/0203/4833/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.11.2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому засіданні в м. Дніпро скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 27.10.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 30013909, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України,

встановив:

03 листопада 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся ОСОБА_3 зі скаргою на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 30013909, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками складу кримінального право-порушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 17 липня 2025 року уповноваженою особою третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави та заяви ОСОБА_3 були внесені відомості до ЄРДР за № 30013909 за можливим фактом перевищення військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 влади, що полягало у відмові від переміщення ОСОБА_3 до іншої військової частини, всупереч висновку ВЛК, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні. Постановою слідчого від 27 жовтня 2025 року було відмовлено в залученні останнього в якості потерпілого у кримінальному провадженні. Посилаючись на те, що вказана постанова є безпідставною та необґрунтованою, скаржник просив скасувати останню.

Скаржник в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином.

Дослідивши доводи скарги та додані до неї документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначено перелік рішень, дій чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Під час розгляду скарги встановлено, що третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 30013909, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтави та заяви ОСОБА_3 , за можливим фактом перевищення військовими посадовими особами військової частини НОМЕР_1 влади, що полягало у відмові від переміщення ОСОБА_3 до іншої військової частини, всупереч висновку ВЛК.

В рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 було подано слідчому клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Постановою слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_5 від 27.10.2025 р. було відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні з посиланням на те, що під час досудового розслідування будь-яких належних, допустимих доказів, які б могли свідчити про наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що ОСОБА_3 завдано будь-яку шкоду не встановлено.

Згідно ч.ч.1-5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відмовляючи в залученні ОСОБА_3 в якості потерпілого у кримінальному провадженні, слідчий відповідне рішення належним чином не мотивував, не надав оцінки викладеним в заяві обставинам, зокрема, щодо спричинення ОСОБА_3 фізичної та майнової шкоди кримінальним правопорушенням.

Вказані обставини підлягали перевірці, зокрема шляхом допиту заявника, перевірки відповідних документів.

Для набуття статусу потерпілого достатньо подання заяви про вчинення щодо особи кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого, висновки про що викладені у постанові Верховного Суду у справі № 539/3185/17.

Розмір заподіяної шкоди або обставини її відсутності має встановлюватися під час досудового розслідування, проте слідчим не проводилися слідчі дії, спрямовані на встановлення цих обставин, зокрема, і причинно-наслідкового зв`язку між діянням (у разі якщо подія останнього буде встановлена) і шкодою (матеріальною та/або моральною) або його відсутність, обов`язковість доказування яких визначена п.3 ч.1 ст.91 КПК України, з огляду на те, що заявник з цих обставин безпосередньо не допитувався для перевірки викладеного у його заяві.

Відповідно, висновки слідчого в оскаржуваній постанові про те, що не отримано даних про спричинення ОСОБА_3 будь-якої шкоди є помилковими, тим паче, що будь-яких слідчий дій, спрямованих на встановлення відповідних обставин (зокрема, виду, розміру шкоди) слідчим не проводилося.

При таких обставинах, скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим підлягає частковому задоволенню, а постанова слідчого про відмову у визнанні потерпілим скасуванню.

Вимога скарги про зобов`язання слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим задоволенню не підлягає, оскільки суд не може зобов`язувати слідчого визнавати особу потерпілою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 26, 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 27.10.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 30013909, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України задовольнити частково.

Постанову слідчого третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, ОСОБА_4 від 27.10.2025 р. про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 30013909, відомості про яке внесено до ЄРДР 17.07.2025 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.426-1 КК України скасувати.

В решті скарги відмовити.

Ухвала набуває законної сили в порядку, передбаченому ст.532 КПК України.

Ухвала слідчого судді є остаточною та оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1