Справа №577/5956/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/701/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне поводження зі зброєю, бойовими припасами або вибуховими речовинами
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2025 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, вірмена, громадянина РФ, зареєстрований та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , з середньою освітою, перебуває у цивільному шлюбі, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , учасника бойових дій, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

з участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6

УСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 в якій він просить вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2025 змінити в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання та застосувати відносно нього ст.69 КК України і за ч. 1 ст. 263 КК України призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_6 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 06 серпня 2025 року до 11 серпня 2025 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 листопада 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

Строк покарання відраховувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.

За правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано у строк відбуття покарання час попереднього ув`язнення з 06 серпня 2025 до 11 серпня 2025 року, із розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено обраний запобіжний захід у виді застави, яку після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_9 у розмірі 60560 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 у прибуток держави процесуальні витрати за проведення експертиз зброї на загальну суму 15599,50 грн.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м.Суми від 13.08.2025, а долю речових доказів вирішено згідно ст. 100 КПК України.

В поданій апеляційній скарзі захисник, не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій обвинуваченого, вважає вирок суду надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_6 свою вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину. Крім цього, ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується виключно з позитивної сторони, про що свідчить характеристика з місця служби, має стійкі соціальні зв`язки, є учасником бойових дій та має відповідні нагороди. Він має намір і далі продовжувати військову службу, захищати Україну. З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_6 менш суворе покарання, не пов`язане з позбавленням волі. Захисник вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 за ч.1 ст. 263 КК України достатнім було б покарання у виді 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 69 КК України, та на підставі ст. 58 КК України покарання у виді позбавлення волі замінити на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як встановлено судом першої інстанції, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.05.2025 № 147 військовослужбовця ОСОБА_6 зараховано до списків особового складу зазначеної військової частини та призначено на посаду старшого сапера інженерно-саперного відділення піхотного батальйону і останній вважається таким, що з 23.05.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання обов`язків за посадою.

ОСОБА_6 у період часу з 25.02.2022 по 26.02.2025 року перебуваючи на території м. Конотоп (більш точного часу та місця не встановлено), віднайшов та заволодів автоматами АК-74 № НОМЕР_2 ; АК-74 № НОМЕР_3 та АКС- 74 № НОМЕР_4 , а також патронами калібру 5,45 мм у кількості 165 шт.

Після відшукання та заволодіння даними предметами ОСОБА_6 не передав їх до підрозділів військових частин ЗС України, органів поліції, жодних дозволів на подальше зберігання таких бойових припасів не отримував, а так само рішень уповноважених службових осіб на утримання такого майна для використання не мав, чим незаконно придбав зазначені предмети з метою їх подальшого незаконного перенесення, зберігання та збуту.

Натомість ОСОБА_10 маючи умисел на незаконне носіння та зберігання вогнепальної зброї та бойових припасів, діючи умисно, з порушенням вимог законодавства України, якими регламентується порядок поводження з вогнепальною зброєю і боєприпасами, у тому числі Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998 року, незаконно здійснив перенесення даних предметів, а саме у період часу з 25.02.2022 по 26.02.2025 (більш точний час в не встановлено) та переніс їх до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де почав незаконно, без передбаченого законом дозволу зберігати.

У подальшому, ОСОБА_6 на початку червня 2025 року, але не пізніше 17.06.2025 року, з метою особистого збагачення вирішив збути автомат АК-74 та патрони калібру 5,45 мм у кількості 75 шт., у зв`язку з чим запропонував своєму знайомому ОСОБА_11 придбати у нього вказану вище вогнепальну зброю та зазначені боєприпаси за ціною 51 000 грн., на що ОСОБА_11 погодився.

З вказаною метою, молодший сержант ОСОБА_6 та ОСОБА_11 домовились зустрітися 18.06.2025 близько о 08 год. 30 хв. на ставку «Рибгоспу» поблизу м. Конотоп, Сумської області.

18.06.2025 близько 08:30 годин ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою збуту зброї та бойових припасів, зустрівся з ОСОБА_11 , на ставку «Рибгоспу», що розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :07:021:055 поблизу м. Конотоп, Сумської області.

Молодший сержант ОСОБА_6 , маючи намір на збут зброї та бойових припасів - патронів калібру 5,45 мм, реалізуючи свій умисел, передав ОСОБА_11 автомат АК-74 № НОМЕР_2 споряджений одним магазином до нього, в якому знаходилося 30 патронів калібру 5,45 мм та 1 магазин до ручного кулемету Калашникова, в якому знаходилися 45 патронів калібру 5, 45 мм.

Після цього, ОСОБА_6 отримав від ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 51 000 гривень, (51 купюра номіналом по 1000 гривень), які були ввірені ОСОБА_11 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки вогнепальної зброї та бойових припасів.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_11 автоматичну зброю АК-74, який відповідно до висновку експерта Сумського НДЕКЦ №СЕ-19/119-25/10440-БЛ від 26.06.2025 є нарізною вогнепальною зброєю 5,45-мм автоматом АК-74 1986 року випуску, а також незаконно збув останньому 75 патронів калібру 5,45 мм., які відповідно до висновків експертів Сумського НДЕКЦ№СЕ-19/119-25/10031 -БЛ від 26.06.2025 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм. проміжними патронами з кулею зі сталевого осереддя до 5,45-мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС- 74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова (РПК-74, РПКС-74) й іншої зброї калібру 5,45x39 мм.

Не зупиняючись на вчиненому, ОСОБА_6 з метою особистого збагачення, вирішив також збути автомати АК-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , а також патрони калібру 5,45 мм у кількості 30 шт., у зв`язку з чим запропонував своєму знайомому ОСОБА_11 придбати у нього вказану вище вогнепальну зброю та зазначені боєприпаси за ціною 102 000 грн, на що останній погодився.

З вказаною метою, молодший сержант ОСОБА_6 та ОСОБА_11 домовились зустрітися 06.08.2025 близько о 13 год. 00 хв. по вул. Інтернатній в м. Конотоп, поблизу буд.131.

06.08.2025 близько 12:45 годин ОСОБА_6 , діючи умисно, з метою збуту вогнепальної зброї та бойових припасів, використовуючи транспортний засіб ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_5 , що на праві приватної власності належить ОСОБА_12 та перебуває в користуванні ОСОБА_6 , прибув на попередньо узгоджене місце де зустрівся з ОСОБА_11 .

Молодший сержант ОСОБА_6 , релізуючи злочинний умисел, діючи умисно, перевантажив з власного автомобіля ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_5 до автомобіля ОСОБА_11 ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_6 автомати АК-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 , в одному з магазинів до яких знаходилося 30 патронів калібру 5,45 мм

Після цього, ОСОБА_11 сів до автомобіля ОСОБА_6 - ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_5 та передав грошові кошти у сумі 102 000 гривень, які були ввірені ОСОБА_11 в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки вогнепальної зброї та бойових припасів.

Таким чином, молодший сержант ОСОБА_6 незаконно збув ОСОБА_11 автоматичну вогнепальну зброю - автомати АК-74 № НОМЕР_3 та АКС-74 № НОМЕР_4 , а також 30 патронів калібру 5,45 мм.

У подальшому, 06.08.2025 ОСОБА_11 добровільно видав працівникам поліції наступні речі: автомати АК-74 № НОМЕР_3 , АКС-74 № НОМЕР_4 та 30 патронів калібру 5,45 мм.

Відповідно до висновку експерта Сумського НДЕКЦ №СЕ-19/119-25/13126-БЛ від 07.08.2025, патрони калібру 5,45 мм у кількості 30 шт., виявлені та вилучені 06.08.2025 під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_6 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5.45 мм. проміжними патронами з кулею зі сталевого осереддя до 5,45- мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС-74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова (РПК-74, РПКС-74) й іншої зброї калібру 5,45x39 мм.

Відповідно до висновку експерта Сумського НДЕКЦ №СЕ-19 119-25/13277-БЛ від 27.08.2025, автомат АКС-74 № НОМЕР_4 виявлений та вилучений 06.08.2025 під час проведення оперативної закупки у ОСОБА_6 є нарізною вогнепальною зброєю 5,45-мм автоматом АКС-74 1988 року випуску.

Цього ж дня, в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 працівниками поліції виявлено та вилучено 60 патронів калібру 5,45 мм, які відповідно до висновку експерта №СЕ-19/119-25/13280-БЛ від 20.08.2025 є бойовими припасами до нарізної вогнепальної стрілецької зброї - 5,45 мм. проміжними патронами з кулею зі сталевого осереддя до 5,45-мм автоматів Калашникова (АК-74, АКС-74, АКС- 74У), 5,45-мм ручних кулеметів Калашникова (РПК-74, РПКС-74) й іншої зброї калібру 5,45x39 мм.

Такі дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконне придбання, носіння, зберігання та збут вогнепальної зброї та бойових припасів, без передбаченого законом дозволу.

Захисник та обвинувачений у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу та просили вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання, а саме застосувати відносно нього ст. 69 КК України та призначити покарання у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити його на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 рік з відрахуванням в дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_6 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 06 серпня 2025 року до 11 серпня 2025 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог апеляційної скарги захисника, просив вирок суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 , позицію прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів дійшла такого висновку.

Як убачається з вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченого та правильність правової кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 263 КК України як незаконного придбання, носіння, зберігання та збуту вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, не оскаржуються. Захисник просить вирок суду першої інстанції переглянути виключно в частині призначеного обвинуваченому покарання, вважаючи його надто суворим, та просить застосувати до нього положення ст. 69 КК України і замість 3 років позбавлення волі призначити обвинуваченому 1 рік позбавлення волі, а на підставі ст. 58 КК України замінити його на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік із відрахуванням у дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк призначеного ОСОБА_6 покарання зарахувати попереднє ув`язнення з 06 серпня 2025 року по 11 серпня 2025 року включно з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідають три дні службового обмеження для військовослужбовців.

А тому, за таких обставин, колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції в межах заявлених апелянтом вимог, що узгоджується з ч. 1 ст. 404 КПК України, та зазначає таке.

Однією з підстав для зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, згідно з ч. 2 ст. 409 КПК України, може бути невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Положеннями ст. 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання. При цьому, наявні обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Виходячи з положень ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання, повинно досягати мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так й іншими особами.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції повністю дотримався вимог кримінального та кримінального процесуального законодавства України щодо призначення покарання, підстав для застосування положень ст. 69 КК України в ході судового провадження не встановив та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах реальної ізоляції від суспільства з відбуванням покарання у виправній установі. За ч. 1 ст. 263 КК України суд призначив обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, з чим погоджується й колегія суддів та не вбачає підстав для зменшення обраного судом покарання, як того просила сторона захисту.

Так, відповідно до матеріалів кримінального провадження, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції врахував обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, за яке передбачено покарання до 7 років позбавлення волі, суспільну небезпечність вчиненого військовослужбовцем злочину, спрямованого на незаконне розповсюдження шляхом продажу зброї, з корисливих мотивів.

Також судом враховано і відомості про особу обвинуваченого, який є військовослужбовцем, раніше несудимий, є учасником бойових дій, має подяку за сумлінне виконання службових обов`язків, медаль Всеукраїнського об`єднання «Україна», згідно довідки військово-лікарської комісії від 04.02.2025, має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби, позитивно характеризується за місцем служби.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов висновку, з яким за встановлених обставин погоджується і колегія суддів, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, визначений санкцією ч.1 ст. 263 КК України, без застосування ст. 69, ст. 58 КК України, оскільки саме таке покарання відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й особі обвинуваченого та є обґрунтованим.

В апеляційній скарзі захисник просив вирок суду змінити, застосувати положення ст. 69 КК України та призначити обвинуваченому ОСОБА_6 замість 3 років позбавлення волі 1 рік позбавлення волі та на підставі ст. 58 КК України замінити його на покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік із відрахуванням у дохід держави 10 відсотків грошового забезпечення, оскільки обвинувачений свою вину у вчиненому визнав, проявив щиросердне розкаяння, активно сприяв у розкритті злочину, є учасником бойових дій, нагороджений за сумлінне виконання службових обов`язків, має незадовільний стан здоров`я через травми, отримані під час виконання бойових завдань, має намір продовжувати військову службу, позитивно характеризується.

Вивчивши матеріали кримінального провадження в сукупності з такими доводами апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають, оскільки перелічені апелянтом обставини вже враховані судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, та як наслідок з можливих 7 років позбавлення волі судом призначено 3 роки позбавлення волі, тобто мінімальний строк, визначений санкцією ч. 1 ст. 263 КК України.

Колегія суддів зазначає, що сам по собі факт наявності окремих пом`якшуючих обставин (визнання вини, каяття тощо) не є безумовною підставою для застосування ст. 69 КК України, оскільки суд має оцінювати їх у сукупності з характером діяння, мотивами його вчинення та наслідками.

Як судом першої інстанції, так і апеляційним судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем, усвідомлюючи підвищену суспільну небезпечність незаконного обігу зброї в умовах збройної агресії, умисно здійснював незаконний збут вогнепальної зброї та боєприпасів з корисливих мотивів, переслідуючи мету власного матеріального збагачення. Зазначені обставини свідчать про підвищений ступінь суспільної небезпечності вчиненого, що виключає можливість визнання таких обставин такими, що істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення у розумінні ст. 69 КК України.

Крім того, з огляду на те, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем, після відшукання та заволодіння вогнепальною зброєю і бойовими припасами не передав їх до підрозділів військових частин Збройних Сил України чи органів поліції, а умисно здійснював їх незаконний збут з корисливих мотивів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для призначення покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців, а відтак і для застосування положень ст. 58 КК України.

За результатами апеляційного перегляду вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання колегія суддів дійшла висновку, що призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією відповідної статті Особливої частини КК України, не відповідало б засадам законності, справедливості та індивідуалізації покарання, визначеним ст. 50 та 65 КК України.

Отже, висновки суду першої інстанції про неможливість застосування положень ст.58 та ст. 69 КК України, а також про призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі на мінімальний термін, визначений санкцією ч. 1 ст. 263 КК України є законними, обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права, у зв`язку з чим підстав для зміни вироку суду першої інстанції в частині покарання апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.11.2025, відносно ОСОБА_6 , залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на цей вирок, без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4