Справа № 683/4/26
УХВАЛА

06 січня 2026 року м. Старокостянтинів

Слідчий суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Старокостянтинів клопотання слідчого СВ ВП №1 Хмельницького районного управління поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000008 від 04 січня 2026 року,

встановила:

05 січня 2026 року слідчий СВ ВП №1 ХРУП ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Хмельницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на вилучений 4 січня 2026 року в ході огляду місця події транспортний засіб марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідча вказує, що 4 січня 2026 року біля 10 години 30 хвилин працівниками СРПП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області під час руху по вул. Чайковського в м.Старокостянтинів був зупинений автомобіль марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_6 , який згідно постанови Старокостянтинівського районного суду від 21 березня 2023 року позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

04 січня 2026 року за вказаним фактом розпочато досудове розслідування відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

Слідчий зазначає, що в ході огляду місця події 4 січня 2026 року на ділянці автодороги по вул. Чайковського на відстані 100 метрів від перехрестя з вул. Миру в м. Старокостянтинів було вилучено автомобіль марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_5 , який поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області.

Постановою слідчої від 04 січня 2026 року автомобіль марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки він є знаряддям вчинення злочину.

Слідчий зазначає, що на даний час існує реальна загроза втрати слідів злочину, а тому з метою збереження речового доказу просить накласти арешт на вказаний транспортний засіб.

Слідчий ОСОБА_3 одночасно із клопотанням подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 , який належним чином повідомлений про час і місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився. Відповідно до положень ч.1 ст.172 КПК України його неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із доданих до клопотання матеріалів вбачається, що 04 січня 2026 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000008 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.382 КК України.

Згідно фабули, 4 січня 2026 року біля 10 години 30 хвилин працівниками СРПП ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області під час руху по вул. Чайковського в м.Старокостянтинів був зупинений автомобіль марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 під керування ОСОБА_6 , який згідно постанови Старокостянтинівського районного суду від 21 березня 2023 року позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік.

Із протоколу огляду місця події від 4 січня 2026 року вбачається, що 4 січня 2026 року у період часу з 11 години 24 хвилин по 11 годину 29 хвилин на ділянці дороги по вул. Чайковського на відстані 100 метрів від перехрестя з вул. Миру в м. Старокостянтинів Хмельницької області було виявлено та вилучено автомобіль марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 є ОСОБА_5 .

Постановою слідчого СВ ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 від 04 січня 2026 року вказаний транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000008 та поміщено на майданчик тимчасового тримання транспортних засобів ВП №1 ХРУП ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Авіаторів,2 в м. Старокостянтинів.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту, слідча вказувала, що метою накладення арешту на транспортний засіб є забезпечення збереження речового доказу.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є зокрема, арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою, зокрема, збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Диспозиція ч.1 ст.382 КК України передбачає умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Транспортний засіб марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_5 , не відповідає ознакам речового доказу, передбаченого ст.98 КПК України у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч.1 ст.382 КК України, не є знаряддям вчинення злочину, оскільки не використовувався для перешкоджання виконанню судового рішення, не містить на собі слідів злочину, що можуть бути використані слідством для встановлення обставин справи.

Слідчий суддя враховує і те, що станом на момент звернення слідчої з клопотанням про арешт майна жодній особі, у даному кримінальному провадженні не вручено письмового повідомлення про підозру, відповідно до ст.278 КПК України.

Отже, майно, на яке слідча просить накласти арешт, не відповідає передбаченим ст. 98 КПК України вимогам, з огляду на диспозицію ч.1 ст. 382 КК України, за якою відомості внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, і відповідно до якої відповідальність встановлено за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

При цьому, санкцією цієї статті не передбачено додаткового покарання у виді конфіскації майна. Відсутні посилання і на такі обставини, які б свідчили про те, що до транспортного засобу може бути застосована спеціальна конфіскація.

Доводи слідчого про те, що вилучений в ході огляду місця події транспортний засіб визнано речовим доказом, з огляду на встановлені обставини, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону та долучених до клопотання доказах, і відхиляються як такі, що не являються належними й обґрунтованими підставами для накладення арешту на майно.

Водночас, арешт зазначеного у клопотанні майна може призвести до порушення прав власника на законне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином наведені в клопотанні заходи забезпечення кримінального провадження, будуть неспівмірними із завданнями кримінального провадження на даній стадії досудового розслідування.

Оскільки в ході судового розгляду не було встановлено достатніх підстав для накладення арешту на транспортний засіб, тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.131, 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

постановила:

Відмовити у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Хмельницького районного управління поліції в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб марки «Citroen» моделі «C4 Picasso», номерний знак НОМЕР_1 , синього кольору, який належить ОСОБА_5 , з тимчасовим позбавленням права користування, перереєстрації та відчуження.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: