Справа № 693/806/25
Провадження № 1-кп/693/182/25
В И Р О К

Іменем України

23.12.2025 р. м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Жашків кримінальне провадження № 0000397 від 27 квітня 2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Леміщиха Жашківського району Черкаської області, одруженого, пенсіонера, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Учасники кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

адвокат - ОСОБА_6 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_3 27.04.2025, близько 09 години 10 хвилин, в світлу пору доби, керуючи автомобілем «ВАЗ 21051», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог 2.3.б), 12.3 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, рухаючись поблизу магазину «Продукти», що по вулиці Миру, 13 а, а саме вулицею Слави, що в с. Леміщиха Уманського району Черкаської області, зі сторони автодороги Київ-Одеса в напрямку центра с. Леміщиха, не був уважним не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, під час виникнення небезпеки для руху, яку він був спроможний об`єктивно виявити, не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався з переду автомобіля «ВАЗ 21051», реєстраційний номер НОМЕР_1 в попутному з ним напрямку по проїзній частині, тримаючи в руках велосипед з права від себе.

Внаслідок даної ДТП ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм помер на місці пригоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєні кримінального правопорушення визнав повністю, пояснив, що поїхав на проводи, зі швидкістю приблизно 40 км/год, коли проїжджав чоловіка з велосипедом, побачив машину, яка їхала на зустріч, здав вправо та зачепив пішохода. Погода була хороша, пішохода бачив десь метрів за 50, коли здавав вправо не гальмував, думав, що проїхав пішохода. Пішоход упав на переднє скло та упав з машини, коли вона зупинилась. Швидку викликала сестра, карета приїхала швидко, одразу констатували смерть. До родини загиблого не приходив, не вибачався. Їздила дружина, пропонувала 100 тисяч гривень.

Цивільний позов не визнає, вважає суму моральної шкоди не обґрунтованою, зазначив, що таких грошей не має, отримує пенсію 3 тисячі гривень.

Прокурор та потерпіла не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Суд з`ясував, що учасники судового розгляду правильно розуміють зміст обставин справи, переконався у добровільності їх позиції та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, керуючись приписами ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів, оскільки обставини справи ніким із сторін судового провадження не оспорюються.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, піддавши їх оцінці, суд приходить до переконання, що своїми діями ОСОБА_3 спричинив порушення правил безпеки дорожнього руху, будучи особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, дані про особу обвинуваченого, який одружений, пенсіонер. Суд враховує, що ОСОБА_3 жодним чином не відшкодував завдані збитки, до судового розгляду та не намагався вибачитися перед родиною загиблого.

Як обставину, що пом`якшує покарання суд враховує активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до статті 67 КК України, суд не вбачає.

Враховуючи всі обставини справи в їх сукупності, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання, передбачене санкцією частини та статті, за якою кваліфіковані його дії, у виді позбавлення волі.

З врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, пом`якшуючих покарання обставин, даних про особу обвинуваченого, негативного відношення до вчиненого ним кримінального правопорушення та критичної оцінки своїх дій, повного відшкодування завданої шкоди, суд вважає за можливе на підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку та з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого у період його дії, на нього слід покласти, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язки, які на думку суду будуть необхідні і достатні для його виправлення, перевиховання та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд приймає до уваги доводи потерпілої щодо необхідності призначення покарання у вигляді позбавлення волі, проте вважає, що вік та стан здоров`я обвинуваченого, необхідність відшкодування шкоди, поведінка обвинуваченого в ході судового розгляду, повне визнання провини, дають підстави для застосування приписів ст. 75 КК України.

Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні становлять 16 045 грн 20 коп.

Питання з речовими доказами, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 , суд виходить з наступного.

ОСОБА_5 , донька загиблого ОСОБА_7 просила стягнути з обвинуваченого моральну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 800 тисяч гривень.

Позивач зазначила, що внаслідок кримінального правопорушення зазнала моральних страждань та переживань, в наслідок яких порушився нормальний спосіб життя, отримано стрес, погіршився психологічний стан. У неї виник панічний стан та хвилювання, а також постійний страх. Те, що обвинувачений не вибачився та навіть частково не покрив збитків, викликало вкрай сильне душевне хвилювання та непорозуміння.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Виходячи із положень ч. 1 ст. 129 КПК України, суд вирішує цивільний позов по суті, ухвалюючи обвинувальний вирок чи постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Відповідно до ст. 23, ч. 3 ст. 1166, п. 1 ч. 1 ст. 1167, ст. 1195, ст. 1206 ЦК України потерпілий має право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, витрат на лікування, придбання ліків, моральної шкоди.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно із ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунків.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з п. 9 вказаної Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Відзиву на цивільний позов не надходило. В судовому засіданні ОСОБА_3 зазначив, що вважає суму моральної шкоди надмірною. Проте, не навів жодного доводу на підтримку своєї позиції, не зазначив, яка сума, на його думку, буде справедливим відшкодуванням. ОСОБА_3 підтвердив, що не намагався принести вибачення та відшкодувати понесені витрати.

Факт понесення моральної шкоди не є спірним між сторонами.

Суд вважає, що в даному випадку сума моральної шкоди відповідає принципам розумності та справедливості. ОСОБА_3 доводів протилежного не навів. Те, що він в судовому засіданні визнав свою провину, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні цивільного позову.

Керуючись ст. ст. 342-351, 363-368 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 16045,20 грн.

Після набрання вироком законної сили, речові докази транспортний засіб «ВАЗ-21051», р.н. НОМЕР_1 , та велосипед типу «Україна» передати у розпорядження власників.

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 01.05.2025 (справа № 711/3654/25) у кримінальному провадженні, внесеному 27.04.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000397, з метою збереження речового доказу, на майно, а саме на автомобіль «ВАЗ 21051», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 28.07.1998 року, належить ОСОБА_8 ( АДРЕСА_2 ) та фактично перебуває в користуванні у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Скасувати арешт, накладений ухвалою від 30.04.2025 (справа № 711/3653/25) на велосипед типу «Україна», вилученого в ході проведення 28.04.2025 огляду місця події.

Цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі 800 000 (вісімсот тисяч) грн.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Жашківський районний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подачі апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційною інстанцією.

За приписами ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_9