Справа № 489/7862/18
Провадження № 1-кп/489/637/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

22 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальне провадження №0000015 від 13.03.2018 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.4 ст.27, ч.2 ст.15, ч.3 ст.369 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_3 (дистанційно), захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

У судовому засіданні 22.10.2025 захисником заявлено клопотання про визнання протоколу обшуку затриманої особи від 19.05.2018 з додатками недопустимим доказом. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що під час обшуку використовувався технічний засіб з метою виявлення люмінесцентного свічіння, експертом зроблено змиви з долонь ОСОБА_3 . Проте освідування є окремою процесуальною слідчою дією. Прокурором не надано постанову про проведення освідування ОСОБА_3 , як і протоколу його освідування. За такого, сторона захисту вважає недопустимим доказом протокол обшуку затриманої особи від 19.05.2018 з додатками.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що обвинуваченому забезпечено право на захист під час проведення обшуку, обшук проводився особою тієї ж статі, люмінесцентна лампа використовувалась для того, щоб визначитися де є сліди від спеціальної речовини.

Вирішуючи заявлене стороною захисту клопотання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст.89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду, суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.

Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якого здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимим, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Доводи, викладенні захисником у клопотання про визнання доказу недопустимим, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів під час ухвалення остаточного рішення за наслідками розгляду кримінального провадження, так як можуть впливати на визнання належності та допустимості зазначених доказів.

Враховуючи, що питання допустимості доказів під час їх оцінки вирішується в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, судом не встановлено підстав очевидної недопустимості зазначеного доказу, тому клопотання не підлягає задоволенню.

У даному випадку прийняття і дослідження вказаних доказів як реалізація права сторони не може будь-яким чином непоправно нашкодити іншій стороні, оскільки суд може визнати недопустимим будь-який доказ у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Натомість не прийняття і не дослідження будь-яких доказів, на думку суду, може непоправно нашкодити інтересам правосуддя, оскільки правила допустимості доказів є як гарантією прав особи у кримінальному процесі, так і гарантією правосуддя.

Керуючись статтями 86, 87, 89, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про визнання протоколу обшуку затриманої особи від 19.05.2018 з додатками недопустимим доказом відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 23.10.2025.

Суддя ОСОБА_1