печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002035 від 05.12.2025,

В С Т А Н О В И В:

25.12.2025 прокурор Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на перелік майна, вилученого 18.12.2025 під час проведення обшуку приміщення розташованого за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 119А, офіс 213, який на праві власності належить ТОВ "ГУТА-СКЛО"

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що вилучені документи, печатки, комп`ютерна техніка можуть містити інформацію щодо фактичних об`ємів виведених в тіньовий обіг грошових коштів, а також інформацію щодо всіх учасників злочинної схеми, листування з приводу вчинення кримінальних правопорушень. Для встановлення зазначених обставин стверджується про необхідність призначення комп`ютерної технічної експертизи. Грошові кошти прокурор вважає предметами набутими кримінально-протиправним шляхом, оскільки предметом злочину, передбаченого ст.209 КК України, є майно, одержане внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Прокурор стверджує, що грошові кошти, є незаконним доходом, що підлягає легалізації, являється безпосереднім предметом злочину, а отже - речовим доказом. Вилучена комп`ютерна техніка та мобільні телефони є матеріальними об`єктами, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, грошові кошти є предметами набутими кримінально протиправним шляхом, матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження виникла необхідність у визнанні їх речовими доказами. З огляду на викладене, постановою прокурора від 19.12.2025, зазначені об`єкти визнані речовими доказами по справі, оскільки відповідають критеріям, визначеним у ст.98 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, яка відповідає п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу на підставі абз.1 ч.3 цієї статті підлягають арешту.

В судове засідання прокурор надав правову позицію за змістом якої, доводи клопотання підтримав, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Представник власника майна ТОВ «Інтервард С» - адвокат ОСОБА_4 до початку судового засідання подав заяву, за змістом якої вказав на порушення прокурором строку звернення визначеного ст.171 КПК України. Просив відмовити в задоволенні клопотання, забезпечивши негайне повернення тимчасово вилученого майна.

Вивчивши клопотання прокурора, заперечення представника власника майна та дослідивши долучені до них документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим відділом Печерського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури м.Києва, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002035 від 05.12.2025 за фактом здійснення безтоварних фінансово-господарських операцій ТОВ «Тисяча і одна дрібничка» із реальними суб`єктами господарювання, з метою умисного заниження податкових зобов`язань, не зареєстрували у ЄРПН фінансово-господарські операції за період з 2023 по 2025 роки, що призвело до неврахування у податкових деклараціях сум отриманих грошових коштів від контрагентів-покупців за нібито поставлені товари та надані послуги на загальну суму 323 319 485,95 грн., чим завдано шкоду Державному бюджету України на суму 53 886 580,99 грн., що є особливо великим розміром. Вказані дії органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 191 КК України.

18.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_5 від 12.12.2025 № 757/63117/25-к проведено обшук приміщення розташованого за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 119А, офіс 213, який на праві власності належить ТОВ "ГУТА-СКЛО", в ході якого виявлено та вилучено: - грошові кошти в іноземній валюті - долари США, номіналом 100 доларів США у кількості 4000 штук, що складає 400000 доларів США;

- 2 печатки;

- 1 жорсткий диск;

- 1 ноутбук;

- 1 ПК;

- ?3 флешки;

- ?первинна документація;

- ?сім-картки.

19.12.2025 прокурором у провадженні вищевказані вилучена комп`ютерна техніка, документи, печатки та грошові кошти визнані речовими доказами та приєднані матеріалів кримінального провадження № 0002035 від 05.12.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 191 КК України, оскільки відповідають ознакам речових доказів та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Згідно квитанції поштової організації, 22.12.2025 прокурором відправлено до суду клопотання про накладення арешту. Оцінюючи питання з дотримання строків звернення для арешту тимчасово вилученого майна, слідчий суддя виходить з вимог ч.2 ст. 115 КПК України, яка регламентує, що при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Вимогами абз.2 ч.5 ст.171 КПК України визначено 48-годинний термін звернення слідчого, прокурора із клопотанням до суду, у разі тимчасово вилученого майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 КПК України.

Оскільки, слідча дія - обшук, згідно протоколу від 18.12.2025 завершена о 20:47год., то сплив часу звернення настає у відповідний час 20.12.2025.

Відповідно до ст.116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту. Частиною 7 ст.115 КПК України регламентовані випадки, якщо закінчення строку, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день. Приймаючи до уваги, до 20.12.2025 за календарем дня тижня є суботою, а отже неробочим днем, тому кінцевим днем звернення до суду є 22.12.2025. З огляду на викладене, слід дійти висновку про дотримання прокурором строку звернення до суду із клопотанням про тимчасово вилучене майно.

За містом клопотання прокурора стверджується, що вилученні за обшуком речі є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже метою арешту в даному випадку за п.1 ч.2 ст.170 КПК України є необхідність збереження речових доказів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

В контексті зазначеної у клопотанні прокурора мети накладення арешту, як збереження речових доказів, слідчий суддя зазначає наступне.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 100 КПК України, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України, та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому КПК України порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі на кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках, чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що відповідність всього майна, на арешті якого наполягає прокурор, критеріям речових доказів у кримінальному провадженні № 0002035 від 05.12.2025, належним чином не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, виходячи із наступного.

Визнаючи речовими доказами у кримінальному провадженні вказані об`єкти нерухомого майна, прокурор виходив із положень ч. 1 ст. 98 КПК України, проте мотивів прийнятого рішення щодо їх відповідності в даному конкретному випадку тим чи іншим ознакам у своїй постанові від 19.12.2025 не навів.

Твердження у постанові прокурора від 19.12.2025 про наявність підстав вважати, що грошові кошти є предметами набутими кримінально-протиправним шляхом та зберігли на собі його сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються підчас кримінального провадження, матеріалами доданими до клопотання не підтверджується.

Разом з тим, сплата ТОВ «Тисяча і одна дрібниця» в рахунок відшкодування суми збитків за кримінальним правопорушенням № 0002035 від 05.12.2025 суми ПДП у розмірі 53 886 580, 99грн, вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.212 КК України, а тому вищезазначені мобільні телефони та комп`ютерна техніка, вилучені в нежитловому приміщенні за адресою: м. Київ, пр-т Валерія Лобановського, буд.119А офіс 213 містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому в цій частині наявна необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що відповідність грошових коштів, на арешті яких наполягає прокурор, критеріям речового доказу у кримінальному провадженні № 0002035 від 05.12.2025, належним чином не підтверджена допустимими в розумінні ст. 86 КПК України доказами, виходячи із наступного.

Визнаючи речовим доказом у кримінальному провадженні вказаний транспортний засіб та грошові кошти, прокурор виходив із положень ч. 1 ст. 98 КПК України, проте мотивів прийнятого рішення щодо їх відповідності в даному конкретному випадку тим чи іншим ознакам у своїй постанові від 19.12.2025 в достатньому для розуміння обсязі не навів.

Посилання у постанові прокурора на те, що вказані грошові кошти містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження є узагальнюючими та не надають підстав стверджувати про їх можливість використання в якості речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що висновок органу досудового розслідування щодо відповідності майна тим чи іншим ознакам, передбаченим ст. 98 КПК України може бути зроблений лише на підставі постанови, яка має відповідати вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема містити мотиви прийнятого рішення.

У клопотанні прокурор зазначає, що 18.12.2025 в ході проведення обшуку приміщення, було вилучено грошові кошти, які належать ТОВ "ГУТА-СКЛО" ()

Водночас, в клопотанні прокурором не наведено існування сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що гроші, вилучені внаслідок слідчої дії - обшуку, є доказом події інкримінованих особам, затриманим в порядку ст. 208 КПК України. Також з клопотання не вбачається наявність достатніх підстав вважати, що саме ці речі відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а саме містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Тому, на думку слідчого судді, за відсутності даних про наявність сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що вказані речі, на арешті яких наполягає прокурор є доказом інкримінованих злочинів за ст. ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 191 КК України, сам факт їх визнання речовими доказами (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), не може бути правовою підставою для їх арешту саме з метою забезпечення збереження речового доказу.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2025 у справі № 757/63117/25-к дозвіл на обшук нежитлового приміщення за адресою: м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 119А, офіс 213 ,, з метою вилучення грошових коштів не надавався.

За такого, в цій частині вимог клопотання про арешт майна належить відмовити.

Відмова у задоволенні вимог клопотання прокурора про арешт тимчасово вилученого майна відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тягне за собою його повернення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на:

- 2 печатки;

- 1 жорсткий диск;

- 1 ноутбук;

- 1 ПК;

- ?3 флешки;

- ?первинна документація;

- ?сім-картки.

В іншій частині вимог клопотання відмовити.

Зобов`язати прокурора Печерської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , якого включено до групи прокурорів у кримінальному проваджені № 0002035 від 05.12.2025, негайно повернути власникам або уповноваженим (довіреним) від їх імені особам грошові кошти, вилучені 18.12.2025 в ході проведення обшуку нежитлового приміщення за адресою: м м. Київ, просп. Валерія Лобановського, буд. 119А, офіс 213 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1