Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

25 листопада 2025 року м. Рівне

Справа № 569/5363/20

Провадження № 11-кп/4815/613/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000031 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Рівне, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 309, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162 Кримінального кодексу України (далі - КК),

у с т а н о в и л а :

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року ОСОБА_5 визнано винним та засуджено:

за ч. 1 ст. 309 КК на 2 роки обмеження волі, на підставі ч.5 ст.74 КК звільнено від відбування покарання згідно ст. 49 КК;

за ч. 3 ст. 185 КК на 3 роки 2 місяці позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 162 КК на 3 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК, із урахуванням положень ч.1 ст. 72 цього Кодексу, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці, та зараховано у строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 08.06.2023.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_5 залишено попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів, процесуальних витрат, а також скасовано арешт, накладений на майно у цьому кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, 18.12.2019, в нічну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження накриття, проник до середини гаражного приміщення, звідки таємно викрав належне ОСОБА_7 майно - перфоратор марки «Дніпро-М» модель «ПЕ-3218Б» вартістю 2209,00 гривень, бензопилу марки «Foresta» модель «FA-58S» вартістю 1726,28 гривень та зварювальний апарат марки «Патон» моделі «ВДИ-250Е» вартістю 4038,53 гривень, чим заподіяв майнову шкоду на суму 7973,81 гривень.

Також, 02.01.2020, в нічну пору доби, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Макарова, буд. 8 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, діючи повторно, шляхом пошкодження металевої скоби вхідних дверей, таємно проник до приміщення підліткового клубу «Росинка», який розташований за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав належне ОСОБА_8 майно - електричний чайник марки «Grunhelm» моделі «EKS-7518» вартістю 137,20 гривень, монітор марки «Philips» модель «170S6FB» вартістю 516,67 гривень, системний блок марки «Bravo» модель «А3016А64» вартістю 916,67 гривень, музичний центр марки «FSD» модель «А555U» вартістю 1736,49 гривень, акустичну гітари марки «Epiphone» модель «DR-100» вартістю 3003,12 гривень, чим завдав ОСОБА_8 майнової шкоди на суму 6310,15 гривень.

13.01.2020, в нічну пору доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Дубенська, буд. 40 в м. Рівне, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою власного матеріального збагачення, шляхом пошкодження навісного замка проник до підсобного приміщення третього під`їзду, що на першому поверсі за вищевказаною адресою, звідки таємно викрав належне ОСОБА_9 майно - 7 (сім) картонних коробок різного роду цукерок «Рошен» загальною вартістю 6000 гривень та 1 картонну коробку спецій фірми «Мрія» вартістю 3600 гривень, чим заподіяв майнової шкоди ОСОБА_9 на суму 5376,79 гривень.

Згодом, 06.02.2020, в нічну пору доби, точний час досудовим розслідуванням не установлено, ОСОБА_5 , перебуваючи по АДРЕСА_3 , в порушення конституційного права на недоторканність житла та іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом злому дверної скоби навісного замку проник в підсобне приміщення, яке належить ОСОБА_10 та розташоване в під`їзді №1 між 3 та 4 поверхом за вищевказаною адресою, всупереч його волі, не маючи на те визначених законом підстав, чим порушив право ОСОБА_10 на недоторканність іншого володіння особи.

23 квітня 2023 року приблизно о 14 год 37 хв ОСОБА_5 , перебуваючи на законних підставах у під`їзді №1, будинку АДРЕСА_4 , в порушення конституційного права на недоторканність житла та іншого володіння особи, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи протиправність своїх дій, шляхом вільного доступу, скориставшись відсутністю спостереження за ним з боку жителів будинку та інших осіб, проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 за вищевказаною адресою, яка належить ОСОБА_11 , всупереч її волі, не маючи на те визначених законом підстав, чим порушив право ОСОБА_11 на недоторканність житла особи.

Також ОСОБА_5 , в порушення ст. ст. 6, 7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, у невстановлений досудовим розслідуванням час придбав, шляхом привласнення знайденого, поліетиленовий пакет з наркотичним засобом канабіс, обіг якого обмежено відповідно до списку 1 таблиці ІІ Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000, переніс та незаконно зберігав за місцем свого проживання у будинку АДРЕСА_1 , до близько 08 год 30 хв 12.02.2020, тобто до моменту санкціонованого обшуку вказаного будинку в ході проведення якого працівниками поліції було виявлено та вилучено вищевказаний пакет з зеленою речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № 2.1-189/20 від 18.03.2020 року є наркотичним засобом канабісом, загальною масою 23,587 г, обіг якого обмежено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить призначити йому покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що місцевим судом не враховано відсутність претензій до нього з боку потерпілих, він частково відшкодував завдану шкоду, щиро розкаявся, сприяв встановленню істини по справі, вказавши, що він сирота і раніше не судимий.

До початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_5 подав клопотання, яке підтримав у судовому засіданні, про відмову від послуг адвоката ОСОБА_12 та бажання самостійно захищати свої інтереси.

Оскільки підстав для обов`язкової участі захисника у цьому кримінальному провадженні не встановлено, то колегією суддів це клопотання обвинуваченого задоволено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_5 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинне бути законним, обґрунтованим, вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Щодо обраного виду та міри покарання обвинуваченому, то колегія суддів вважає, що воно ґрунтується на вимогах закону про кримінальну відповідальність.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Як роз`яснено Пленумом Верховного Суду України у п.1 Постанови від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Ухвалюючи вказаний вирок, суд першої інстанції повною мірою дотримався вказаних вимог закону, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає як особі винного, так і встановленим обставинам кримінального провадження.

Так, судом було враховано ступінь тяжкості вчинених злочинів, які, у відповідності до ст. 12 КК, відносяться до категорії тяжких злочинів та кримінальних проступків, відповідно, обставини, які пом`якшують покарання визнання своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Також місцевим судом було враховано дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак звертався за медичною допомогою до лікаря-нарколога, раніше судимий.

Сукупність вказаних обставин була підставою для висновку місцевого суду, з яким погоджується і колегія суддів, щодо можливості виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів лише в умовах ізоляції від суспільства.

При цьому, встановлені обставини цього провадження свідчать про неможливість застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК, згідно з якими якщо суд, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тобто як випливає зі змісту статті 75 КК, застосування закріплених у ній правил допустиме лише за наявності обґрунтованих підстав для висновку, що виходячи з тяжкості злочину, даних про особу винного та інших обставин кримінального провадження попередження нових злочинів й виправлення засудженого є можливим без його ізоляції від суспільства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що вирок місцевого суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, ухваленим з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а також закону про кримінальну відповідальність, а тому підстав для його зміни та задоволення апеляційних вимог сторони захисту не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 19 березня 2025 року стосовно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 в той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3