УХВАЛА

Іменем України

Справа № 495/8181/21

Номер провадження 1-кп/495/129/2024

23 вересня 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , із секретарем судового засідання ОСОБА_2 , з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Білгород-Дністровський обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001070 від 20.06.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лабушне Кодимського району Одеської області, громадянина України, з вищою медичною освітою, одруженого, працюючого завідуючим урологічним відділенням КНМ "Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня", зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України,

встановив:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесеному в Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001070 від 20.06.2020 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України.

Із зазначеного обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді головного лікаря КНМ "Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня" Білгород-Дністровської міської ради, зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення Закону України «Про публічні закупівлі» та Порядку проведення закупівель товарів, робіт і послуг, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій коронавірусної хвороби (COVID-19) на території України, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2020 № 225, не провівши аналізу ринку та визначення в потребі захисних комбінезонів та бахіл для запобігання поширенню коронавірусної хвороби, їх кількості та якісних показників, як це передбачено примірною методикою визначення очікуваної вартості предмета закупівлі, яка затверджена Наказом Міністерства економіки, торгівлі та сільського господарства України від 18.02.2020 за № 275, порушуючи принципи добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності, відкритості та прозорості, об`єктивної та неупередженості оцінки тендерних пропозицій та запобігання корупційним діям і зловживанням, умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи і бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаючи, що середня ринкова вартість одного захисного комбінезону та одних бахіл на території України значно нижча ніж у виробника товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Белста», з метою привласнення та розтати грошових коштів місцевого бюджету на користь ТОВ «Белста», асигнованих на закупівлю захисного одягу, достовірно знаючи, що комбінезони захисні та бахіли не перелічені за «Єдиним закупівельним словником» ДК 021:2015 (CPV) 35113400, не відносяться до захисного одягу за вказаними критеріями, не є виробами медичного призначення і не включені до переліку товарів, необхідних для здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню, локалізацію та ліквідацію спалахів, епідемій та пандемій гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на території України, 13.04.2020 уклав із генеральним директором ТОВ «Белста» ОСОБА_7 договір поставки № 132 від 13.04.2020, який оприлюднено на офіційному майданчику електронної системи публічних закупівель України «ProZorro» (UA-2020-04-13-000809-c) та здійснив перерахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Белста» грошових коштів із місцевого бюджету на загальну суму 190 000 гривень.

На підставі договору поставки № 132 від 13.04.2020, придбав у ТОВ «Белста» комбінезони захисні у кількості 200 штук, на суму 160 000 гривень, в тому числі податок на додану вартість (далі ПДВ) та бахіли у кількості 200 штук, на загальну суму 30 000 гривень, в тому числі ПДВ, чим здійснив привласнення та розтрату бюджетних місцевого коштів на загальну суму 111 400 гривень, так як середня ринкова вартість одного комбінезону захисного становить 318 гривень, в тому числі ПДВ, а бахіл 75 гривень, в тому числі ПДВ.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.191 Кримінального кодексу України, як привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_4 на підставі ст. 49 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому обвинувачений зазначив, що вину не визнає, проте згоду на закриття кримінального провадження він надає добровільно та без примусу, йому зрозуміла суть обвинувачення і підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_6 поклався на розсуд суду.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених уст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Більш того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

КПК України передбачено, що встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України.

Санкція ч.2 ст.191 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Відповідно до ст.12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Відтак кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.191 КК України кваліфікується як нетяжкий злочин.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Початком перебігу строку давності у даному провадженні є день, коли відбулась вказана в обвинувальному акті подія, тобто, згідно обвинувального акту 13 квітня 2020 року і ця обставина сторонами не заперечується.

З огляду на наведене, з цього часу минуло більше п`яти років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України.

Судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не відноситься до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 5, 6 ст. 49 КК України.

Обвинувачений, якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надав свою згоду та наполягав на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Встановивши наявність усіх передбачених КПК України обставин, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, відтак обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Окремо суд звертає увагу на те, що згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 29 липня 2021 року, вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо (постанова по справі № 552/5595/18).

Щодо заявлених у даному кримінальному провадженні цивільного позову, суд вважає зазначити наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 10 серпня 2021 у справі №161/694/20.

Враховуючи наведене, цивільний позов Білгород-Дністровської міської ради до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної в результаті вчинення кримінального правопорушення в сумі 111400 гривень слід залишити без розгляду.

При цьому суд роз`яснює, що у відповідності до ч.7 ст. 128 КПК України особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Питання щодо речових доказів суд вирішує згідно з вимогами ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід не обирався.

Враховуючи, приписи ст. 124 КПК України процесуальні витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст.284, 285, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001070 від 20.06.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, у зв`язку із звільненням від кримінальної відповідальності.

Цивільний позов Білгород-Дністровської міської ради про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальнм правопорушенням у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.191 КК України - залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу про можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом її подачі через Білгород-Дністровський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1