УХВАЛА

24 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 714/308/25

провадження № 51-4811 ск 25

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2025 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 29 вересня 2025 року,

установила:

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд указаних судових рішень у касаційному порядку.

Перевіривши подану касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано пунктів 4, 5 ч. 2, частин 5, 6 цієї статті.

З юридичного погляду касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд) з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а надалі - повернення.

Відповідно до приписів закону в касаційній скарзі має бути зазначено обґрунтування заявленої вимоги, яку належить сформулювати відповідно до ст. 436 КПК (повноваження Суду за наслідками розгляду скарги).

Зазначене було залишено поза увагою при зверненні до Верховного Суду.

За змістом касаційної скарги, у прохальній частині захисник просить на підставах, передбачених ч. 1 ст. 438 КПК, змінити вирок місцевого суду, виключити окрему кваліфікуючу ознаку діяння і пом`якшити призначене засудженому покарання, застосувавши ст. 69 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Разом із тим, як убачається з матеріалів за скаргою, оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку і був залишений без змін. Тож у процесуальному аспекті заявлена вимога про зміну лише вказаного рішення суперечить положенням КПК.

Крім того, заперечуючи правильність правової оцінки обставин, скаржниця не обґрунтовує цього в аспекті статей 84-87, 91, 94, 370, 374, 413 КПК з урахуванням установлених у справі фактів. Доводів, які би свідчили про ухвалення вироку з порушеннями норм матеріального права, а також саме про явну несправедливість заходу примусу, як передбачено ст. 414 вказаного Кодексу, зважаючи й на особливості застосування ст. 69 КК, у поданій скарзі не відображено. Замість наведення конкретних аргументів, авторка скарги переважно обмежилась твердженням про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і цитуванням статей згаданих Кодексів.

Не викладено в касаційній скарзі також обґрунтування допущення при здійсненні кримінального провадження таких порушень процесуального закону, які в розумінні ст. 412 КПК є істотними. Натомість акцентується на невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, що в силу ст. 433 указаного Кодексу не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою і такої підстави для зміни чи скасування судових рішень не передбачено в ст. 438 КПК.

Водночас скаржниця не зазначила доводів, котрі би свідчили про незаконність ухвали з огляду на точний зміст положень статей 404, 405, 412, 419 указаного Кодексу зумовлювали її обов`язкову зміну; також не окреслено, яких аргументів сторони захисту не розглянув цей суд і не дав на них відповідей. Натомість міститься посилання на неповноту розгляду, що за ст. 433 КПК теж не віднесено до компетенції Суду.

Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК захисником не додано оформлених копій судових рішень, як це передбачено Інструкцією з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу від 17 жовтня 2023 року №485) або п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів». Недолучення засвідчених належним чином копій судових рішень стає на заваді реалізації положень ст. 428 КПК.

Також при скеруванні скарги через підсистему «Електронний кабінет» було залишено поза увагою, що її функціонування у Касаційному кримінальному суді Верховного Суду здійснюється з урахуванням вимог процесуального законодавства. Відповідно до ст. 35 КПК, у разі подання до суду документів у електронній формі учасник зобов`язаний у випадках, передбачених цим Кодексом, надати доказ надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам провадження, які не мають офіційної електронної адреси, копій наданих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів). Проте виконання зазначених правил скаржницею не підтверджено.

Оскільки касаційна скарга не відповідає положенням ст. 427 КПК, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч. 1 ст. 429 цього Кодексу залишити скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали особою, яка подала згадану скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 квітня 2025 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 29 вересня 2025 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3