Справа № 354/664/25
Провадження № 1-кп/354/142/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2025 року м.Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Яремче матеріали кримінального провадження, зареєстрованого 23.12.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000176 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пнів Надвірнянського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, працюючого водієм автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_8 , розлученого, на утриманні неповнолітніх дітей та осіб похилого віку не має, депутатом не обирався, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України,

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23 грудня 2024 року, приблизно о 18 годині 00 хвилин водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автобусом марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 та виконуючи пасажирські перевезення по маршруту «Івано-Франківськ-Верховина», рухався по вул. Незалежності у с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області та наближався до регульованого перехрестя з вул. Романа Шухевича. Дана ділянка дороги для двох напрямків руху, по одній смузі у кожному напрямку. В цей час у зустрічному напрямку по своїй смузі рухався автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_4 . Під час зазначеного перехрестя при зеленому сигналі основного світлофора, водій ОСОБА_6 проявив неуважність, не врахував дорожню обстановку, яка склалася, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, повертаючи ліворуч не надав перевагу у русі транспортним засобам, що рухаються в зустрічному напрямку прямо, виїхав на смугу зустрічного руху, де передньою частиною автобуса марки БАЗ А079.23 допустив зіткнення із передньою частиною автомобіля марки ЗАЗ TF488P під керуванням водія ОСОБА_4 .

У результаті порушення водієм ОСОБА_6 вказаних пунктів Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої водій автомобіля марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_4 , згідно з висновком експерта № 57 від 06.03.2025, отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої травми ділянки лівого кульшового суглобу у вигляді внутрішньосуглобового багато фрагментарного трансацетабулярного перелому заднього краю кульшової западини зліва із переломовивихом головки лівої стегнової кістки; закритої травми ділянки лівого колінного суглобу у вигляді перелому надколінника; закритого травматичного перелому тіла лівої ключиці, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як таких, що не є небезпечними для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров`я.

За викладених обставин ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Позиції учасників судового провадження:

Позиція сторони обвинувачення

Сторона обвинувачення свою позицію виклала в обвинувальному акті, який був затверджений 29.04.2025 начальником Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_9 .

Постановою про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.08.2025 старшим групи призначено начальника Яремчанського відділу Надвірнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 зазначив, що під час судового розгляду даного кримінального провадження обставини вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, знайшли своє підтвердження в повному обсязі, його дії кваліфіковано вірно і обґрунтовано, а винуватість обвинуваченого повністю підтверджена отриманими та дослідженими доказами.

В судових дебатах прокурор просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та призначити щодо обвинуваченого покарання в межах санкції ч. 1 ст. 286 КК України, а саме штраф розміром 5 (п`ять) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 грн.

Позиція сторони захисту

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що 23 грудня 2025 року ввечері, він, рухаючись на зелене світло світлофора по маршруту «Івано-Франківськ - Верховина» в с. Татарів на регульованому перехресті по вул. Р.Шухевича, подивившись в дзеркало заднього виду, почав маневр повороту наліво, однак зіткнувся з автомобілем, який рухався по зустрічній смузі. Обвинувачений повідомив, що транспортний засіб потерпілого він не побачив. На світлофорі світився зелений покажчик. Визнає, що повертаючи ліворуч, він мав би переконатися в безпечності маневру та дати перевагу в русі потерпілому ОСОБА_4 . Після того, як відбулося зіткнення він підійшов до машини потерпілого, щоб переконатися чи він живий і потім разом із свідком подій викликали швидку медичну допомогу. Жаліє, що так сталося, у вчиненому розкаюється. Жодного відшкодування завданої шкоди потерпілому не давав. Вважає, що потерпілий рухався з великою швидкістю, оскільки не встиг виконати маневр чи об?їхати для недопущення зіткнення. Готовий сплачувати відшкодування потерпілому в розмірі, який визначить суд. На третій день після ДТП він із сином приходили до потерпілого в лікарню, де ОСОБА_4 сказав, що буде спілкуватися після операції. Потім зателефонував батько ОСОБА_4 та сказав, щоб він завтра приніс 80 000 грн. Кошти не приніс, після того не зустрічалися та не розмовляли, оскільки не було можливості.

В судових дебатах обвинувачений звернув увагу, що потерпілий ОСОБА_4 міг уникнути зіткнення, однак не вчинив жодних дій, щоб об`їхати його транспортний засіб.

Захисник ОСОБА_7 у судовому засіданні вказав, що його підзахисний визнає частково свою провину, він допустив неуважність, дійсно мали місце порушення обвинуваченим пунктів 1.5, 2.3 б), д), 10.1, 16.6 Правил дорожнього руху, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, згідний з мірою покарання, запропонованою прокурором, однак просить не позбавляти права на керування транспортним засобом, так як він працює водієм і така міра покарання призведе до неможливості заробляти кошти.

Звернув увагу, що авто технічною експертизою не досліджувалось причина відмови рульового керування, експерт тільки припустив, що це могло статись під час ДТП.

Пояснив суду, що обвинувачений не надав матеріальної допомоги потерпілому, бо не мав коштів, є інвалідом ІІ групи, переніс операції, для того щоб отримати лікування продав свій автомобіль та інше майно.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив суду, що 23 грудня 2024 року близько 18:00 год він рухався на автомобілі батька марки Део Сенс в сторону с. Микуличина зі сторони с. Поляниця. Заздалегідь бачив автобус, який стояв на зустрічній смузі руху. Маючи перевагу та рухаючись по головній дорозі на зелений сигнал світлофора з орієнтовною швидкістю 50 км на годину, він глянув на світлофор, на якому було 10 секунд для закінчення його маневру, однак, коли вже був дуже близько до автобуса, то помітив, що той заїхав на його смугу руху на метр-півтора, він не встиг загальмувати, у зв`язку з чим відбулося зіткнення. Не пригадує, чи були увімкнені покажчики повороту в автобуса. Вважає, що причиною ДТП стало те, що обвинувачений порушив правила дорожнього руху, повернувши на його смугу руху. Передбачити поворот автобуса він не міг, оскільки цей маневр був для нього незрозумілим. Після зіткнення він кричав обвинуваченому: «Ти не бачив, що я їду?». Повідомив, що після ДТП був у свідомості, смутно все розумів, побачив, що він зазнав травми коліна, тому не рухався. Швидку викликав свідок події.

Наголошує, що його автомобіль був справним до ДТП, але він не встиг використати гальмівну систему. Якщо б він побачив, що автобус повертає та встиг зреагувати, то він уникнув би зіткнення. Права власності на автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 він не мав, керував без довіреності.

Повідомив, що після ДТП, власник рейсу зателефонував до батька потерпілого і повідомив, що можна отримати кошти від страхової компанії, оскільки страховий поліс є, однак він не був в стані, щоб звернутися до страхової компанії. Коли його батько звернувся до страхової компанії, то йому повідомили, що ОСОБА_6 написав заяву в страховій компанії, в якій зазначив, що він не є винним у ДТП. Саме тому потрібно отримати вирок суду для звернення у страхову компанію.

Повідомив суд, що внаслідок ДТП він більше 20 днів лежав в обласній лікарні. Потім лежав дома та на реабілітації. Отримав 3 групу інвалідності. Має постійні болі. Чекає на оперативні втручання. Має пост-травматичний синдром, який супроводжується болями. Зараз не працює вже 9 місяців. В перші дні, коли він поступив в лікарню, прийшов чоловік, що представився сином обвинуваченого, казав, що все лікування оплатить, але нічого не компенсував. Більше зустрічей і розмов з обвинуваченим не було. Тому подав цивільний позов до обвинуваченого та враховуючи, що ОСОБА_6 не визнавав вину, не надавав йому матеріальної допомоги на лікування, просить задоволити цивільний позов в повному обсязі, а покарання за вчинення кримінального правопорушення має бути максимальним.

Обсяг та порядок дослідження судом доказів

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта згідно з вимогами ст. 337 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Окрім часткового визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини, його винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за вказаних вище обставин, підтверджується показаннями потерпілого, свідків, які допитані під час судового засідання та іншими доказами по справі.

Зокрема показаннями свідка ОСОБА_10 , який суду пояснив, що 23 грудня 2024 року він очікував автобус в с. Татарів на зупинці, стояв недалеко від місця ДТП. Оскільки стояв спиною до місця ДТП, то не бачив, як їхав потерпілий. Однак був свідком того, як ОСОБА_6 , керуючи рейсовим автобусом, увімкнув лівий покажчик повороту та почав здійснювати поворот, перетнувши лінію на пів метра, раптово, без гальмівного шляху та без звукових сигналів, автомобіль ОСОБА_4 врізався в нього. Вважає, що швидкість автомобіля ОСОБА_4 була більшою за дозволену у два-три рази. Після ДТП він одразу зі свого мобільного телефону подзвонив у швидку медичну допомогу. Коли підійшов до потерпілого, який сидів у автомобілі, побачив, що той в напів свідомому стані, мабуть, через стрес. Він запитав ОСОБА_4 : «Чому ти так швидко їхав?», на що той відповів: «В мене ще було 10 секунд». При повороті на Ворохту знаходиться обладнана автобусна зупинка, але він стояв ближче до кута дороги, оскільки на зупинці знаходилось багато людей. Сигнал світлофора він не бачив, оскільки стояв спиною до нього. Надворі було темно орієнтовно 18-та година, погодні умови помірні: дощ та сніг не падали.

Показаннями свідка ОСОБА_11 , згідно яких вона зазначає, що ОСОБА_6 є її колишнім чоловіком, з яким вже 5 років як розлучені та разом не проживають. Вказує, що часто їздить з ним на автобусі на роботу. 23 грудня 2024 року вона їхала в автобусі на передньому сидінні під керуванням водія ОСОБА_6 . Коли автобус призупинився, відчула сильний удар, вона навіть не зрозуміла, що трапилося. Машина потерпілого ОСОБА_4 з?явилася нізвідки. Після ДТП вона до потерпілого не підходила. Обставини ДТП не може пояснити детальніше, оскільки, сидячи на передньому сидінні, не спостерігала за дорогою. В автобусі було приблизно 8 пасажирів.

Оцінюючи показання свідків, як джерело доказів в кримінальному провадженні, суд враховує, що останні були допитані під час судового розгляду згідно з вимогами ст. 352 КПК України, будучи під присягою, попередженими про кримінальну відповідальність за відмову від давання показань та за дачу завідомо неправдивих показань, кожен окремо, підтвердили обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Показання свідків є чіткими та послідовними, які узгоджуються між собою.

Незважаючи на те, що свідки не були безпосередніми очевидцями всіх обставин ДТП, зокрема не бачили руху автомобіля потерпілого, на переконання суду вони підтвердили обставини скоєння ДТП, зокрема здійснення обвинуваченим повороту ліворуч на регульованому перехресті на зелений сигнал світлофора, не надавши перевагу в русі зустрічному транспорту.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, також підтверджується зібраними під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

- рапортом помічника чергового ВП № 1 Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_12 від 23.12.2024, згідно якого 23 грудня 2024 року о 18:13 год надійшло повідомлення зі служби 102 від диспетчера ДСНС, про те, що в с. Татарів, вул. Незалежності, Ворохтянської ТГ, Надвірнянського р-ну відбулося ДТП між рейсовим автобусом зі сполученням «Івано-Франківськ - Верховина» марки Богдан, державний номерний знак НОМЕР_1 та легковим транспортним засобом марки Део Сенс, державний номерний знак НОМЕР_3 , є травмовані. На місці події встановлено, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автобусом марки Богдан, державний номерний знак НОМЕР_1 , здійснюючи маневр, а саме поворот ліворуч на регульованому перехресті, не надав перевагу в русі автомобілю марки Део Сенс, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався головною

дорогою йому назустріч, та допустив зіткнення. Внаслідок ДТП ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівої ключиці, перелом кісток таза зліва, перелом надколінника зліва госпіталізований в ОКЛ м. Івано-Франківськ (а.к.п. 115 том № 1);

- протоколом огляду місця події від 23.12.2024 із схемою та фототаблицями, який розпочато о 19:05 год та завершено об 21:35 год, відповідно до якого місцем огляду є відрізок центральної автомобільної дороги Н-09 сполученням «Львів - Мукачево», що в с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області, котра є центральною вулицею вказаного вище населеного пункту та іменується Незалежності. Огляд місця події здійснюється зі сторони с. Микуличин в напрямку с. Яблуниця. Видом пригоди є дорожньо-транспортна пригода зіткнення двох транспортних засобів. Обстановка на місці ДТП до початку огляду не змінювалась. Вид покриття проїзної частини автодороги асфальтне, стан дорожнього покриття сухе. Місце події знаходиться у зоні Т-подібного регульованого перехрестя, рух на якому регулюється сигналами світлофора. Встановлено, що дорожнє покриття центральної автодороги в напрямку с. Яблуниця для двох напрямків руху. Ширина правосторонньої смуги руху становить 4,40 м, а ширина лівосторонньої смуги руху становить 4,20 м. На поверхні обох смуг руху у вказаному вище напрямку наявна дорожня розмітка 1.14.1 «зебра», що позначає регульований пішохідний перехід, рух по якому регулюється сигналами світлофора. До правого краю проїзної частини центральної автодороги примикає пішохідний тротуар шириною 2,10 м, за яким наявне ґрунтове узбіччя, на якому встановлена металева труба, яка утримує світлофори та дорожні знаки 5.38.2 «Пішохідний перехід» та 2.3 «Головна дорога». До лівого краю проїзної частини автодороги примикає тротуар шириною 1,8 м, на краю котрого встановлена металева труба, яка утримує світлофор та дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід». До початку вказаного вище регульованого пішохідного переходу, на поверхні центральної автодороги нанесена дорожня розмітка 1.1 (вузька суцільна лінія), що розділяє транспортні потоки протилежних напрямків, яка за регульованим пішохідним переходом, переходить у переривчасту лінію. За вказаним регульованим пішохідним переходом від лівого краю центральної автодороги, відходить автомобільна дорога Р-24 сполученням «Татарів - Кам?янець-Подільський», на поверхні обох смуг руху центральної автодороги Н-09 сполученням «Львів - Мукачево» також наявна дорожня розмітка 1.14.1 «зебра», по обидві сторони від якої встановлені металеві стовпи, які утримують світлофори та дорожні знаки 5.38.1 «Пішохідний перехід» та 2.3 «Головна дорога». Подальшим детальним оглядом встановлено, що за пішохідним переходом у зоні Т-подібного регульованого перехрестя, частково на правосторонній смузі руху цієї автодороги, дещо під кутом, знаходиться автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_4 належить громадянину ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_3 . Передньою частиною вказаний автомобіль направлений в напрямку с. Яблуниця. Даний автобус виконує пасажирський рейс «Івано-Франківськ - Верховина». Відстань від осі заднього лівого колеса цього автобуса до краю дорожньої розмітки 1.4.1 «зебра» становить 4,45 м. Відстань від осі правого заднього колеса вказаного автобуса до правого краю правосторонньої смуги руху, становить 2,75 м. Відстань від осі правого переднього колеса цього автобуса до правого краю правосторонньої смуги руху, становить 3,85 м. У передній частині описаного вище автобуса наявні механічні пошкодження. Далі при огляді встановлено, що на лівосторонній смузі руху центральної автодороги, в напрямку с. Микуличин, знаходиться легковий автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який згідно зі свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_5 належить громадянину ОСОБА_13 , зареєстрованому за адресою: с. Станків Стрийського району Львівської області. Передньою частиною вказаний автомобіль направлено в напрямку с. Микуличин. Відстань від осі лівого переднього колеса даного автомобіля до правого краю центральної дороги становить 6,40 м, а відстань від осі лівого заднього колеса цього автомобіля до правого краю центральної автодороги становить 7,05 м. Відстань від осі лівого заднього колеса автомобіля марки ЗАЗ TF488P до краю дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» становить 20,25 м. Подальшим детальним оглядом встановлено, що на поверхні лівосторонньої смуги руху в напрямку с. Микуличин, біля передньої частини автобуса марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також біля передньої частини вказаного вище автомобіля марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 та безпосередньо під ним, наявний осип скла, лакофарбового покриття; уламки деталей транспортних засобів та осип ґрунту, розміром 4,60 м х 6,90 м. Відстань від краю даного осипу до краю дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» становить 8,65 м, а відстань від краю цього осипу до правого краю центральної автодороги становить 4,35 м. На час проведення огляду, усі 6 світлофорів працюють і регулюють рух транспортних засобів та пішоходів. У місці проведення огляду включено вуличне освітлення. У передній частині вказаного вище автомобіля марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 наявні механічні пошкодження. Сліди гальмування, юзу, кочення у місці проведення огляду відсутні. Під час огляду з місця ДТП вилучено пошкоджений автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пошкоджений автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.к.п. 116-132 том № 1);

- квитанцією з результатом тесту Алкофор 507 № 00191 від 23.12.2024 о 18:56 год, результат огляду ОСОБА_6 проба негативна 0.00 проміле (а.к.п. 133, 134 том № 1);

- копією протоколу серії ІА № 235673 перевірки технічного стану транспортного засобу № 01286-01381-24 від 15.10.2024, а саме автомобіля марки БАЗ А079.23, державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого транспортний засіб після технічного контролю визнано технічно справним (а.к.п. 138 том № 1);

- копією дорожнього листа № 0334413 від 23.12.2024, виданого П/п ОСОБА_8 , в якому вказано маршрут «Івано-Франківськ - Верховина», згідно якого рухався водій ОСОБА_6 , а також відмічено підписом механіка те, що автомобіль з державним номерним знаком НОМЕР_1 є технічно справним (а.к.п. 139 том № 1);

- постановою про визнання речовим доказом і передачу його на зберігання від 23.12.2024, згідно з якою пошкоджений легковий автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000176 від 23.12.2024 (а.к.п. 143 том № 1);

- копією акту № 511 прийому-передачі транспортного засобу від 24.12.2024, згідно якого працівником спец майданчику капітаном поліції ОСОБА_14 здійснено огляд та прийнято від старшого слідчого СВ м. Яремче майора поліції ОСОБА_15 транспортний засіб марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору (а.к.п. 145 том № 1);

- постановою про визнання речовим доказом і передачу його на зберігання від 23.12.2024, згідно з якою пошкоджений автобус марки БАЗ А079.23, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000176 від 23.12.2024 (а.к.п. 146 том № 1);

- копією акту № 512 прийому-передачі транспортного засобу від 24.12.2024, згідно якого працівником спец майданчику старшим лейтенантом поліції ОСОБА_16 здійснено огляд та прийнято від поліцейської ВП №1 м. Яремче Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_17 транспортний засіб марки БАЗ А079.23, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору (а.к.п. 148 том № 1);

- постановою про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 28.12.2024, згідно з якою старшим слідчим СВ відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_18 , здійснено зняття показань із камери зовнішнього відеоспостереження, встановленої на опорі вуличного освітлення, котра знаходиться на регульованому перехресті автомобільних, доріг H-09, сполученням «Львів - Мукачево» та Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський» в с. Татарів Надвірнянського району і яка 23.12.2024 зафіксувала обставини дорожньо-транспортної пригоди за участі автобуса марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля марки ЗАЗ ТF488Р, реєстраційний номер НОМЕР_6 (а.к.п. 153 том № 1);

- протоколом про зняття показань технічних приладів та технічних засобів від 28.12.2024, яке розпочато о 14:10 год та завершено об 14:35 год, згідно з яким старшим слідчим СВ відділення поліції №1 (м. Яремче) Надвірнянського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_18 здійснено запис відеофайлу вказаної вище ДТП на цифровий носій (оптичний DVD диск), на що староста Татарівського старостинського округу Надвірнянського району ОСОБА_19 добровільно погодився (а.к.п. 154 том № 1);

- протоколом огляду та перегляду цифрового носія інформації від 30.12.2024, при перегляді відеозапису, який здійснювався камерою зовнішнього відеоспостереження, закріпленою на верхній частині опори вуличного освітлення, котра знаходиться на регульованому перехресті автомобільних доріг H-09 сполученням «Львів - Мукачево» та Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський» в с. Татарів Надвірнянського району, встановлено, що об?єктив камери зовнішнього відеоспостереження направлений в напрямку с. Микуличин. На момент здійснення відеозапису темна пора доби, суха погода, увімкнуто світло вуличних фонарів. У верхньому лівому куті екрану відображено індикатор дати (місяць - день - рік) назви дня та часу: «12-23-2024 Mon 17:57:25», а у нижньому правому куті екрану відображено назву камери «Camera 01». Об`єктив камери зовнішнього відеоспостереження охоплює регульоване перехрестя автомобільних доріг H-09 сполученням «Львів - Мукачево» та Р-24 сполученням «Татарів - Камянець-Подільський», наявну дорожню розмітку на поверхні цих двох автомобільних доріг і частково охоплює роботу світлофорів. При фіксації таймеру відеокамери - 17:58:15 та 17:58:16 у поле зору камери потрапляє момент виїзду передньої частини автобуса марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_7 , який рухається центральною автомобільною дорогою Н-09 сполученням «Львів-Мукачево» зі сторони с. Микуличин на зустрічну смугу руху, а також момент руху в цей час по вказаній зустрічній смузі, зі сторони с. Яблуниця в напрямку с. Микуличин зустрічного автомобіля марки ЗАЗ ТF488Р, реєстраційний номер НОМЕР_8 ., та їх зіткнення. Об 17:58:17 зафіксовано момент після зіткнення передньої частини автобуса марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_7 із передньою частиною зустрічного автомобіля марки ЗАЗ ТF488Р, реєстраційний номер НОМЕР_8 (а.к.п. 155-160 том № 1);

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/175-ІТ від 14.01.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування автобуса марки БАЗ А079.23 д.р.н. НОМЕР_1 знаходилося у стані часткової відмови.

2. На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автобуса марки БАЗ А079.23 д.р.н. НОМЕР_1 знаходилось у працездатному стані.

3. Пошкодження (несправності) рульової системи автобуса марки БАЗ А079.23 д.р.н. НОМЕР_7 , знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень та виникли в процесі розвитку дорожньо-транспортної пригоди.

4. Пошкодження (несправності) рульової системи автобуса марки БАЗ А079.23 р.н. НОМЕР_9 , знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень, виникли в процесі розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а тому водій не мав можливості їх виявити під час експлуатації транспортного засобу до ДТП (а.к.п. 163-168 том № 1);

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/178-ІТ від 16.01.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. На момент експертного огляду та дослідження рульове керування автомобіля марки ЗАЗ TF488P д.р.н. НОМЕР_10 знаходилося у стані відмови.

2. На момент експертного огляду та дослідження робоча гальмівна система автомобіля марки ЗАЗ TF-488Р д.р.н. НОМЕР_8 знаходилася у стані відмови.

3. Пошкодження (несправності) рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля марки ЗАЗ TF488P д.р.н. НОМЕР_8 знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень та виникли в процесі розвитку дорожньо-транспортної пригоди.

4. Пошкодження (несправності) рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля марки ЗАЗ ТF488P д.р.н. НОМЕР_8 знаходяться в зоні локалізації аварійних пошкоджень, виникли в процесі розвитку дорожньо-транспортної пригоди, а тому водій не мав можливості їх виявити під час експлуатації транспортного засобу до ДТП (а.к.п. 171-176 том № 1).

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/171-ІТ від 27.01.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. При первинному контактуванні поздовжня вісь автомобіля марки ЗАЗ TF488P д.р.н. НОМЕР_10 та повздовжня вісь автобуса марки БАЗ А079.23 р.н. НОМЕР_1 перебували під кутом біля 160° ± 5° (зустрічне блокуюче зіткнення).

2. Зіткнення автобуса марки БАЗ А079.23 р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки ЗАЗ TF488P д.р.н. НОМЕР_10 відбулося в межах Т-подібного перехрестя на смузі призначеній для руху до с. Микуличин та відносно елементів проїзній частині дороги знаходиться між передніми частинами даних транспортних засобів, в межах зафіксованої ділянки осипу продуктів зіткнення загальним розміром 6,9х4,6 м (а.к.п. 179-187 том № 1);

- копією пофазного роз?їзду та циклограми СО1, наданою Службою відновлення в Івано-Франківській області як додаток до копії виконавчої документації проекту «Встановлення світлофорного об`єкту на перехресті автомобільних доріг державного значення Н-09 Мукачево - Львів та Р-24 Татарів - Кам`янець-Подільський (а.к.п. 188-194 том № 1);

- листом КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» № 162 від 07.01.2025 про те, що в крові ОСОБА_4 , 1992 р.н., етиловий спирт не виявлено (дослідження № 2982 від 24.12.2024);

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 17.02.2025, що проводився з 14:10 год до 14:20 год у приміщенні КНП «Яремчанська центральна міська лікарня» та описом речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді від 17.02.2025, згідно якого вилучено оригінал Догоспітального протоколу № 1643 від 23.12.2024 на ім?я ОСОБА_4 (а.к.п. 203-204 том № 1);

- висновком експерта Надвірнянського міжрайонного відділення судмедекспертизи Івано-Франківського обласного бюро судмедекспертизи № 57, експертиза розпочата 06.03.2025 та закінчена 06.03.2025, відповідно до висновку у гр. ОСОБА_4 , встановлені такі тілесні ушкодження: закрита травма ділянки лівого кульшового суглобу у вигляді внутрішньосуглобового багатофрагментарного трансацетабулярного перелому заднього краю кульшової западини зліва із переломовивихом головки лівої стегнової кістки, з приводу чого була проведена медична операція: «Закрита репозиція вивиху кульшового суглобу. Закрита репозиція вивиху головки лівої стегнової кістки», закрита травма ділянки лівого колінного суглобу у вигляді перелому надколінника, з приводу чого була проведена медична операція: «Внутрішня фіксація перелому надколінника МОС пластиною та гвинтами перелому надколінника зліва», закритий травматичний перелом тіла лівої ключиці, з приводу чого була проведена медична операція: «Відкрита репозиція перелому ключиці з внутрішньою фіксацією. МОС гвинтами перелому лівої ключиці». Вищевказані тілесні ушкодження отримані від дії тупих твердих предметів або удару до таких, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля, можуть відповідати терміну утворення вказаному в даній постанові і згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що не є небезпечні для життя в момент їх заподіяння та викликали тривалий розлад здоров?я (а.к.п. 205-207 том № 1);

- копією карти виїзду швидкої медичної допомоги КНП «Обласний клінічний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф Івано-Франківської області» № 382А від 23.12.2024, в якій вказана адреса виклику с. Татарів, привід - ДТП, особа ОСОБА_4 (а.к.п. 208 том № 1);

- протоколом додаткового огляду місця події від 03.03.2025 із схемою, що проводився з 15:35 год до 16:20 год, яким встановлено, що місцем додаткового огляду є відрізок центральної автомобільної дороги Н-09 сполученням «Львів - Мукачево», що в с. Татарів Надвірнянського району Івано-Франківської області, яка є центральною вулицею вказаного вище населеного пункту та іменується Незалежності. Додатковий огляд місця події проводиться у зв?язку з дорожньо-транспортною пригодою у місці регульованого перехрестя автомобільних доріг, яка відбулася 23.12.2024 за участі автомобіля марки БАЗ А079.23 р.н. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_6 та автомобіля марки ЗАЗ TF488P р.н. НОМЕР_10 під керуванням водія ОСОБА_4 . Додатковий огляд місця події здійснюється зі сторони с. Яблуниця в напрямку с. Микуличин. Від правого краю центральної автомобільної дороги, по ходу здійснення огляду, бере свій початок автомобільна дорога Р-24 сполученням «Татарів - Кам?янець-Подільський», яка веде в напрямку території селища Ворохта Надвірнянського району і території Верховинського району. На поверхні цієї автодороги, у місці її початку, наявна дорожня розмітка 1.4.1 «зебра», у вигляді 16 широких ліній білого кольору. Окрім цього, на поверхні вказаної автодороги, зокрема в центральній її частині, нанесена біла суцільна лінія дорожньої розмітки 1.1, котра розділяє транспортні потоки зустрічних напрямків. Описана автомобільна дорога іменується ОСОБА_20 . В ході проведення вказаного додаткового огляду місця події, здійснено замір від переднього краю другої по напрямку руху зі сторони с. Яблуниця білої лінії дорожньої розмітки 1.4.1 «зебра» на поверхні вулиці, що іменується ОСОБА_20 , до центральної білої суцільної лінії дорожньої розмітки 1.1 на поверхні вказаної вище вулиці і встановлено, що відстань становить 5,20 м (а.к.п. 209-211 том № 1);

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/109-25/3984-ФП від 14.03.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. Час, який пройшов з моменту, коли автомобіль марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , лівим кутом переднього бамперу виїжджає на зустрічну смугу руху, до моменту зіткнення автобусу марки «БАЗ А079.23», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з передньою частиною автомобіля марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , на відеозаписі під назвою «IMG_3287.mp4», становить 1,4 с ± 0,07 с (а.к.п. 214-219 том № 1);

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/109-25/3983-ФП від 14.03.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. Швидкість автомобіля марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 з моменту коли край його заднього правого колеса порівняється з переднім правим краєм другої по напрямку руху цього автомобіля білої лінії дорожньої розмітки 1.14.1 «зебра» (відмітка А на скриншоті № 1 з постанови про призначення експертизи) і до моменту коли край заднього правого колеса вказаного автомобіля порівняється з суцільною білою лінією дорожньої розмітки 1.1 на другорядній дорозі (відмітка Б на скриншоті № 2 з постанови про призначення експертизи), подолавши при цьому відстань 5,20 м, становить від ? 39,52 км/год до 43,68 км/год (а.к.п. 222-227 том № 1);

- висновком експерта Івано-Франківського НДЕКЦ МВС України за результатами інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/109-25/5308-ІТ від 14.04.2025, згідно якої зроблені наступні висновки:

1. У даній дорожній ситуації, водій автобуса БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 16.6 та 10.1 Правил дорожнього руху.

2. У даній дорожній ситуації в діях водія автобуса БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 16.6 та 10.1 Правил дорожнього руху.

3. Оскільки термін «порушення» містить юридичну термінологію, його вирішення виходить за межі компетенції експерта авто техніка. Дане питання може бути розглянуто тільки в аспекті відповідності чи невідповідності дій водія транспортного засобу до вимог ПДР України.

В діях водія автобуса БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_6 вбачаються невідповідності вимогам пунктів 16.6 та 10.1 Правил дорожнього руху які, з технічної точки зору, перебувають у причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

4. У даній дорожній ситуації, водій автомобіля ЗАЗ TF488P номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 повинен був, із технічної точки зору, керуватися вимогами пунктів 12.4 та 12.3 Правил дорожнього руху.

5. У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ЗАЗ TF488P номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам правил дорожнього руху.

6. Оскільки термін «порушення» містить юридичну термінологію, його вирішення виходить за межі компетенції експерта авто техніка. Дане питання може бути розглянуто тільки в аспекті відповідності чи невідповідності дій водія транспортного засобу до вимог ПДР України.

У даній дорожній ситуації в діях водія автомобіля ЗАЗ TF488P номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 не вбачається невідповідності вимогам Правил дорожнього руху які б, з технічної точки зору, могли перебувати у причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної події.

7. У даній дорожній ситуації, водій автомобіля ЗАЗ TF488P номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_4 , рухаючись зі швидкістю 39,52-43,68 км/год, не мав технічної можливості уникнути зіткнення із автобусом БАЗ А079.23 номерний знак НОМЕР_1 , шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху (а.к.п. 230-236 том № 1);

Досліджені документи є процесуальними джерелами доказів відповідно до вимог частини 2 ст. 84 КПК України, які отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Зазначені докази не викликають сумнівів у своїй достовірності, оскільки містять інформацію, яка відповідає дійсності. В своїй сукупності докази є достатніми та взаємопов`язаними між собою.

Висновки суду

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження стосовно обвинуваченого, допитавши останнього, потерпілого та свідків, дослідивши письмові докази, долучені прокурором відповідно до встановленого порядку, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_6 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому ОСОБА_4 середньої тяжкості тілесні ушкодження, доведена поза розумним сумнівом та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Згідно з вимогами ст. 66, 67 КК України, обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 статті 61 Конституції України передбачено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (в редакції Постанови Верховного Суду № 8 від 12.06.2009 ), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо дотримуватись вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вирішуючи питання про призначення покарання, суд керується вимогами ст. 65 КК України, відповідно до якої особі має бути призначене покарання необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, та вимогами ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту» роз`яснено, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

При призначенні покарання ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно з класифікацією, наведеною у ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.

Також суд, при обранні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , враховує наступне:

- особу обвинуваченого, який є пенсіонером по інвалідності (а.к.п. 238 том № 1), перебуває на обліку в лікаря-онколога (а.к.п. 20 том № 2), має місце проживання та реєстрації, позитивно характеризується по місцю проживання та роботи (а.к.п. 240-242 том № 1), кримінальне правопорушення вчинено ним вперше, раніше не судимий (а.к.п. 244-245 том № 1), на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.к.п. 243 том № 1),

- його ставлення до вчиненого, а також його поведінку після вчинення злочину, який вибачився перед потерпілим тільки в судових дебатах, одночасно звинувачуючи ОСОБА_4 у скоєнні ДТП, а також самоусунувся від відшкодування потерпілому заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди, не розкаявся з огляду на відсутність осуду свого діяння та який, незважаючи на тривалий час, що пройшов з дня ДТП, не тільки не компенсував спричиненої майнової та моральної шкоди, а навіть не намагався цього зробити; суд не побачив жалю з приводу скоєного кримінального правопорушення та його наслідків, чи бажання залагодити провину;

- суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, оскільки злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, хоч і відноситься до злочинів вчинених з необережності, однак належить до злочинів проти безпеки руху та експлуатації транспорту, і полягає в тому, що вчинюється джерелом підвищеної небезпеки - транспортним засобом;

- наслідки, що настали в результаті даного кримінального правопорушення: завдання тілесних ушкодженню потерпілому ОСОБА_4 , який внаслідок цього став інвалідом ІІІ групи;

- позицію потерпілого ОСОБА_4 , який просив максимально покарати обвинуваченого. При цьому суд звертає увагу, що думка потерпілих при призначенні покарання враховується в сукупності з іншими обставинами кримінального провадження, проте вона не є вирішальною та обов`язковою для суду при визначенні остаточного покарання (постанова ВС від 28.01.2025 у справі №158/1422/23).

Також, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Досудовою доповіддю, складеною 09.07.2025 Надвірнянським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області, встановлено, що ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення і ризик небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб та ризик шкоди здоров`ю

оцінюється як середній, відтак орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства при покладенні на нього обов`язків, передбачених ч. 1, 3 ст. 76 КК України (а.к.п. 85-87).

Із врахуванням всіх обставин справи, позиції прокурора, думки потерпілого та його представника, позиції сторони захисту, зважаючи на наявність наслідків у виді тілесних ушкоджень середньої тяжкості потерпілому, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому основне покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України, у розмірі 5 (п`ять) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Крім того, суд враховує, що зі змісту санкції частини першої статті 286 КК України вбачається, що при засудженні особи за ч. 1 ст. 286 КК України позбавлення права керування транспортним засобом є обов`язковим додатковим покаранням.

З огляду на конкретні обставини, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, вчинених з необережності та без умислу, а також їх наслідків, суд вважає необхідним призначити обвинуваченому додаткове покарання - позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Призначення обвинуваченому такого виду покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Саме таке покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним та пропорційним.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

У даному кримінальному провадженні потерпілий ОСОБА_4 звернувся до суду з цивільним позовом про відшкодування ОСОБА_6 матеріальної та моральної (немайнової) шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у розмірі 253 798,32 гривень матеріальної шкоди та 350 000,00 гривень - моральної, яка спричинена злочинними діями ОСОБА_6 .

11.11.2025 представником потерпілого - адвокатом ОСОБА_5 було подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вона просила стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду в сумі 267 824, 58 грн та моральну в сумі 450 000, 00 грн, що в загальному складає 717 824, 58 грн.

Позов обґрунтовано тим, що, з урахуванням вимог ст. 61, 62, 64, 84, 91-93, 118, 124, 127-129 КПК України та ст. 16, 22, 23, 1166-1168, 1172, 1195 ЦК України, потерпілий має право на відшкодування завданої йому шкоди внаслідок вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Як докази заподіяння матеріальної шкоди до позовної заяви додано документи про тривале лікування та товарні чеки, квитанції про сплату грошових коштів на придбання ліків, лабораторних досліджень тощо. Зазначено, що транспортний засіб автомобіль марки ЗАЗ TF488Р, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 зазнав непоправних ушкоджень та ремонту не підлягає. Згідно інформації на сайті «Авто РІА», вартість аналогічного автомобіля становить 2850 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становить 118 816, 50 грн. Відтак матеріальні витрати складають 267 824,58 грн.

Окрім цього, ОСОБА_4 також спричинена й моральна шкода, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях, яких він зазнав внаслідок ДТП, та які спричинили негативні зміни у його житті: тривога за стан здоров`я, тимчасова відірваність від соціального життя, від праці, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, емоційна напруга, його переслідують жахливі болі, нервозність, дратівливість, почуття образи, невизначеність у можливості вільно пересуватися, працювати та вести нормальний спосіб життя, який він вів до даної ДТП. Також згідно з Витягом рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 193/25/2849/B від 23.09.2025 ОСОБА_4 з 06.09.2025 встановлено інвалідність ІІІ групи. Під час огляду лікаря психіатра 03.07.2025 потерпілому встановлено діагноз - хронічний посттравматичний головний біль та інсомнія неорганічного генезу. Тому просить суд стягнути з ОСОБА_6 спричинену цивільному позивачу моральну шкоду в сумі 450 000,00 грн.

Представник потерпілого ОСОБА_5 в судовому засіданні з приводу цивільного позову зазначила, що згідно з ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальної та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов на свій вибір або до обвинуваченого, або до юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями обвинуваченого. Враховуючи, що позовні вимоги до обвинуваченого знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв?язку із вчиненим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, вважає його належним відповідачем та просить цивільний позов задоволити в повному обсязі.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні щодо цивільного позову повідомив, що не вважає обвинуваченого належним відповідачем, оскільки він є найманим працівником у фізичної особи підприємця ОСОБА_8 , на якого і покладається відповідальність згідно чинного законодавства та Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995.

Також не вважає належним цивільним позивачем потерпілого ОСОБА_4 , оскільки він не є власником автомобіля ЗАЗ TF488P та не має доказів законного володіння та користування даним транспортним засобом.

Крім того, вважає, що у цій справі належним відповідачем також мала б бути страхова компанія потерпілого, адже не може бути одночасно відшкодована шкода потерпілому і фізичною особою, і страховою компанією.

Звертає увагу, що розмір матеріальної шкоди не визначався, експертиза з цього приводу в цьому кримінальному провадженні не проводилась.

Щодо моральної шкоди вважає, що належним відповідачем є ОСОБА_8 , крім того, з наданих цивільним позивачем чеків неможливо встановити доцільність застосування ліків, ідентифікувати хто їх купляв тощо.

Суд, розглянувши всі заперечення і пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши надані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

За змістом вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з вимогами частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному

провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, під час вирішення цивільного позову суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини кримінального провадження, встановити учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, з`ясувати розмір шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, а також визначити порядок її відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною 2 статті 1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

За змістом ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно із постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами і доповненнями) під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.

Не вважається володільцем об`єкта, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з таким володільцем (водій, машиніст, оператор тощо).

У постановах Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц, від 25.11.2020 у справі № 760/28302/18-ц, від 04.07.2023 у справі № 686/20281/21, вказано, що шкода, в тому числі моральна, завдана внаслідок ДТП, з вини водія, який виконував трудові обов`язки та керував автомобілем, що належить роботодавцю, на відповідній правовій підставі відшкодовується саме власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Для покладення на юридичну особу відповідальності, передбаченої статтею 1172 ЦК України, необхідна наявність як загальних умов деліктної відповідальності (протиправна поведінка працівника; причинний зв`язок між такою поведінкою і шкодою; вина особи, яка завдала шкоду), так і спеціальних умов (перебування у трудових відносинах з юридичною

особою або фізичною особою - роботодавцем незалежно від характеру таких відносин; завдання шкоди під час виконання працівником своїх трудових (службових) обов`язків).

Системний аналіз норм статей 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК дає підстави для висновку про те, що шкода (в тому числі моральна), завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Такий висновок підтверджується також пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, відповідно до якої за моральну шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах.

Під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків необхідно розуміти виконання роботи згідно з трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоч і виходить за межі трудового договору або посадової інструкції, але доручається роботодавцем або викликана невідкладною виробничою необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами протягом усього робочого часу.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується учасниками справи, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення під час виконання ним трудових обов`язків на посаді водія у ФОП ОСОБА_8 , який є власником автомобіля марки «БАЗ А079.23», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Вказані обставини, що на момент скоєння ДТП (23.12.2024) цивільний відповідач перебував у трудових відносинах із ФОП ОСОБА_8 та виконував свої посадові обов`язки водія також підтверджуються копією дорожнього листа № 0334413 від 23.12.2024, де зазначено водієм ОСОБА_6 (а.к.п. 139 том № 1) та довідкою виданою ФОП ОСОБА_8 про доходи ОСОБА_6 за період з травня по жовтень 2025 року (а.к.п. 21 том № 2).

Крім того, цивільний позивач не пред`явив своїх вимог до належного відповідача, який здійснював страхування транспортного засобу, яким керував під час ДТП обвинувачений.

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП відшкодування заподіяної шкоди. У разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Наведені законодавчі положення спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страхувальником, у якого застрахована її відповідальність.

Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком.

За замістом принципу диспозитивності визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Однак установлення належності відповідачів є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи та має насамперед ґрунтуватися на аналізі природи спірних правовідносин і позовних вимог.

Окрім того, визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Таким чином, судом встановлено, що в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 було завдано шкоди потерпілому ОСОБА_4 у робочий час, діями, які пов`язані з виконанням ним своїх трудових (службових) обов`язків у ФОП ОСОБА_8 , який є власником джерела підвищеної небезпеки, а тому в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди з цивільного відповідача слід відмовити, оскільки він не є належним відповідачем у цій справі.

Разом з тим, відмова у задоволені позову з цих підстав не позбавляє цивільного позивача пред`явити позов з урахуванням зазначених вище обставин у порядку цивільного судочинства з метою належної реалізації свого права на відшкодування шкоди.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні не обирався.

Доля речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог статті 100 КПК України.

На підставі ст. 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експертів на загальну суму 29 034,40 грн.

Також у відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, слід вирішити питання про скасування арешту майна:

- який накладений згідно з ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26.12.2024 на автобус марки БАЗ А079.23, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_8 (а.к.п. 149-150 том № 1);

- який накладений відповідно до ухвали слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26.12.2024 на автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_13 (а.к.п. 151-152 том № 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. 50, 65, ч. 1 ст. 286 КК України, ст. 124, 128, 129, 368- 371, 373-376, 392, 395 КПК України,

у х в а л и в :

Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу розміром 5 (п`ять) тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 85 000,00 (вісімдесят п`ять тисяч ) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в загальній сумі 29 034, 40 (двадцять дев`ять тисяч тридцять чотири) гривні 40 копійок на проведення експертиз, а саме:

- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану ТЗ» № CE-19/109-25/175-ІТ від 14.01.2025, витрати на проведення якої становлять 3 183,60 грн;

- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану ТЗ» № CE-19/109-25/178-IТ від 16.01.2025, витрати на проведення якої становлять 3 183,60 грн;

- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» № CE-19/109-25/171-IT від 27.01.2025, витрати на проведення якої становлять 6 367,20 грн;

- судової фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» № CE-19/109-25/3983-ФП від 14.03.2025, витрати на проведення якої становлять 6 367,20 грн;

- судової фототехнічної експертизи за експертною спеціальністю 6.1 «Дослідження фотозображень та технічних засобів їх виготовлення» № CE-19/109-25/3984-ФП від 14.03.2025, витрати на проведення якої становлять 6 367,20 грн;

- судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму ДТП» № CE-19/109-25/5308-IT від 14.04.2025, витрати на проведення якої становлять 3 565,60 грн.

Речові докази по справі:

- автомобіль марки ЗАЗ TF488P, реєстраційний номер НОМЕР_2 , чорного кольору, який належить ОСОБА_13 після набрання вироком законної сили повернути власнику, скасувавши арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26.12.2024;

- автобус марки БАЗ А079.23, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , після набрання вироком суду законної сили, скасувавши арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 26.12.2024 та частково скасований ухвалою слідчого судді Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 31.01.2025, вважати повернутим законному володільцю;

- диск для лазерних систем зчитування формату DVD-R з файлом під назвою «IMG_3287» залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя: ОСОБА_21