Справа № 305/47/26
Номер провадження 1-кс/305/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2026 Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на дії Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернулася до слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Виходячи зі змісту ст. 304 КПК України, після надходження скарги, слідчий суддя повинен перевірити наявність підстав для повернення скарги або відмови у відкритті провадження, тобто: чи повноважна особа подала скаргу, чи дотримані нею правила підсудності та строки при зверненні до суду і чи підлягає рішення, дія та бездіяльність слідчого оскарженню.

У пункті 2 листа № 1640/0/4-12 від 9 листопада 2012 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ звертає увагу на те, що у статті 303 КПК визначено порядок оскарження бездіяльності, яка може полягати в наступному: 1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слід мати на увазі, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 214 КПК бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, означає невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ "Строки внесення відомостей до реєстру" Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого наказом Генерального прокурора України від 30 червня 2020 року №298 з відповідними змінами унесення відомостей до Реєстру здійснюється з дотриманням строків, визначених КПК України та цим Положенням, а саме про заяву, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення - у термін, визначений частиною першою статті 214 КПК України.

У пункті 3 вищевказаного Листа Вищого спеціалізованого суду України зазначено, що у випадку пропуску строку, встановленого для подання скарги, скарга повертається особі, якщо при її поданні особа не порушила питання про поновлення цього строку. Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин (хвороба, відрядження, стихійне лихо, хвороба близьких родичів тощо). Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Як вбачається з матеріалів скарги та доданих до неї документів, ОСОБА_2 звернулася до Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області 27.10.2025 (талон-повідомлення єдиного обліку №12259) з приводу конфлікту з її сусідом - ОСОБА_3 з приводу встановлених камер відеоспостереження, які направлені на будинок заявниці.

Отже, у дотримання вимог ст. 214 КПК України, уповноважена особа Рахівського ВП ГУНП в Закарпатській області мала внести відомості до ЄРДР не пізніше 28.10.2025.

Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 115 КПК України передбачено, що при обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години.

Відлік десятиденного строку оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР за повідомленням заявниці ОСОБА_2 від 27.10.2025 почався з 15:50 години 27.10.2025 і сплив відповідно о 15:50 годині 28.10.2025, але зі скаргою на бездіяльність щодо невнесення відомостей до ЄРДР заявниця звернулася лише 12.01.2026 (згідно з вхідним штемпелем Рахівського районного суду), тобто з пропуском встановленого процесуальним законом строку.

Скаржниця просить поновити їй строк на оскарження.

У скарзі зазначає, що про те, що поліція відмовила у внесенні відомостей в ЄРДР вона дізналася лише 15.12.2025 при зверненні в поліцію, оскільки жодної відповіді не отримувала. Вона намагалася захистити своє право, адже попередні її звернення до Рахівського районного суду (ухвали від 22.12.2025 та 06.01.2026) свідчать про її активне бажання захистити права, а пропуск стався через складність отримання інформації від органу поліції, відсутність фахової правової допомоги та складність усунення процесуальних обов`язків. Ці причини просить визнати поважними.

Розглядаючи це клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Згідно з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 26.08.2020 у справі №760/18778/18, "Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. Такі обставини мають бути підтверджені скаржником".

Правило дотримання десятиденного строку на оскарження до слідчого судді бездіяльності слідчого, зазначеного у ст. 304 КПК України, має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" наголошено на тому, що особа в розумні інтервали часу має вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження.

Водночас питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. Зокрема, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк. При цьому особа, яка бажає подати скаргу має діяти сумлінно для того, що б ефективно реалізувати своє право. Тобто окрім принципу правової визначеності важливим також є і принцип добросовісності, як загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність може розглядатися як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа "Стаббігс та інш. проти Великобританії" рішення від 22 жовтня 1996 року, "Девеер проти Бельгії" рішення від 27 лютого 1980 року).

У пунктах 93-96 ВП ВС у постанові від 19.01.2023 у справі № № 140/1770/19 зазначила, що встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників … судочинства та своєчасного виконання ними передбачених … певних процесуальних дій. Інститут строків … сприяє досягненню юридичної визначеності в публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників … процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними. Порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на оскарження бездіяльності слідчого, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

З матеріалів скарги вбачається, що заявниця обізнана, що заяви про кримінальне правопорушення вносяться до ЄРДР протягом 24 годин після подання заяви.

Відповідно до вимог ст. 60 КПК України заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим. Заявник має право отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Отже, про бездіяльність Рахівського РВП щодо невнесення відомостей до ЄРДР скаржниця мала бути обізнаною ще 28.10.2025 і, відповідно, скаргу подати до 07.11.2025.

Натомість лише після отримання листа про результати розгляду скаржниця звернулася до слідчого судді з відповідною скаргою.

До скарги скаржниця додала лист Рахівського РВП № від 04.12.2025 з якого вбачається, що останню на її звернення від 27.10.2025 повідомлено про те, що за її заявою від 27.10.2025 відомості до ЄРДР не вносились.

Отримання скаржницею листа Рахівського РВП лише 15.12.2025 не свідчать про поважність причин пропуску строку на подання скарги.

Бездіяльність слідчого підлягає оскарженню протягом 10 днів з дня допущення такої бездіяльності, а не з дня отримання відповіді скаржником, що прямо передбачено ст. 304 КПК України.

Скаржнику достеменно відомі строки, передбачені ст.ст. 214, 303 КПК України.

Із системного аналізу норм КПК слідує, що під поважними причинами пропуску звернення до слідчого судді слід розуміти лише ті обставини, які не залежали від волі особи і об`єктивно перешкоджали чи унеможливлювали своєчасне звернення особи до суду у встановлений КПК строк.

Підстави пропуску строку на оскарження можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання скарги, проте такого слідчим суддею не встановлено.

Слідчий суддя зазначає, що скаржниця таких причин у скарзі не зазначала, протягом тривалого строку вона не вживала заходів, щоб дізнатися про стан розгляду її заяви, а тому на переконання слідчого судді не довела поважність причин пропуску строку на звернення з цією скаргою.

Відсутність фахової правової допомоги також не може бути підставою для поновлення пропущеного строку.

У п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України вказано, що скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною 1 цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Ураховуючи ті обставини, що скарга ОСОБА_2 на бездіяльність щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань подана заявницею з пропуском десятиденного строку, передбаченого частиною 1 ст. 304 КПК України, слідчий суддя не знайшов підстав для поновлення цього строку, тому скарга підлягає поверненню заявниці на підставі п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303,304, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення строку на оскарження відмовити.

Повернути скаргу ОСОБА_2 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Копію ухвали направити скаржниці.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя : ОСОБА_1