Справа № 304/2439/25 Провадження № 1-кс/304/878/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000196 від 22 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про арешт майна,

У С Т А Н О В И В :

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором, на підставі матеріалів кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0000196 від 22 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про накладення арешту на речовий доказ у даному кримінальному провадженні, який вилучено 22 жовтня 2025 року у ході проведення огляду у АДРЕСА_1 , а саме пневматичну гвинтівку моделі 1210, № 35, калібру 4.5 мм, з оптичним прицілом з маркуванням 4*32, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування таким майном.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділенням відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, під час якого встановлено, що 21 жовтня 2025 року близько 22.44 год ОСОБА_5 (особа з інвалідністю, учасник бойових дій), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння прибув на автомобілі марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , до корчми «Підкова», що у м. Перечин, вул. Щаслива (Промислова), 3, де зупинився посеред дороги на проїзній частині, чим створив небезпеку для руху іншим учасникам дорожнього руху, після чого вийшов з автомобіля та вийняв з багажного відділення пневматичну гвинтівку моделі 1210, № НОМЕР_2 , калібру 4,5 мм, яку зарядив, дославши пневматичну кулю у канал ствола та знову поставив у багажник.

Після цього, як вказує слідчий, ОСОБА_5 , знаходячись там же, тобто у громадському місці, де перебували також ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у присутності ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та неповнолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , безпричинно, діючи з прямим умислом, грубо порушуючи громадський порядок, виражаючи тим самим явну неповагу до суспільства, що супроводжувалася особливою зухвалістю, вийняв з багажного відділення заздалегідь заготовлену гвинтівку, тобто предмет, заздалегідь заготовлений для нанесення тілесних ушкоджень, підійшов до вказаних осіб та почав виражатися на їх адресу нецензурною лайкою, на що ОСОБА_7 (начальник управління УФЗ Держспецзв`язку) зробив ОСОБА_5 зауваження та попросив припинити хуліганські дії, на що останній не реагував, натомість пригрозив прострілити йому черевну порожнину, демонструючи при цьому зброю та направляючи ствол у ділянку грудної клітки.

Як вказує слідчий, 22 жовтня 2025 року на підставі добровільної згоди ОСОБА_5 у період часу з 01.45 до 02.33 год, у порядку ст. 237 КПК, у місті Перечин, вул. Лесі Українки, 18, проведено огляд автомобіля марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_5 , в ході проведення якого виявлено та вилучено пневматичну гвинтівку моделі 1210, № 35, калібру 4,5 м.

Постановою від 22 жовтня 2025 року вказану пневматичну гвинтівку було визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки така може містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а також може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак слідчий, посилаючись на норми кримінального процесуального закону, які визначають питання речових доказів та накладення арешту на майно, зазначає, що у органу досудового розслідування існує необхідність у накладенні арешту на зазначене у клопотанні майно, задля його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, а також проведення слідчих дій, судових експертиз та повного дослідження всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, тому просить клопотання задовольнити.

Ініціатор клопотання у судове засідання не з`явився, одночасно з клопотанням подав заяву прокурора у провадженні про розгляд такого за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі та просить задовольнити.

Власник майна у судове засідання також не з`явився, про місце, дату та час розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не проводиться.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 цього Кодексу під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 цього Кодексу арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

На підставі матеріалів клопотання встановлено, що 21 жовтня 2025 року о 22.42 год надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що того ж дня за адресою: Ужгородський район, м. Перечин, вул. Залізнична, заявник повідомив про конфлікт з невідомою особою, який приїхав на автомобілі БМВ, білого кольору, в руках якого зброя, можливо мисливська гвинтівка з оптикою.

Двадцять другого жовтня 2025 року о/у СКП відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_13 за протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію, задокументовано звернення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , про погрозу фізичною розправою, в якому останній просить прийняти міри до водія автомобіля марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , п`ятої серії, білого кольору, який, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на вулиці Залізничній у місті Перечин, погрожував йому фізичною розправою та зброєю, схожою на рушницю з оптичним прицілом.

Двадцять другого жовтня 2025 року за вказаним фактом було розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, що підтверджується Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000196 від 22 жовтня 2025 року.

З наявного у матеріалах клопотання протоколу огляду місця події від 22 жовтня 2025 року видно, що об`єктом огляду є автомобіля марки «БМВ», білого кольору, р/н НОМЕР_1 , який припарковано на території домоволодіння АДРЕСА_3 . Під час огляду у багажному відділенні виявлено предмет, схожий на рушницю, з маркуванням «Beeman 1210» model 1210 Cal 4,5 mm (177) НОМЕР_2 , з оптичним прицілом, яку за результатами огляду було вилучено.

Постановою слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 від 22 жовтня 2025 року вилучене під час огляду майно, тобто вказану гвинтівку, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000196.

Зі змісту ч. 2 ст. 173 КПК України видно, що при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Органом досудового розслідування доведено, що вилучене майно, має значення речового доказу у кримінальному проваджені № 0000196 та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, оскільки може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відтак, на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України прокурор довів слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

Поряд з цим слідчий суддя додатково враховує, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

В ході розгляду клопотання не доведено та не встановлено обставин, які б давали слідчому судді підстави вважати, що на даний час необхідності у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна з підстав збереження речових доказів немає, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

На думку слідчого судді, таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, є розумним та пропорційним меті кримінального провадження.

Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх правових підстав для арешту заявленого органом досудового розслідування майна, враховує можливість використання такого як доказу у даному кримінальному провадженні, оскільки за його допомогою може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Частиною 5 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Нормами частини 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При цьому, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», зокрема ухвали про арешт майна у кримінальних провадженнях оприлюднюються в електронній формі не раніше дня їх звернення до виконання.

Керуючись ст. 40, 131, 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого СВ відділення поліції № 1 Ужгородського районного управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 на підставі матеріалів досудового розслідування, внесених до ЄРДР за № 0000196 від 22 жовтня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучену 22 жовтня 2025 року у ході проведення огляду транспортного засобу марки «БМВ», р/н НОМЕР_1 , пневматичну гвинтівку моделі 1210, № 35, калібру 4.5 мм, з оптичним прицілом з маркуванням 4*32, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , шляхом заборони користуватися та розпоряджатися вказаним майном.

Виконання зазначеної ухвали покласти на прокурора Перечинського відділу Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її оголошення.

Слідчий суддя:ОСОБА_1