КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0000246 стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кропивня Іванківського району Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 07.10.2019 Іванківським районним судом Київської області за ст. 389-2 КК України на 1 рік позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України, з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Вироком Іванківського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Іванківського районного суду Київської області від 07.10.2019 та призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі.

_________________________________________________________________

Справа №11-кп/824/3494/2025 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8

Категорія: ст. 389-2 КК України Доповідач ОСОБА_1

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_6 обвинувачується у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, вчиненому за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 , будучи засудженим 07.10.2019 року Іванківським районним судом Київської області за ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробувальним та іспитовим строком 1 рік, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та не погашену судимість, знову вчинив новий злочин при наступних обставинах.

Постановою Іванківського районного суду Київської області від 26.04.2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-1 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді суспільно корисних робіт на строк 240 годин.

Цього ж дня, ОСОБА_6 під особистий підпис отримав направлення Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області від 03.06.2019 року для відбування адміністративного стягнення на об`єктах, підпорядкованих Кропивнянській сільській раді Іванківського району Київської області.

Згідно з розпорядженням Кропивнянської сільської ради від 19.08.2019 року №12/1, ОСОБА_6 зараховано на відбування 240 годин оплачуваних суспільно корисних робіт, визначено перелік виконуваних робіт та складено графік із зазначенням часу і місця їх відбування.

ОСОБА_6 був засуджений 07.10.2019 року Іванківським районним судом Київської області за ст. 389-2 КК України до 1 року позбавлення волі, та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з випробувальним та іспитовим строком 1 рік.

Згідно з розпорядженням Кропивнянської сільської ради від 09.12.2019 року №18/1, ОСОБА_6 зараховано на відбування 240 годин оплачуваних суспільно корисних робіт, визначено перелік виконуваних робіт та складено графік із зазначенням часу і місця їх відбування.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис неодноразово отримував направлення від Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області до Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, у період часу з 10.12.2019 року по 06.10.2020 року жодного разу не з`явився, до виконання покладених на нього обов`язків не приступив та ніяких документів, в тому числі з медичних закладів, які б підтверджували обставини, що позбавляли його можливості приступити до виконання суспільно корисних робіт, не надав, а тому 06.12.2019 року відносно ОСОБА_6 було складено протокол № 01/2019 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.

Як наслідок, постановою Іванківського районного суду від 31.01.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту.

10 березня 2020 року ОСОБА_6 під особистий підпис отримав направлення Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області від 11.03.2020 року для відбування адміністративного стягнення на об`єктах, підпорядкованих Кропивнянській сільській раді Іванківського району Київської області.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис неодноразово отримував направлення від Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області до Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, у період часу з 11.03.2020 року по 17.03.2020 року жодного разу не з`явився, до виконання покладених на нього обов`язків не приступив та ніяких документів, в тому числі з медичних закладів, які б підтверджували обставини, що позбавляли його можливості приступити до виконання суспільно корисних робіт, не надав, а тому 17.03.2020 року відносно ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол № 2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУПАП.

Як наслідок, постановою Іванківського районного суду від 10.04.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту.

30 квітня 2020 року ОСОБА_6 під особистий підпис отримав направлення Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації`в м. Києві та Київській області від 04.05.2020 року для відбування адміністративного стягнення на об`єктах, підпорядкованих Кропивнянській сільській раді Іванківського району Київської області.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис неодноразово отримував направлення від Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області до Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, у період часу з 30.04.2020 року по 08.05.2020 року жодного разу не з`явився, до виконання покладених на нього обов`язків не приступив та ніяких документів, в тому числі з медичних закладів, які б підтверджували обставини, що позбавляли його можливості приступити до виконання суспільно корисних робіт, не надав, а тому 08.05.2020 року відносно ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол № 2 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.

Як наслідок, постановою Іванківського районного суду від 10.06.2020 ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді 10 діб адміністративного арешту.

13 липня 2020 року ОСОБА_6 під особистий підпис отримав направлення Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області від 14.07.2020 року для відбування адміністративного стягнення на об`єктах, підпорядкованих Кропивнянській сільській раді Іванківського району Київської області.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис неодноразово отримував направлення від Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області до Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно-корисних робіт, у період часу з 14.07.2020 року по 21.07.2020 року жодного разу не з`явився, до виконання покладених на нього обов`язків не приступив та ніяких документів, в тому числі з медичних закладів, які б підтверджували обставини, що позбавляли його можливості приступити до виконання суспільно корисних робіт, не надав, а тому 21.07.2020 року відносно ОСОБА_6 було складено адміністративний протокол № 3 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 183-2 КУпАП.

Постановою Іванківського районного суду від 31.08.2020 суд ухвалив, справу, яка надійшла з Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП ОСОБА_6 , передати в Іванківо-Чорнобильський відділ Броварської місцевої прокуратури Київської області для внесення відомостей в ЄРДР.

ОСОБА_6 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, під особистий підпис неодноразово отримував направлення від Іванківського районного відділу з питань пробації філії Державної установи «Центр пробації» в м. Києві та Київській області до Кропивнянської сільської ради Іванківського району Київської області для відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, у період часу з 09.11.2019 року по 31.08.2020 року жодного разу не з`явився, до виконання покладених на нього обов`язків не приступив та ніяких документів, в тому числі з медичних закладів, які б підтверджували обставини, що позбавляли його можливості приступити до виконання суспільно корисних робіт, не надав.

Однак, ОСОБА_6 , будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 183-2 КУпАП, передбачаючи наслідки своїх протиправних дій, продовжив ухилятись від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що виразилось у невиході на суспільно корисні роботи більше двох разів протягом місяця без поважних причин, починаючи з 10.12.2019 по даний час, не надавши при цьому жодних документів, у тому числі з медичних закладів, які б підтверджували неможливість прибути до визначеного місця та приступити до виконання суспільно корисних робіт.

З 240 годин суспільно корисних робіт, призначених постановою Іванківського районного суду Київської області від 10.12.2019 року, ОСОБА_6 не виконав жодної години, чим злісно ухилився від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт.

В апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, вважаючи вирок суду незаконним у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, просить його змінити в частині призначеного покарання, виключити з резолютивної частини посилання на призначення ОСОБА_6 остаточного покарання, відповідно до положень ст. 71 КК України. Роз`яснити ОСОБА_6 право на звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України, і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі згоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України, звільнити його від кримінальної відповідальності за цим правопорушенням на підставі ст. 49 КК України, кримінальне провадження, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити. У разі незгоди обвинуваченого ОСОБА_6 на звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 389-2 КК України, визначити йому покарання за ст. 389-2 КК України у виді 1 року позбавлення волі, та на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України звільнити його від призначеного покарання. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України, згідно із санкцією зазначеної кримінально-правової норми (як на момент його вчинення 06.10.2020, оскільки воно є продовжуваним та було закінчене в момент його виявлення правоохоронними органами, шляхом внесення відповідних відомостей в ЄРДР, так і на момент ухвалення оскаржуваного вироку), карається позбавленням волі на строк до 2 років.

Тому, відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення нею нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Разом із тим, встановлено, що ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 08.11.2022 провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 було зупинено у зв`язку із переховуванням останнього від суду та оголошенням його у розшук.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 01.02.2024 провадження у справі було відновлене.

Таким чином, загальний термін часу, який минув з часу вчинення ОСОБА_6 інкримінованого кримінального правопорушення, а саме 06.10.2020, по дату ухвалення оскаржуваного вироку Ірпінського міського суду Київської області від 16.01.2025, з врахуванням того, що останній 1 рік 2 місяці 21 день перебував у розшуку, що відповідно до положень ч. 2 ст. 49 КК України не вплинуло на обрахування диференційованих строків притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, складає 3 роки 13 днів та є більшим ніж зазначені диференційовані строки.

Разом з тим, суд першої інстанції під час розгляду вказаного кримінального провадження, з урахуванням того, що строк притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, на момент ухвалення оскаржуваного вироку Іванківського районного суду Київської області від 16.01.2025, сплинув, не роз`яснив останньому право звільнення від кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, чим допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

За таких обставин, вважає, що під час здійснення судового розгляду кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, суд повинен був роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 право на звільнення від кримінальної відповідальності за вказаним кримінальним правопорушенням та за умови його згоди, звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а разі його відмови від такого звільнення - визнати його винним та призначити покарання, однак звільнити від нього на підставі ч. 5 ст. 74 КК України, втім цього не зробив, чим не застосував закон, який підлягає застосуванню, натомість засудив останнього за ст. 389-2 КК України та призначив покарання відповідно до санкцій вказаної правової норми, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, а отже неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність.

Інші учасники судового провадження даний вирок не оскаржують.

Обвинувачений ОСОБА_6 обізнаний про перебування на розгляді в апеляційному суді апеляційної скарги прокурора, адже 13.03.2025 року отримав ухвалу Київського апеляційного суду від 27.02.2025 року про відкриття апеляційного провадження (а.п. 188).

Між тим, попри вжиті апеляційним судом заходи щодо повідомлення ОСОБА_6 про розгляд апеляційної скарги прокурора, обвинувачений судові повістки, направлені на адресу його місця проживання, не отримує, а вони повернулись із зазначенням, що адресат відсутній за вказаною адресою, та відповідно у призначений день та час до суду апеляційної інстанції не з`явився, про причини неявки не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надсилав, тому, враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про погіршення становища обвинуваченого, а також думку прокурора, який не заперечував щодо розгляду апеляційної скарги прокурора без участі обвинуваченого, колегія суддів, виходячи з положень ч. 4 ст. 405 КПК України, вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі обвинуваченого ОСОБА_6 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив звільнити обвинуваченого від покарання,провівши судові дебати, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, а тому висновки суду, за встановлених у вироку обставин, про доведеність винуватості ОСОБА_6 у злісному ухиленні від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, що відповідає юридичній кваліфікації діяння за ст. 389-2 КК України, перевірці колегією суддів не підлягають, оскільки апеляційних доводів щодо вироку суду в цій частині в апеляційній скарзі не міститься.

При цьому колегія суддів не встановила істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції дійти правильних висновків в цій частині.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме - незастосування ст. 49 КК України, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Положеннями ст. 12 КК України визначено, що кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини. Злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України, нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Санкцією ст. 389-2 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до двох років.

Таким чином, злісне ухилення особи від відбування адміністративного стягнення у виді суспільно корисних робіт, відповідальність за що передбачена ст. 389-2 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло такі строки: три роки - у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як визначено у ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затриманням. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років (еталонний текст з Єдиного державного реєстру нормативно-правових актів - https://www.reestrnpa.gov.ua/REESTR/RNAweb.nsf/wpage/RnaAbout?OpenDocument).

З аналізу законодавства, що регулює питання закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, слідує, що строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення, що визначено в обвинувальному акті та встановлено судом, і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Вказаною нормою встановлено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до класифікації, визначеної приписами ст. 12 КК України, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення і переривання.

При цьому, відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22),у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Також, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України, особа може бути звільнена за вироком суду від покарання на підставах, передбачених ст. 49 цього Кодексу.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 26 жовтня 2023 року у справі № 372/1134/22, триваюче кримінальне правопорушення вважається закінченим у момент припинення злочинного посягання або злочинного стану завдяки суб`єктивним (за власним бажанням суб`єкта такого правопорушення) або об`єктивним (за незалежними від волі суб`єкта обставинами, як-от знищення предмету протиправного посягання, припинення злочинної діяльності правоохоронними органами) моментам.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-2 КК України, є продовжуваним, а відтак, враховуючи вище наведене, вважається закінченим в момент його виявлення, а саме 06 жовтня 2020 року.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 08 листопада 2022 року провадження у справі за обвинуваченням ОСОБА_6 було зупинено у зв`язку із переховуванням останнього від суду та оголошенням його у розшук.

Ухвалою Іванківського районного суду Київської області від 01 лютого 2024 року провадження було відновлено.

Отже, строк, на який було зупинено провадження стосовно ОСОБА_6 , становить 1 рік 2 місяці 21 день.

Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 16 січня 2025 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Отже, на час ухвалення оскаржуваного вироку, з урахуванням періоду ухилення ОСОБА_6 від суду, визначений у п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України 3-річний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, сплинув,що залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Тому, враховуючи, що від ОСОБА_6 клопотань про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачених ст. 49 КК України, не надходило, то ОСОБА_6 слід звільнити від призначеного йому судом за ст. 389-2 КК України покарання, згідно з ч. 5 ст. 74 КК України.

У зв`язку з цим з вироку суду підлягає виключенню і рішення про застосування до ОСОБА_6 положень ч. 1 ст. 71 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а вирок Іванківського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 слід змінити, шляхом звільнення ОСОБА_6 від призначеного цим вироком покарання за ст. 389-2 КК України, на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, та виключенням рішення про застосування до нього положень ч. 1 ст. 71 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 16 січня 2025 року стосовно ОСОБА_6 змінити.

На підставі ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-2 КК України, у виді 1 року позбавлення волі, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Виключити з вироку суду рішення про застосування до ОСОБА_6 положень ч. 1 ст. 71 КК України щодо призначення йому остаточного покарання за сукупністю вироків.

В решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3