справа № 166/1376/25
провадження № 1-кс/166/775/25
УХВАЛА

06 жовтня 2025 року с-ще Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 (с-ще Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000310, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 серпня 2025 року, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ща Ратне Ратнівського району Волинської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, неодноразово раніше судимого, востаннє 14 вересня 2018 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296, ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, звільненого умовно-достроково 05.04.2023 ухвалою Маневицького районного суду Волинської області від 28.03.2023, з невідбутим терміном покарання 7 місяців, судимість не знята та не погашена у встановленому порядку, щодо якого 05 червня 2025 року до Ратнівського районного суду Волинської області скеровано обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000103 за ч.2 ст.194 КК України,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 195 КК України,

установив:

Слідчий слідчого відділення відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, яке мотивує тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а також у погрозі знищення чужого майна шляхом підпалу, якщо були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 195 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що ОСОБА_6 , 30.07.2025 близько о 18:38 год., у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_2, вирішив вчинити погрозу знищення чужого майна шляхом підпалу. Реалізовуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_6 у зазначені час і місці, на грунті довготривалих неприязних відносин, звернувся до продавця вказаного магазину з вимогою зателефонувати до власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, продавець ОСОБА_8 , побоюючись протиправної поведінки ОСОБА_6 з власного мобільного телефону з абонентським номером НОМЕР_1 зателефонувала на абонентський номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_7 та передала слухавку ОСОБА_6 . В подальшому, ОСОБА_6 в усній формі, спілкуючись із ОСОБА_7 , повідомив останньому, що має намір здійснити підпал приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_4", що за адресою: АДРЕСА_2. При цьому, ОСОБА_6 , усвідомлював те, що висловлена ним погроза здатна викликати побоювання та становить загрозу оточуючим, оскільки він конкретно вказував на місце, де він мав намір реалізувати свою погрози, та висловлював намір про настання наслідків пошкодження майна, а саме знищення приміщення магазину "ІНФОРМАЦІЯ_4", при цьому створив реальні підстави вважати про здійснення цієї погрози, що становить підвищену суспільну небезпеку. В результаті цих погроз ОСОБА_6 , які були розцінені як реальні та які становили підвищену суспільну небезпеку, потерпілий ОСОБА_7 , будучи обізнаним про вчинення у березні 2025 року ОСОБА_6 підпалу АЗС "WOG" в с-ще Ратне Ковельського району Волинської області, три дні поспіль в нічну пору доби самостійно охороняв приміщення свого магазину.

Крім того, 10.08.2025 року близько 12:30 год., ОСОБА_9 , знаходячись у приміщенні магазину «ІНФОРМАЦІЯ_4», що за адресою: АДРЕСА_2, діючи умисно, з корисливих мотивів та керуючись метою відкритого викрадення чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» що затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, неодноразово продовженого у встановленому законом порядку, востаннє Указом Президента України №271/2024 від 06 травня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 08 травня 2024 року, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, відкрито викрав з холодильника вказаного магазину дві пляшки пива «Opillia ZERO» об`ємом 0,5 літри кожна, за ціною 35 грн, після чого покинув місце скоєння злочину, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав майнової шкоди ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на загальну суму 70 гривень.

Відомості про вчинення вказаних крримінальних правопорушень унесено до ЄРДР, відповідно, 10 серпня 2025 року та 11 серпня 2025 року. Прокурор Ратнівського відділу Ковельської окружної прокуратури постановою від 11.08.25 об`єднав зазначені кримінальні провадження.

Ухвалою Ратнівського районного суду від 12.08.25 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 08 жовтня 2025 року.

22 вересня 2025 року досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні завершено, про що цього ж дня повідомлено підозрюваного та його захисника ОСОБА_5 , однак ОСОБА_6 підписувати повідомлення відмовився.

На думку слідчого, обгрунтованість підозри доводиться зібраними у ході досудового розслідування доказами, а також продовжують існувати ризики, які дають підстави вважати, що підозрюваний може вчинити передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України дії.

Такі доводи мотивує тим, що ОСОБА_6 , знаючи про тяжкість покарання, що йому загрожує, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, не маючи міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, відтак - грошових коштів для проживання, з метою уникнення відповідальності за вчинений ним злочин може переховуватися від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. На думку слідчого, ОСОБА_6 може впливати на потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , які проживають в одному населеному пункті, шляхом умовляння схиляти їх до відмови від дачі показань чи зміни показань щодо нього. Уважає, що ОСОБА_6 , маючи незняту та непогашену судимість, будучи обвинуваченим у іншому кримінальному провадженні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, щодо якого було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та звільнено з-під варти у зв`язку із внесенням застави, та який перебуваючи на свободі неодноразово вчиняв адміністративні правопорушення, перебуваючи і надалі на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Уважає, що запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, оскільки вони не відповідають тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, тому не забезпечать виконання останнім процесуальних обов`язків.

Просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк досудового розслідування без визначення застави.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили його задовольнити. Прокурор пояснив, що ОСОБА_6 неодноразово судимий, внісши заставу, як альтернативний запобіжний захід, умови застави порушив, знову вчинив кримінальні правопорушення, відтак не виключається можливість продовження останнім протиправної діяльності в подальшому. Із цих же підстав вважає недоцільним визначати ОСОБА_6 заставу.

Підозрюваний проти задоволення клопотання заперечив, винуватість у скоєному злочині не визнав, вважає підозру надуманою, просив зменшити визначений судом розмір застави до 90 тисяч гривень.

Захисник підтримала позицію підозрюваного, підтвердила доводи прокурора про те, що дійсно підозрюваному та їй повідомлено про завершення досудового розслідування, відповідне повідомлення ОСОБА_6 23 вересня 2025 року в її присутності підписати відмовився.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно із ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений за умови доведення прокурором обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують, а також повинен з`ясувати чи зменшились раніше визначені ризики та чи не з`явились нові.

Ухвалою слідчого судді Ратнівського районного суду Волинської області від 12.08.2025 застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів до 08 жовтня 2025 року та визначено заставу в розмірі 60 прожиткових мінімумів громадян для працездатних осіб, що складає 181680 грн.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення перевірялась слідчим суддею Ратнівського районного суду Волинської області під час обрання запобіжного заходу.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про продовження існування ризиків, які слугували підставою для обрання слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На думку слідчого судді, ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід уважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний поза всяким сумнівом здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Європейський суд з прав людини наголошує, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності підтведження, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Ризик переховування від суду є актуальним на будь-якій стадії кримінального провадження та обумовлений можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

При визначенні ймовірності переховування підозрюваного від суду, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, зокрема за ч. 4 ст. 186 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від суду, що узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії", де зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, а також у рішенні по справі "Пунцельт проти Чехії", відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги і загроза відносно суворого покарання. Також у рішенні по справі "Бессієв проти Молдови" вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти. У рішенні по справі "Летельє проти Франції", Європейський суд з прав людини визначив, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винуватим, проживання у прикордонному районі, відсутність міцних соціальних зв`язків, свідчать про існування ризику переховування від суду.

На користь доводів прокурора про необхідність продовження строку тримання під вартою свідчить можливість впливу підозрюваного на свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті, й своїх показань, які суд досліджує безпосередньо, суду ще не надали.

На думку слідчого судді, відсутність постійного джерела доходів у ОСОБА_6 , наявність у нього незнятої та непогашеної судимості за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 3 ст. 296 КК України, систематичне притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення правил адміністративного нагляду, свідчать про продовження існування ризику вчинення ним кримінальних правопорушень.

Станом на дату розгляду клопотання досудове розслідування завершено, підозрюваному в порядку ст. 290 КПК України надано матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання підозрюваного під вартою на 60 днів (у межах досудового розслідування, до якого не зараховується строк ознайомлення підозрюваного із матеріалами розслідування) до 04 грудня 2025 року включно.

На підставі ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя ухвалою від 12.08.25 визначив заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 181 680 гривень. Зважаючи на те, що ОСОБА_6 після звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави у межах іншого кримінального провадження знову підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, відтак підстав для зменшення розміру застави слідчий суддя не вбачає.

Керуючись ст.ст. 177-183,197-199 КПК, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції № 2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 на 60 (шістдесят) днів (у межах строку досудового розслідування) до 04 грудня 2025 року включно.

Визначений слідчим суддею ухвалою від 12.08.2025 розмір застави (60 (шістдесят) прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що складає 181 680 (сто вісімдесят одну тисячу шістсот вісімдесят) гривень) та покладені обов`язки залишити незмінними в межах строків досудового розслідування до 04 грудня 2025 року включно.

У разі внесення застави на депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (рахунок № UA0002504, , ДКСУ м. Київ, МФО 820172) ОСОБА_6 негайно звільнити з-під варти.

Ухвала про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду підозрюваним шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Дата проголошення повної ухвали 07 жовтня 2025 року о 16 год 10 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1