ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ

Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника підозрюваноїОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року за №0000105, задоволено частково клопотання старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП у Полтавській області ОСОБА_9 , погоджене з прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури Полтавської обласної прокуратура ОСОБА_10 .

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Полтава, проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , не судимій,

застосовано запобіжний захід у вигляді застави 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, і покладено на неї обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, строком до 06 жовтня 2025 року.

Відмовлено в задоволенні клопотання в іншій частині.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя врахував: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, яка підтверджується вагомими доказами, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрювана може: переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати, спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, учинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, характер, обставини й тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, особу підозрюваної, недоведеність стороною обвинувачення недостатності обрання більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, щоб запобігти вказаним вище ризикам, і, в той же час, неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, запобігти згаданим вище ризикам, дійшовши висновку, що застава в зазначеному вище розмірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, виконання нею процесуальних обов`язків та не буде непомірною для ОСОБА_8 , а ризик її втрати стримуватиме підозрювану від реалізації існуючих ризиків.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого, погоджене з прокурором, і застосувати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням застави в розмірі 10 453 658 гривень 06 копійок. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя не врахував наведені стороною обвинувачення ризики, передбачені п.п.1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, тяжкість інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення і покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, конкретні обставини кримінального провадження, те, що незастосування підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможе запобігти вказаним вище ризикам і забезпечити виконання нею своїх обов`язків.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, позицію прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та водночас підтвердила те, що за ОСОБА_8 внесено заставу й вона не порушує умови застосованого їй запобіжного заходу, заперечення підозрюваної та її захисника проти задоволення апеляційної скарги, перевірила матеріали провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У силу ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст..177 КПК України.

Як визначено в ч.ч.1, 2, 4 ст. 194 КПК України,під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При цьому, слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вказаних вище обставин.

Якщо ж при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.ч.5, 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що ГУНП у Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13 вересня 2024 року за №0000105 (а.п.14).

06 серпня 2025 року слідчий ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах (а.п.120-125).

Цього ж дня слідчий ОСОБА_9 за погодженням із прокурором ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава з клопотанням про застосування підозрюваній ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням їй альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 10 453 658 гривень 06 копійок і покладенням на неї обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі внесення застави, мотивуючи подане клопотання наявністю: обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ризиків, визначених у п.п.1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливістю інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти встановленим вище ризикам (а.п.1-131).

Слідчий суддя за результатами розгляду наведеного вище клопотання застосував підозрюваній запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, і поклав на неї ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді щодо застосованого ОСОБА_8 запобіжного заходу не спростовують.

Як убачається з матеріалів справи, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, в апеляційній скарзі не оспорюється та відповідно до матеріалів, доданих до клопотання слідчого, підтверджується вагомими доказами, на підставі розумної оцінки сукупності яких слідчий суддя правильно визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, підозра в якому їй повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо ОСОБА_8 обмежувального заходу.

Не оскаржується в апеляційній скарзі і необхідність застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу.

У свою чергу, колегія суддів уважає наявним існування ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обставини, на які посилається орган досудового розслідування в клопотанні та доведені прокурором у судовому засіданні, дають достатні підстави вважати про наявність певного ступеню ймовірності того, що ОСОБА_8 може: переховуватись від органу досудового розслідування, суду, знищити, сховати, спотворити речі, документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, експерта, іншу підозрювану, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється. Натомість, ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КК України перешкоджання підозрюваною кримінальному провадженню іншим чином, стороною обвинувачення належним чином не обґрунтовано та не доведено, наведені стороною обвинувачення мотиви в цій частині мають абстрактний характер, а також вказані слідчим і прокурором в обґрунтування цього ризику дії, які може вчинити ОСОБА_8 , вже охоплюються ризиками, передбаченими п.п.2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Розглядаючи ж клопотання слідчого про застосування підозрюваній запобіжного заходу, слідчий суддя врахував вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 інкримінованого їй кримінального правопорушення, його тяжкість, характер, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання винуватою, конкретні обставини кримінального провадження, в тому числі обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваної, яка не судима, є соціально-адаптованою, має постійне місце проживання та місце роботи, одружена, має на утриманні неповнолітню дитину, її репутацію та майновий стан.

Разом з цим, під час розгляду клопотання та апеляційної скарги сторона обвинувачення не довела обставину, передбачену п.3 ч.1 ст.194 КПК України - недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_8 , ніж тримання під вартою, для запобігання встановленим вище ризикам, із урахуванням усіх обставин провадження, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, які стосуються кримінального правопорушення (характеру, тяжкості, обставин) та особи підозрюваної, її поведінки та інших доречних факторів під час досудового розслідування, саме в їх сукупності.

Так, кримінальним процесуальним законом установлено презумпцію застосування більш м`якого запобіжного заходу, якщо не доведено, що він не є достатнім для досягнення мети запобіжного заходу. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид запобіжного заходу є недостатнім покладається на сторону обвинувачення.

Поряд із загальною та особливою складовими підставами для застосування запобіжного заходу слідчий суддя повинен також ураховувати обставини, зазначені в ст.178 КПК України, й оцінити їх у сукупності. До того ж, перелік таких обставин не є вичерпним.

При цьому, законодавцем підкреслюється, що застосування запобіжного заходу не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, з тим щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст.2 КПК України.

Наведений вище висновок узгоджується і з тим, що ОСОБА_8 дотримується умов застосованого їй слідчим суддею запобіжного заходу, що підтверджено прокурором у суді апеляційної інстанції, самостійно, у визначений апеляційним судом час, брала участь у судовому засіданні в розгляді апеляційної скарги прокурора, в якій порушувалося питання про погіршення її становища шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. А, отже, й апелянтом не обґрунтовано, чому за вказаних вище обставин неможливо досягти мети запобіжного заходу в умовах контролю за поведінкою підозрюваної не лише шляхом обрання їй запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що ОСОБА_8 належить застосувати запобіжний захід у вигляді застави з покладенням відповідних процесуальних обов`язків (обмежень) із метою контролю за її поведінкою під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків, оскільки вказаний запобіжний захід узгоджуватиметься з метою його застосування та буде достатнім стримуючим засобом, щоб забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, при цьому, відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Доводів із обґрунтуванням недостатності та неправильності розміру визначеного слідчим суддею запобіжного заходу у вигляді застави, які би підлягали перевірці в апеляційному порядку, апеляційна скарга не містить.

Отже, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, не знайшли свого підтвердження, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Разом з цим, керуючись ч.2 ст.404 КПК України, враховуючи те, що пунктом п.2 ч.5 ст.194 КПК України передбачено покладення на підозрюваного обов`язку не відлучатися з конкретного населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, колегія суддів уважає за необхідне уточнити зазначений вище обов`язок, покладений на ОСОБА_8 слідчим суддею за оскаржуваною ухвалою, в тому, що на підозрювану покладено обов`язок не відлучатись із м. Полтава, в якому вона зареєстрована та проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Полтава від 07 серпня 2025 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4