Справа№ 953/4177/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" вересня 2025 р. м. Харков

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені зали судових засідань Київського районного суду м. Харкова кримінальне провадження № 0000633 від 09.04.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з повною професійно-технічною освітою, пенсіонерки, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_7 11.03.2025, о 07.19, знаходилась у приміщенні філії КНП «Харківська міська поліклініка № 10» ХМР, яка розташована за адресою: м. Харків, вул. Нескорених, 2/48, маючи умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України ОСОБА_8 № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, неодноразово продовженого та діє на теперішній час, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, впевнившись, що за її діями ніхто не спостерігає, таємно взяла з лавочки у коридорі мобільний телефон марки РОСО М6 Ргo Black 8 Gb RAM 256 G ROM, який на праві власності належить потерпілій ОСОБА_5 , вартістю, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 5177 від 15.04.2025 5473,72 грн та вийшла з приміщення філії КНП «Харківська міська поліклініка № 10» XMP та розпорядилась ним на власний розсуд.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілій спричинена матеріальна шкода на загальну суму 5473,72 грн відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 5177 від 15.04.2025.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_7 повністю визнала свою винуватість в обсязі обвинувачення, фактичні обставини кримінального правопорушення, яке інкримінується, зокрема, час, місце вчинення та його правову кваліфікацію, не оспорює.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила, що вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнає добровільно, без примусу; у вчиненому щиро розкаюється, розуміє наслідки своїх протиправних дій, готова понести покарання.

Показання ОСОБА_7 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Беручи до уваги послідовність показань обвинуваченої про обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає ці показання достовірними.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого обвинувачення, не маючи сумніву у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження зміст ч. 3 ст. 349 КПК України, за їх згодою визнав недоцільним дослідження доказів фактичних обставин справи, та обмежився допитом обвинуваченого та вивченням документів, що характеризують його особу, оскільки показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються. Одночасно учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених під час судового розгляду обставин суд вважає доведеною вину ОСОБА_7 в пред`явленому їй обвинуваченні та кваліфікує її дії за ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд керується положеннями ст. 50, 65 КК України та призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винної, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним та достатнім для виправлення засудженим та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до класифікації кримінального правопорушення, визначеної ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні своєї вини обвинуваченою, осуду своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій та готовність понести заслужене покарання, виходячи з поведінки обвинуваченої під час досудового розслідування та судового провадження, про що зазначається стороною обвинувачення та підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченої відповідно до вимог, передбачених ч. 1 ст. 67 КК України суд визнає - вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Підстав для застосування ст. 69 КК України при призначенні покарання судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, а також характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину проти власності. Суд також враховує дані про особу обвинуваченої: похилий вік, відсутність судимості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває; наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень передбачених ст. ст. 75, 76 КК України, звільнивши ОСОБА_7 , від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, виправлення обвинуваченої можливе без відбування призначеного виду покарання.

Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи № 5177 від 15.04.2025 в розмірі 4 240,80 грн.

Речовий доказ: DVD-диск - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку підлягає негайному врученню прокурору та обвинуваченому. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву.

Суддя ОСОБА_1