провадження № 1-кп/294/2/25
справа № 294/14/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участі:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- обвинуваченого ОСОБА_3 ,

- прокурора ОСОБА_4 ,

- потерпілого ОСОБА_5 ,

- потерпілої ОСОБА_6 ,

- потерпілого ОСОБА_7 ,

- представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

- потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження №0000074, №0000045, №0000149 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця смт Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстровано фізичною особою - підприємцем, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.01.2019 Славутським міськрайонним судом Хмельницької області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 08.05.2019 Баранівським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 190, ст. 70 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки, ухвалою Житомирського апеляційного суду Житомирської області від 16.11.2020 вирок Баранівського районного суду Житомирської області скасовано з постановленням нового вироку з призначенням ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 190 КК України у виді 3 років обмеження волі;

- 04.01.2022 Богунським районним судом м Житомира за ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 5 ст. 72 КК України до 5 років обмеження волі, який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 06.04.2022 залишено без змін;

- 20.09.2022 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 5 років обмеження волі, ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2023 на підставі ст. 82 КК України замінено невідбуту частину покарання у виді обмеження волі до покарання у виді 240 годин громадських робіт, яке 12.06.2023 відбув,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Будучи раніше судимим за злочини проти власності, судимість за які не знята та не погашена в установленому законом порядку, ОСОБА_3 на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та умисно, повторно, вчинив нові злочини проти власності за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на повторне заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме грошовими коштами під приводом встановлення металопластикових конструкцій, які не мав наміру виконувати.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 09.11.2023 у денний час ОСОБА_3 , прийшовши до квартири АДРЕСА_3 , належної ОСОБА_7 , домовився з ним про встановлення металопластикових вікон на балконі вартістю 47 000 грн, не маючи наміру встановлювати їх. Для переконливості своїх намірів, які в майбутньому не збирався виконувати, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_7 заповнив безномерний бланк договору від 09.11.2023 про обов`язок організувати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових вікон згідно з розцінками виконавця в розмірі 47 000 грн., у якому в графі «Виконавець» зазначив «ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 », після чого завірив своїм підписом та передав його підписати ОСОБА_7 , отримавши після цього від потерпілого грошові кошти в сумі 23 500 грн. в якості авансового платежу, розпорядившись у подальшому ними на власний розсуд, таким чином повторно заволодівши шляхом обману коштами потерпілого, спричинивши тим самим ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 17.09.2024 близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прийшовши до житлового будинку по АДРЕСА_5 , в якому проживає ОСОБА_8 , домовився з нею про встановлення металопластикових вікон та дверей у веранді будинку за 48 000 грн, не маючи наміру встановлювати їх. Для переконливості своїх намірів, які в майбутньому не збирався виконувати, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_8 заповнив бланк договору без зазначення номеру та дати про обов`язок організувати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових вікон та дверей згідно з розцінками виконавця в розмірі 48 000 грн., у якому в графі «Виконавець» зазначив «ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 », після чого завірив своїм підписом та передав його підписати ОСОБА_8 , отримавши після цього від потерпілої грошові кошти в сумі 28 000 грн. в якості авансового платежу, розпорядившись у подальшому ними на власний розсуд, таким чином повторно заволодівши шляхом обману коштами потерпілої, спричинивши тим самим ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 14.05.2025 близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прийшовши до житлового будинку по АДРЕСА_6 , де проживає ОСОБА_10 , домовився з нею про встановлення металопластикових вікон та дверей у веранді будинку за 25 000 грн, не маючи наміру встановлювати їх. Для переконливості своїх намірів, які в майбутньому не збирався виконувати, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_10 заповнив безномерний бланк договору від 14.05.2025 про обов`язок організувати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових вікон та дверей згідно з розцінками виконавця в розмірі 25 000 грн., у якому в графі «Виконавець» зазначив «ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 », після чого завірив своїм підписом та передав його підписати ОСОБА_10 , отримавши після цього від потерпілої грошові кошти в сумі 13 000 грн. в якості авансового платежу, розпорядившись у подальшому ними на власний розсуд, таким чином повторно заволодівши шляхом обману коштами потерпілої, спричинивши тим самим ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 18.05.2025 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прийшовши до житлового будинку по АДРЕСА_7 , де проживає ОСОБА_5 , домовився з ним про встановлення металопластикового вікна в одній із кімнат будинку вартістю 6 600 грн., не маючи наміру його встановлювати. Для переконливості своїх намірів, які в майбутньому не збирався виконувати, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_5 заповнив безномерний бланк договору від 18.05.2025 про обов`язок організувати роботи по виготовленню та встановленню металопластикового вікна згідно з розцінками виконавця в розмірі 6 600 грн., у якому в графі «Виконавець» зазначив «ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 », після чого завірив своїм підписом та передав його підписати ОСОБА_5 , отримавши після цього від потерпілого грошові кошти в сумі 4 000 грн. в якості авансового платежу, розпорядившись у подальшому ними на власний розсуд, таким чином повторно заволодівши шляхом обману коштами потерпілого, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 09.08.2025 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_3 , прийшовши до житлового будинку по АДРЕСА_8 , де проживає ОСОБА_6 , домовився з нею про встановлення металопластикових вікон у веранді будинку вартістю 16 500 грн, не маючи наміру встановлювати їх. Для переконливості своїх намірів, які в майбутньому не збирався виконувати, ОСОБА_3 у присутності ОСОБА_6 заповнив безномерний бланк договору, не зазначивши дати складання, про обов`язок організувати роботи по виготовленню та встановленню металопластикових вікон згідно з розцінками виконавця в розмірі 16 500 грн., у якому в графі «Виконавець» зазначив «ФОП ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_4 », після чого завірив своїм підписом та передав його підписати ОСОБА_6 , отримавши після цього від потерпілої грошові кошти в сумі 8 000 грн. в якості авансового платежу. Потерпла ОСОБА_6 , зрозумівши, що ОСОБА_3 не має намірів виконувати умови договору, вмовила повернути їй частину авансового платежу в розмірі 4 000 грн. Іншими коштами потерпілої ОСОБА_6 розпорядився у подальшому на власний розсуд, таким чином повторно заволодівши шляхом обману коштами потерпілої, спричинивши тим самим ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 4 000 грн.

ІІ. Позиція учасників судового провадження

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальних актах, що були складені та затверджені прокурором 31.12.2024, 31.03.2025 та 29.08.2025.

З огляду на обвинувальні акти в об`єднаному кримінальному провадженні №0000074, №0000045, №0000149 прокурор вважає встановленим те, що обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно.

Зважаючи на повне визнання обвинуваченими своєї вини, прокурор в судовому засіданні просив суд здійснювати розгляд кримінального провадження на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, що стосуються характеризуючих даних обвинувачених, заподіяної ними шкоди та речових доказів.

В судових дебатах прокурор просив суд призначити ОСОБА_3 покарання у виді максимального строку, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 190 КК України, а саме у виді трьох років позбавлення волі.

Допитаний потерпілий ОСОБА_5 надав суду показання, що у час та день, вказані в обвинувальному акті, ходив по подвір`ю свого домогосподарства, побачив за огорожею чоловіка, який потім виявився ОСОБА_3 . На запитання потерпілого, що він робить біля його будинку, ОСОБА_3 запропонував поставити йому металопластикове вікно. Після деяких роздумів ОСОБА_5 погодився, так як у кухні в нього не відкривається вікно. ОСОБА_3 зайшов до будинку, заміряв вікно і сказав, що вартість нового вийде десь 6 тис грн. Після заповнення паперів ОСОБА_5 дав ОСОБА_3 4 тис грн. в якості завдатку, після чого ОСОБА_3 пішов з будинку, забувши свій телефон та заповнені папери. Через деякий час ОСОБА_3 повернувся по телефон, однак папери повторно не забрав, тому потерпілий догнав його і сам віддав папери. Після того потерпілий ОСОБА_3 не бачив. Ввечері того ж дня ОСОБА_5 повідомив по телефону сину, що замовив вікно і дав 4 тис. грн завдану, на що син сказав, що тут щось не так. На наступний день потерпілий подзвонив до участкового і розповів про подію, на що почув, що ОСОБА_3 давно в полі зору поліції. Кілька разів ОСОБА_5 намагався подзвонити ОСОБА_3 , але він казав, що у нього багато замовлень і не встигає їх робити, а у подальшому зовсім перестав брати слухавку.

Допитана потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що у день і час, вказані в обвинувальному акті, побачила ОСОБА_3 біля свого будинку, подумала, що він прийшов перевіряти лічильники, тому підійшла до нього. Однак в ході розмови ОСОБА_3 пояснив, що займається металопластиковими вікнами та дверима і запропонував їй встановити металопластикові вікна у будинку. Зайшовши до її будинку, ОСОБА_3 почав складати договір, після чого вона дала йому озвучену суму необхідного завдатку в сумі 8 000 грн. Після того, як ОСОБА_3 пішов, подзвонила своєму чоловіку та розповіла про подію, на що він сказав, що це шахрай, бо велику суму завдатку не вимагають. Після цього потерпіла по інтернету знайшла інформацію про те, що ОСОБА_3 шахрай та подзвонила в поліцію. Однак до приїду поліції спробувала сама повернути свої кошти, наздогнала ОСОБА_3 та попросила повернути їй завдаток. ОСОБА_3 не погодився на повернення всією суми, однак віддав половину у виді 100 доларів США, які разом з купюрами в національній валюті потерпіла дала йому у якості завдатку. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 підтримала думку прокурора та вважала за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Допитана потерпіла ОСОБА_10 суду пояснила, що в травні 2025 року зустріла ОСОБА_3 неподалік власного будику, він почав розповідати їй про те, що займається виготовленням металопластикових вікон та дверей та запропонував свої послуги. Після цього заповнив договір, в якому вони визначили загальну суму робіт 25 000 грн, після чого вона дала ОСОБА_3 в якості завдатку 13 000 грн. Після цього ОСОБА_3 більше не бачила, кілька разів телефонувала, він обіцяв виконати роботи, однак до цього часу ані роботи не виконав, ані завдатку не повернув. Просила суд його суворо не карати, оскільки сидячи у місцях позбавлення волі він їй кошти не поверне.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що у листопаді 2023 побачив у під`їзді власного будинку оголошення з номером телефону ОСОБА_3 про встановлення металопластикових вікон та дверей та вирішив подзвонити і замовити собі послугу. По приїзді ОСОБА_3 заміряв його балкон та вони оформили договір на загальну суму 47 тис. грн, після чого потерпілий дав ОСОБА_3 завдаток у сумі 23 500 грн. Після того, як пройшов місяць, зателефонував обвинуваченому, однак він пояснив, що дуже зайнятий та виконає замовлення пізніше. Після кількох таких обіцянок ОСОБА_11 вирішив поїхати за місцем знаходження фірми обвинуваченого, адреса якої ним була зазначена у договорі. Однак за адресою, вказаною ОСОБА_3 , така фірма виявилась відсутня. Тоді ОСОБА_11 вирішив зателефонувати знову ОСОБА_3 та вияснити виявлені ним обставини, однак останній заблокував його номер телефону. Просив суд засудити ОСОБА_3 до найсуворішої міри покарання.

Представник потерпілої ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 вважала доведеними обставини, зазначені в обвинувальному акті відносно її довірительки, просила суд призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив обставини, викладені в обвинувальних актах, фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, а також правову кваліфікацію не оспорював.

Показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судових дебатах обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував щодо застосування відносно нього такого виду покарання як позбавлення волі, однак просив суд призначити йому іспитовий строк, так як він має намір заробити кошти та повернути їх потерпілим.

ІІІ. Межі судового розгляду кримінального провадження

Положенням ч. 3 ст. 349 КПК України визначено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За приписами ч. 2 ст. 349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначаються ухвалою суду і в разі необхідності можуть бути змінені.

Обов`язковими передумовами можливості здійснення розгляду провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України є: повне визнання вини обвинуваченим, не заперечення фактичних обставин кримінального провадження, кваліфікації дій, правильне розуміння та усвідомлення змісту обставин кримінального правопорушення, в якому обвинувачується особа, правові наслідки розгляду за спрощеною процедурою, а також відсутність сумнівів у добровільності позиції щодо усвідомлення обвинуваченим цих обставин.

Враховуючи той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою вину у повному обсязі та не оспорював фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень, як вони встановлені в обвинувальних актах, кваліфікацію дій, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, який надав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому судом з`ясовано в учасників судового провадження, що вони правильно розуміють зміст фактичних обставин, викладених в обвинувальних актах, сумнівів у добровільності їх позиції немає, на виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України судом роз`яснено, що у такому випадку учасники будуть позбавлені права оскаржити визнані ними обставини, які не досліджувались в судовому засіданні, в апеляційному порядку.

Тож, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілих, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються характеризуючих даних обвинуваченого та речових доказів.

Інші докази, здобуті в ході досудового розслідування, під час судового розгляду в суді першої інстанції не досліджувались.

ІV. Висновки суду

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахраство), вчиненому повторно, ОСОБА_3 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 190 КК України.

V. Мотиви суду при призначенні покарання

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він має середню спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не має стійких соціальних зв?язків, зареєстрований фізичною особою - підприємцем, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрований на території Трощанського старостинського округу Вільшанської сільської ради Житомирської області, де протягом тривалого часу не проживає, а за час проживання характеризувався з негативної сторони, є порушником військового обліку, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, востаннє - 20.09.2022 Житомирським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 190, ст. 71 КК України до 5 років обмеження волі, яке ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.02.2023 замінено на покарання у виді 240 годин громадських робіт, які 12.06.2023 ОСОБА_3 відбув.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до вимог, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає є щире каяття, оскільки в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що жалкує про вчинені злочини, підтвердивши обставини, викладені в обвинувальних актах.

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання ОСОБА_3 , є вчинення кримінального правопорушення відносно особи похилого віку за епізодом, який мав місце 18.05.2025 відносно ОСОБА_5 .

Відповідно до вимог статтей 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно з принципами співмірності та індивідуалізації покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій.

Виходячи з указаної мети й вищезазначених принципів, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст.ст. 50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, водночас, зважає на багатоепізодність вчинених ним умисних злочинів проти власності, а також на те, що зазначені злочини вчинено обвинуваченим через кілька місяців після відбуття покарання за попереднім вироком, що, у сукупності з відомостями про перебування на розгляді в інших судах обвинувальних актів відносно ОСОБА_3 , свідчить про стійку протиправну поведінку обвинуваченого та свідоме нехтування ним необхідністю дотримуватись норм закону.

Суд враховує наявність однієї пом`якшуючої покарання обставини та однієї обтяжуючої покарання обставини за одним епізодом, а також думку потерпілих, шкода яким не відшкодована.

За таких обставин, суд переконаний, що лише покарання у виді позбавлення волі буде сприяти виправленню обвинуваченого ОСОБА_3 , а рівно і запобіганню скоєнню ним нових аналогічних злочинів, оскільки більм м`які покарання, які призначались йому неодноразово, будь яким позитивним змінам у його поведінці не сприяли, а тому саме такий вид покарання знаходиться у справедливому співвідношенні як із тяжкістю та характером вчинених ним діянь, так і з даними про його особу.

З вищевикладених мотивів суд вважає неможливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому, неможливим є і застосування до нього положень ст.ст. 75, 76 КК України.

Строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 необхідно рахувати з моменту його затримання.

VI. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати на залучення експертів в розмірі 25 596 грн.

Речові докази відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Запобіжний захід, стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні до вступу вироку у закону силу необхідно залишити без зміни тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 65-67, 72, 368-371, 373-374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки .

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

У строк покарання зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_3 , починаючи з 29.10.2025 до дня набрання вироком законної сили, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів в загальній сумі 25 596 (двадцять п`ять тисяч п`ятсот дев`яносто шість) гривень (отримувач: ГУК у Жит.обл/ ТГ м Житомир/24060300, банк отримувача: Казначейство України, код ЄДРПОУ 37976485, рахунок: UA0006797, код класифікації доходів: 24060300)

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його оголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_12