ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року Колегія суддів Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року про застосування запобіжного заходу тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 грудня 2025 року, без визначення розміру застави, у кримінальному провадженні №0001369 від 14 жовтня 2025 року відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луганська Луганської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Обставини, встановлені судом 1-ї інстанції :

Ухвалою слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який визначено рахувати з 16.10.2025 року з 16-20 години, без визначення застави. Строк дії ухвали встановлено до 15.12.2025 року включно.

Цією ж ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання захисника та підозрюваного про нічний домашній арешт.

Ухвалою Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 23 жовтня 2025 року виправлено описку в ухвалі Покровського районного суду м. Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року по кримінальній справі № 212/12086/25 провадження 1-кс/212/1319/25, згідно якої застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В резолютивній частині ухвали «15.12.2025» постановлено замінити на «13.12.2025».

Доводи апеляційної скарги:

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 жовтня 2025 року по справі № 212/12086/25 щодо ОСОБА_8 . Постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 інший запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначив, що судом не враховано всі обставини справи, особу підозрюваного, наявність соціальних зв`язків.

Звертає увагу, що приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України 15.10.2025 р., а розгляд клопотання відбувався наступного дня, сторона захисту була позбавлені можливості довести суду обставини щодо майнового стану затриманого та його характеристик за місцем мешкання належними доказами. А суд, таким чином, достеменно знаючи про відсутність цих доказів в матеріалах справи, свідомо прийняв рішення не виконувати вимоги ст.178 КПК України та самоусунувся від встановлення всіх істотних обставин по справі, чим проявив упередженість до затриманого.

Зазначає, що стороною обвинувачення не доведено існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо переховування обвинуваченого ОСОБА_8 від суду та незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні.

Зауважує, що ризик переховування від суду спростовується наявністю у ОСОБА_8 постійного місця проживання, відсутністю фактів ухилення від слідства та суду у минулому.

Зазначає, що ОСОБА_8 активно співпрацює зі слідством, визнав вину у вчиненому злочині. Підстав, які могли б вказувати на ухилення підозрюваного від слідства та суду не вбачається.

Що стосується зазначеного слідчим ризику здійснення впливу на свідків, то вважає його надуманим та недоведеним. Слідчий мав навести конкретні докази, аби довести фактичне існування такого ризику.

На підтвердження існування третього ризику, що зазначений в клопотанні, вчинення іншого кримінального правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) слідством не надано жодних конкретних підстав вважати, що затриманий продовжить вчиняти злочини, тим паче зважаючи на те, що він є раніше не судимою особою.

Вважає, що слідчим не наведено достатньо переконуючих підстав для наявності таких ризиків, більше того, як для його запобігання обрання найсуворішої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Всі ризики сформульовані слідством абстрактно без посилання на будь-які конкретні докази. При цьому суд не здійснив ефективного судового контролю, та переніс абстрактні формулювання ризиків в ухвалу суду.

Звертає увагу, що суд залишив поза увагою проміжок часу, який пройшов перш ніж потерпілий звернувся за медичною допомогою. Так, ОСОБА_8 інкримінують нанесення умисного тяжкого тілесного ушкодження, саме за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Натомість, потерпілий звернувся за медичною допомогою через десять днів після отриманих ушкоджень. Серед ушкоджень у потерпілого виявлено: закриту травму живота, розрив селезінки, гемоперетоніум, постгемораргічну анемію, ДВС синдром. Зокрема, як загальновідомо, розрив селезінки є серйозним ушкодженням і без отримання невідкладної швидкої допомоги є високий ризик смерті. Тож постає питання чи дійсно потерпілий був госпіталізований саме внаслідок ушкоджень отриманих 03 жовтня 2025 року. Однак, ні слідчим, ні судом не усунені вказані сумніви, а отже, не доведений причинно-наслідковий зв`язок між діянням, яке інкримінують ОСОБА_8 та ушкодженнями, отриманими потерпілим.

Вважає жодним чином не обгрунтованим та недоведеним висновок, що застосування більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, тим більш, в доданих до клопотання матеріалах, дані про такі обставини відсутні.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , підтримав свою апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного, просив ухвалу слідчого судді відносно ОСОБА_8 про обрання запобіжного заходу тримання під вартою залишити без змін, вважав її законною, обґрунтованою та мотивованою.

Підозрюваний ОСОБА_8 був належним чином повідомлений про місце, день та час судового розгляду, заяв та клопотань від нього про участь в судовому засіданні на адресу суду не надходили. З огляду на те, що категорія провадження та характер апеляційної скарги захисника підозрюваного не тягнуть за кримінальним процесуальним законом обов`язкової участі підозрюваного в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим проведення розгляду апеляційної скарги захисника підозрюваного без участі ОСОБА_8 .

Висновки суду:

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 196 КПК в ухвалі про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому підозрюється, обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею дотримані в повній мірі.

З матеріалів справи вбачається, що до слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу надійшло клопотання слідчого СВ ВП № 3 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0001369 від 14.10.2025 р., за ч. 2 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

В обґрунтування клопотання слідчим зазначено, що 03 жовтня 2025 року о 23:33 годині ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийшов до будівлі магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул. Бориса Грінченка, 34, де зустрів раніше знайомих ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якими склалися неприязні стосунки. Під час розмови у ОСОБА_13 виникла сварка на ґрунті особистих неприязних відносин з ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .

В цей же день о 23:35 годині у ОСОБА_8 на ґрунті особистих неприязних відносин раптово виник умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , про що висловився вголос. В цей час ОСОБА_14 та ОСОБА_11 , розуміючи протиправний характер умислу ОСОБА_8 , вирішили приєднатися до нього, маючи єдиний спільний умисел, спрямований на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10

03 жовтня 2025 року, о 23:35 години, ОСОБА_8 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , з салону автомобіля марки ВАЗ «21011», припаркованого поруч, взяв палицю, тим самим підшукав знаряддя для скоєння злочину, яку передав ОСОБА_12 .

Того ж дня, о 23:35 годині, ОСОБА_8 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, схопив руками ОСОБА_10 за комір куртки та повалив на землю, внаслідок чого потерпілий впав на асфальтоване покриття паркувального майданчика. Після чого, ОСОБА_8 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому наніс не менше дев`яти ударів обома руками, стиснутими в кулак, в область голови потерпілого та не менше одного удару правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу в область спини потерпілого та не менше одного удару палицею по тулубу потерпілого ОСОБА_10 .

Одночасно з ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому наніс не менше трьох ударів правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу потерпілого, не менше трьох ударів правою рукою, стиснутою в кулак, по тулубу потерпілого та не менше одного удару палицею по тулубу потерпілого ОСОБА_10 .

Одночасно з ОСОБА_8 і ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , перебуваючи на паркувальному майданчику магазину ТОВ «АТБ-маркет» за адресою: м.Кривий Ріг, вул.Бориса Грінченка, 34, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на спричинення умисних тяжких тілесних ушкоджень, вчиненого групою осіб, почав наносити численні удари потерпілому, який лежав на асфальтованому покритті, при цьому взяв з землі палицю, яку відкинув ОСОБА_12 , тим самим підшукавши собі знаряддя для вчинення злочину, якою наніс не менше двох ударів по тулубу потерпілого, не менше трьох ударів правою ногою, взутою в кросівок, по тулубу потерпілого та не менше двох ударів правою рукою, стиснутою в кулак, в область голови потерпілого ОСОБА_10 .

Таким чином, внаслідок спільних умисних злочинних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_10 відповідно до медичної довідки від 14.10.2025 №749 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма живота; розрив селезінки; гемоперетоніум; постгемораргічна анемія; ДВС синдром.

Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , довівши свій злочинний умисел у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вчинених групою осіб, до кінця, з місця злочину зникли.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0001369 від 14.10.2025 р., листом КНП «Криворізька міська лікарня №5» КМР від 14.10.2025 р. № 749 про діагноз ОСОБА_10 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 від 14.10.2025 р.; протоколом огляду речі від 15.10.2025 р. за участю свідка ОСОБА_16 та свідка ОСОБА_15 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке що готується від 13.10.2025 р., поданого ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 15.10.2025 р.; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_10 , за яким останній впізнав ОСОБА_8 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_10 , за яким останній впізнав ОСОБА_12 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.10.2025 р., проведеного за участю ОСОБА_10 , за яким останній впізнав ОСОБА_11 як особу, що приймала участь в подіях, що відбувалися 03.10.2025 р. за його участю; посвідченням взяття на облік бездомної особи, виданого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 , від 16.10.2025, щодо місця народження ОСОБА_8 ; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.10.2025, проведеного за участю ОСОБА_17 , за яким вона впізнала свого племінника ОСОБА_8 ; постановою про перекваліфікацію злочину у кримінальному провадженні від 15.10.2025, згідно якого у кримінальному провадженні №0001369 із ч.1 ст.121 КК України на ч.2 ст.121 КК України; повідомленням ОСОБА_8 про підозру у вчиненому злочині, передбаченому ч.2 ст.121 КК України від 15.10.2025 р.; поясненнями ОСОБА_8 від 15.10.2025 р.; протоколом роз`яснення права на захист від 15.10.2025 р.; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 15.10.2025 р., свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення.

15.10.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

16 жовтня 2025 року слідчим суддею Покровського районного суду міста Кривого Рогу було винесено ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів відносно ОСОБА_8 , тобто до 13 грудня 2025 року, без права внесення застави.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри, висунутої ОСОБА_8 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України за обставин, викладених в повідомленні про підозру, а також про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є обґрунтованими і такими, що підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, яким слідчий суддя надав належну та повну оцінку в оскаржуваній ухвалі.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення у повному обсязі «поза розумним сумнівом» підтверджується наданими слідчому судді матеріалами клопотання, яким слідчим суддею надано повну та обґрунтовану оцінку.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), а тому згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів і відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

Тож, слідчий суддя обґрунтовано виходив з того, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Відтак, слідчий суддя вважав, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими та вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 .

З таким висновком слідчого судді 1-ї інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції та приходить до висновку, що органом досудового розслідування в судовому засіданні в суді 1-ї інстанції доведена наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а тому доводи сторони захисту в цій частині є безпідставними.

Доводи сторони захисту про не наведення переконливих доказів наявності заявлених стороною обвинувачення ризиків, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки і клопотання слідчого, і оскаржувана ухвала слідчого судді містить вичерпну відповідь на кожний з них.

Так, слідчим суддею обґрунтовано встановлено наявність існування наведених в клопотанні слідчого ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надані матеріали свідчать про встановлення ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначені в ухвалі слідчого судді від 16.10.2025 року ризики, а саме: переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та можливість здійснювати незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Слідчий суддя обґрунтовано врахував, що є доведеним існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості ОСОБА_8 переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Цей ризик доводиться, зокрема, тяжкістю покарання, що йому загрожує у разі визнання винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який передбачено лише покарання у виді позбавлення волі від семи до десяти років.

Підозрюваний ОСОБА_8 неодружений, на утриманні неповнолітніх та малолітніх осіб не має, за місцем реєстрації не проживає, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому підозрюваний може спробувати переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки наслідки та втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання.

При цьому, доводи сторони захисту у протилежному, суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, у справах «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, «Москаленко проти України» від 20.05.2010р., в яких зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки слідчого судді суду 1-ї інстанції про наявність існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме незаконного впливу на свідків та потерпілого. Цей ризик обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_8 особисто знайомий з потерпілим та ключовими свідками у даному кримінальному провадженні. Враховуючи тяжкість злочину, його вчинення із застосуванням насильства, слід вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на волі має можливість здійснювати психологічний та фізичний тиск на потерпілого та свідків з метою залякування та зміни наданих ними показів для уникнення відповідальності за вчинене, в разі доведеності його вини. На даний час проводиться досудове розслідування в даному кримінальному провадженні, поки ще не встановлені та не допитані всі свідки. А тому слідчий суддя обґрунтовано вважав слушними доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний може здійснювати тиск на цих свідків та потерпілого, застосовувати залякування, погрози або вмовляння. Тим більш, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні відносно потерпілого злочину, пов`язаного із застосуванням фізичного насильства і спричиненням тілесних ушкоджень.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей ризик обумовлений тим, що характер вчиненого підозрюваним ОСОБА_8 злочину свідчить про певну зухвалість його поведінки.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У судовому засіданні прокурором доведено, що більш м`який запобіжний захід обраний ОСОБА_8 на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленим ризикам, так як перебуваючи під особистим зобов`язанням або під дією іншого більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний ОСОБА_8 , без будь-яких перешкод зможе чинити вплив на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді застави неможливо, оскільки він підозрюється у скоєнні злочину із застосуванням насильства, тому з урахуванням положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, підстав для визначення розміру застави немає.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що матеріали провадження не містять відповідних звернень із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків., передбачених ст. 194 КПК України.

Слідчий суддею 1-ї інстанції при обрані виду запобіжного заходу ОСОБА_8 враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 та обставини, визначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, вагомість наявних доказів цього, його вік, стан здоров`я, тяжкість передбаченого покарання.

Крім того, слідчим суддею взято до уваги надані стороною захисту наступні документи, а саме: копію фіскального чеку, виданого ТОВ «ДФК» аптека №69 від 14.10.2025 р. №38, на придбання ліків на суму 152,30 грн.; копію фіскального чеку, виданого ТОВ «PAN PУAN» аптека №80 від 14.10.2025 №38, на придбання ліків на суму 2598,83 грн.; копію заяви ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , власниці квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не заперечує, щоб ОСОБА_8 проживав в її квартирі та відбував домашній арешт; копії тексту договору оренди квартири у приватної особи від 16.10.2025 р., орендарем за яким зазначено ОСОБА_8 , розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ; довідку ТОВ «АВТОМОТО - СЕРВІС» від 16.10.2025 вих. № 237, згідно якої ОСОБА_8 працює в ТОВ «АВТОМОТО - СЕРВІС» на посаді помічника майстра з ремонту автотехніки з 01.10.2025р.

Проте, слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що надані стороною документи не спростовують наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Суд апеляційної інстанції вважає, що підозрюваний ОСОБА_8 має доволі слабкі соціальні зв`язки, які б утримували його від протиправної діяльності. Існування орендованої квартири на ім`я підозрюваного, наявність місця роботи в автосервісі існували і на час інкримінованого його кримінального правопорушення в цьому кримінальному провадженні, та ніяким чином не зменшують наявність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що були встановлені слідчим суддею при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 . Протилежне стороною захисту під час апеляційного розгляду доведено не було.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3 постанови Пленуму ВСУ від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строку тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає вірними висновки слідчого судді суду, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного неможливо, оскільки вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану, обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

На даний час, таке обмеження права ОСОБА_8 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів, оцінивши всі обставини провадження, особу підозрюваного ОСОБА_8 , його стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків, майновий стан підозрюваного, приходить до висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених під час судового розгляду ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді про застосування тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 та зміни запобіжного заходу підозрюваному.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підозрюваного задоволенню не підлягає, а ухвалу слідчого судді суду 1-ї інстанції слід залишити без змін.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 16 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 13 грудня 2025 року, без визначення розміру застави, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4