465/1433/19
1-кп/465/65/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.09.2025 м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000071 від 31.08.2016 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

про обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 358 КК України,-

встановив:

у провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 від 31.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про обвинувачення у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 358 КК України.

Захисник у судовому засіданні заявив клопотання про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечив проти заявленого захисником клопотання.

Прокурор не заперечив проти клопотання захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Суд заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Санкція ч.2 ст. 364 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до шести років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, зі штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Санкція ч.2 ст. 358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Стаття 49 КК України передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки:

два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі;

три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років;

п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини;

десять років - у разі вчинення тяжкого злочину;

п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні. В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000071 від 31 серпня 2016 року, ОСОБА_4 , перебуваючи з 16.12.2013 на посаді головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, будучи службовою особою та використовуючи службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, вступив у злочинну змову з невстановленими слідством особами, матеріали щодо яких виділено в окреме кримінальне провадження, з метою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та незаконного набуття таким чином у власність нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , площею 55,7 кв.м., яке належало територіальній громаді м.Львова в особі Львівської міської ради.

Так, ОСОБА_4 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно, в інтересах третіх осіб, в порушення вимог п.п.36,37 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N?868від 17.10.2013 року,ч.2 ст.2, ч.4 ст.15, ч.ч.3 та 7 ст. 16, ч.3 ст.17, ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також положень посадової інструкції головного спеціаліста відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, 02.06.2015, о 14 годині 29 хвилин та 08 секунд, усвідомлюючи те, що нежитлові приміщення, загальною площею 55,7кв.м., які знаходяться в житловому будинку N?8 на вул. Івана Богуна у м.Львові, згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно технічної інвентаризації та експертної оцінки» N?11117341 від 04.07.2006 та договору купівлі - продажу від 09.06.2006, укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які були подані для проведення реєстраційних дій до Реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції в додаток до заяви та перебували на його розгляді для проведення реєстраційних дій щодо нерухомого майна, ніколи не належали до квартири АДРЕСА_3 , не були предметом купівлі-продажу за вказаною угодою від 09.06.2006, не містять відомостей щодо виникнення прав на таке приміщення ОСОБА_8 , за відсутності будь-яких інших документів, що встановлюють (посвідчують) виникнення, перехід, припинення права власності та інші речові права на таке нежитлове приміщення, за допомогою особистого пароля, логіну та електронного цифрового підпису доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, здійснив вхід до такого Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень в розділ нерухомого майна, яке зареєстровано на АДРЕСА_4 , куди вніс відомості про зміни об?єкту нерухомого майна за даним реєстраційним номером в частині відомостей про те, що до квартири АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та складається з однієї житлової кімнати, належать також господарські приміщення, загальною площею 55,7 кв.м., що не відповідає дійсності, чим спричинив тяжкі наслідки інтересам територіальної громади м. Львова.

В результаті вказаних незаконних дій ОСОБА_4 нежитлове приміщення загальною площею 55,7 кв.м., що знаходиться на АДРЕСА_2 , вартістю 1 449 481 грн., незаконно вибуло із власності територіальної громади м.Львова в особі Львівської міської ради у власність ОСОБА_8 , чим спричинено тяжкі наслідки інтересам територіальної громади м.Львова, оскільки вказана вартість такого приміщення в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Також, ОСОБА_4 , 02.06.2015 о 14 годині 29 хвилин та 08 секунд, достовірно знаючи, що виникнення права власності ОСОБА_8 на нежитлові приміщення, загальною площею 55,7 кв.м., які знаходяться в житловому будинку АДРЕСА_2 , не підтверджено документами, передбаченими ст. 19 закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також відсутні будь які інші документи, що встановлюють (посвідчують) виникнення, перехід, припинення права власності та інші речові права на таке нежитлове приміщення, за допомогою особистого пароля, логіну та електронного цифрового підпису доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, склав та видав офіційний документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, а саме Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень №38403800 від 02.06.2015 згідно якого до квартири АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_8 та складається з однієї житлової кімнати, належить також господарські приміщення, загальною площею 55,7 кв.м., що не відповідає дійсності.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскільки з моменту вчинення кримінальних правопорушень і до цього часу обвинувачений ОСОБА_4 не ухилявся від слідства та суду, з дня вчинення кримінальних правопорушень минуло десять років, відтак суд приходить до висновку про наявність підстав, визначених ст.49 КК України, щодо звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

Судом роз`яснено обвинуваченому правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та його право заперечувати проти закриття справи з цих підстав, при цьому, останній не заперечив проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього у зв`язку із закінчення строків давності.

Цивільний позов не заявлено.

Щодо стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, пов`язаних на залучення експерта у кримінальному провадженні, суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі №342/1560/20 (провадження № 51-2331км21) зазначено, що процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Аналогічно таку ж позицію підтримав Верховний Суд у постанові від 01.02.2024 року всправі № 930/497/23 (провадження № 51-4798км23), вказавши, що закриття кримінального провадження стосовно особи на нереабілітуючих підставах і застосування до неї більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє таку особу від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судової експертизи.

Відтак, з обвинуваченого ОСОБА_4 підлягають стягненню в користь держави витрати на залучення експерта, які документально підтверджені висновком експерта №2458 від 29.12.2018 року на суму 6292,00 грн.

З наведених міркувань та керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.285, 286, 288 КПК України, суд -

ухвалив:

клопотання захисника задоволити.

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 358 КК України.

Кримінальне провадження № 0000071 від 31.08.2016 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 358 КК України, закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6 292 (шість тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 00 копійок процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м. Львова протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1