ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2025 року

м. Київ

Справа № 953/23960/19

Провадження № 51-1643 км 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6 ,

засудженої (відеоконференція) ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 на вирок ІНФОРМАЦІЯ_1 від 19 грудня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 березня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001265 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Луганська, жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 190, ч.3 ст.15 ч.4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 270-VI від 15.04.2008 на час вчинення кримінальних правопорушень), ч. 4 ст. 358 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна; за ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 190 КК України - до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із конфіскацією всього особистого майна. На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 призначено остаточне покарання у виді позбавленні волі на строк 8 років з конфіскацією всього особистого майна.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20 листопада 2024 року ОСОБА_7 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі положень ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 4 ст. 358 КК України, а кримінальне провадження в цій частині закрито.

Згідно з вироком ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона приблизно у 2016 році за невстановлених обставин вступила у злочинну змову з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, маючи спільний умисел, направлений на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 та квартирою АДРЕСА_3 за таких обставин.

ОСОБА_7 за невстановлених слідством обставин отримала від невстановлених осіб документи, а саме: свідоцтво про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідоцтво про право на спадщину за законом від 21.12.2007 на ім`я ОСОБА_8 , зареєстроване у реєстрі за № 2-1756 по спадковій справі № 1338/07, а також завідомо підроблені іншими особами за невстановлених слідством обставин документи - паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 16.02.2001 Київським МВ РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із вклеєною до нього фотографією ОСОБА_7 , а також паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.10.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 .

В подальшому 18.02.2016 о 13:30 ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 , надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 отримані від невстановлених слідством осіб вищевказані документи та представилась як ОСОБА_8 , ввівши в оману приватного нотаріуса ОСОБА_11 .

На підставі наданих ОСОБА_7 документів приватним нотаріусом ОСОБА_11 , яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 , того ж дня о 14:01 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 .

В подальшому, продовжуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_7 , 22.02.2016 приблизно об 11:00, знаходячись в офісі приватного нотаріуса за адресою: АДРЕСА_4 , знову надала приватному нотаріусу Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 необхідні документи для посвідчення нотаріусом договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , який укладався між ОСОБА_8 як продавцем та ОСОБА_12 як покупцем.

У той же день об 11:53 приватний нотаріус, яка не була обізнана про злочинні наміри ОСОБА_7 та невстановлених слідством осіб, на підставі документів, наданих ОСОБА_7 , посвідчила та зареєструвала за № 734 в реєстрі вчинення нотаріальних дій договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений між померлою на той час ОСОБА_8 як продавцем та ОСОБА_12 як покупцем, який не був обізнаний про злочинні наміри групи осіб.

Таким чином, ОСОБА_7 здійснила відчуження квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_8 , яка не мала спадкоємців, спричинивши територіальній громаді м. Харкова в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 , у власність якої відповідно до вимог ст. 1277 Цивільного кодексу України повинна була бути передана зазначена квартира як відумерла спадщина, матеріальні збитки на суму 850 773 грн, що є особливо великим розміром.

Крім цього 11.07.2018, приблизно о 16:00, ОСОБА_7 , діючи повторно, за попередньою змовою з невстановленими слідством особами, матеріали досудового розслідування стосовно яких виділені в окреме провадження, з корисливих мотивів, з умислом на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_3 , що належала на праві спільної приватної власності померлій ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та померлій ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття нею права власності на зазначену квартиру та бажаючи настання цих наслідків, знаходячись в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_9 за адресою: АДРЕСА_5 , надала завідувачу зазначеної нотаріальної контори ОСОБА_14 необхідний для відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_13 документ: завідомо підроблений іншими особами за невстановлених слідством обставин та наданий їй паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.10.2002 Фрунзенським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області на ім`я ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із вклеєною до нього фотокарткою ОСОБА_7 та представилась ОСОБА_10 , таким чином повідомивши нотаріусу завідомо неправдиві відомості щодо своєї особи.

На підставі наданих ОСОБА_7 документів того ж дня о 16:30 нотаріусом у спадковому реєстрі було зареєстровано спадкову справу № 424/2018 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_13 , в тому числі квартири АДРЕСА_3 .

Однак, злочинний умисел ОСОБА_7 , спрямований на заволодіння належною ОСОБА_13 та ОСОБА_10 квартирою АДРЕСА_3 вартістю 594 090 гривень шляхом її подальшого продажу третій особі, не був доведений до кінця з причин, що не залежали від її волі, оскільки ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_1 від 17.07.2018 було накладено арешт на зазначену квартиру в рамках кримінального провадження.

Ухвалою ІНФОРМАЦІЯ_10 від 27 березня 2025 року вирок щодо ОСОБА_7 залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник просить вирок та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Зазначає, що сформульоване обвинувачення, яке визнане судом доведеним, не містить кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вважає його не конкретним.

На думку сторони захисту, неконкретність обвинувачення порушує право засудженої на захист та позбавляє можливості перевірити правильність застосування закону при кваліфікації її дій.

Вважає, що ОСОБА_7 не заволоділа предметами злочину, а саме квартирами, й фактично не могла заволодіти, адже не обертала вказане майно на свою користь шляхом введення в оману нотаріусів, вона лише представлялась іншою особою. В свою чергу в оману потерпілі в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 не вводились, майно добровільно не передавали.

Посилається на те, що судами не надано належної оцінки позиції сторони захисту й тому факту, що всі вказані докази зібрані у інших кримінальних провадженнях, а долучені до матеріалів справи в останньому судовому засіданні постанови прокурора Харківської області від 30.09.2019 про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження, а також дані щодо руху цих проваджень, стороні захисту ні під час досудового слідства, ні під час судового розгляду в розумінні ст.290 КПК України не відкривались.

Крім того, зазначені вище постанови прокурора в матеріалах кримінального провадження № 001265 від 03.09.2019 не містяться.

Також постанови прокурора Харківської області від 30.09.2019 про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження №№ 0001265, 001214, 0000452 згідно з протоколом від 09.10.2019 про надання доступу до матеріалів досудового розслідування кримінального провадження № 0001265 та долученого до нього опису матеріалів стороні захисту не відкривались.

Вказує, що вказані доводи сторони захисту судами попередніх інстанцій під час ухвалення рішення не перевірено, належної оцінки їм не надано. Уточнює, що позиція сторони захисту стосується саме того факту, що докази не відкривались в розумінні ст.290 КПК України, а не того, що прокурор у судовому засіданні надав їх для ознайомлення.

Зазначає, що судом не надано належної оцінки допустимості доказів, а саме: копії матеріалів кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_10 ; актовому запису за № 13476 від 14.09.2016 про смерть ОСОБА_10 з відміткою про те, що паспорт померлої не здано; постанові слідчого ІНФОРМАЦІЯ_11 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016за ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю події; відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_12 від 10.07.2018 про те, що 10.08.2016 доставлявся труп ОСОБА_10 , і будь-яких документів на ім`я ОСОБА_10 до відділення № НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_13 разом з трупом не передавалось, які були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, адже вказані докази зібрані в рамках іншого кримінального провадження за № 0002461, і стороною обвинувачення не доведено їх отримання у законний спосіб.

Захист вважає, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, оскільки залишились неперевіреними належним чином доводи сторони захисту, що низку зазначених доказів отримано поза передбаченою процедурою і їх процесуальне походження невідоме, що ставить під сумнів законність та обґрунтованість й вироку місцевого суду.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджена підтримали подану скаргу.

Прокурор заперечувала проти задоволення касаційної скарги захисника.

Іншим учасникам судового провадження були належним чином направлені повідомлення про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується положеннями статей 412-414 КПК України.

Відповідно до змісту ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, за якими вона була визнана винною, зроблено з дотриманням вимог ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, підтверджених доказами, які було досліджено та перевірено під час судового розгляду, а також оцінено відповідно до положень ст. 94 цього Кодексу.

Стосовно доводів касаційної скарги про те, що сформульоване обвинувачення, яке визнане судом доведеним, не містить кожного з елементів складу кримінального правопорушення, у зв`язку з чим захисник вважає його неконкретним, колегія суддів зазначає таке.

Як убачається із матеріалів провадження, ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення, яке визнане судом доведеним, зокрема у вчиненні шахрайства, а саме заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі, а також у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб в особливо великому розмірі.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України шахрайством визнається заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Обман (повідомлення потерпілому неправдивих відомостей або приховання певних обставин) чи зловживання довірою (недобросовісне використання довіри потерпілого) при шахрайстві застосовуються винною особою з метою викликати у потерпілого впевненість у вигідності чи обов`язковості передачі їй майна або права на нього. Відповідно, обов`язковою умовою визнання обману чи зловживання довірою ознакою об`єктивної сторони шахрайства є використання його для заволодіння майном чи придбання права на майно.

Принциповим у цьому питанні є встановлення і доведення поза розумним сумнівом, що особа умисно, з корисливих мотивів заволодіваючи чужим майном або, набуваючи права на майно шляхом обману чи зловживання довірою, зокрема й беручи на себе при цьому певні зобов`язання, одразу не мала наміру їх виконувати, використовуючи певні правовідносини як спосіб реалізації умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою. Висновок про це може бути зроблений, в тому числі й виходячи з сукупності фактичних дій такої особи.

Дослідженими доказами підтверджено, що ОСОБА_7 , використовуючи завідомо підроблені паспорти на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_8 з її фотокартками в цих паспортах, пред`являла їх до нотаріуса для оформлення спадкових справ та права власності на квартири, які їй не належали, про що їй було достовірно відомо, і в подальшому вчиняла всі передбачені чинним законодавством дії для заволодіння чужим майном (майном померлих осіб) на свою користь.

Доводи сторони захисту про те, що засуджена не заволодівала вказаними квартирами, не ґрунтуються на матеріалах провадження, адже за змістом обвинувачення, визнаного судом доведеним, вона вчиняла дії, які були спрямовані на набуття нею самою права власності на вказані квартири з метою їх подальшого продажу.

Доводи сторони захисту про те, що ІНФОРМАЦІЯ_14 як потерпіла особа безпосередньо не вводилася в оману засудженою, й тому такі дії не можуть утворювати склад кримінального правопорушення щодо шахрайства, також вбачаються необґрунтованими, оскільки опосередкованість аспектів введення в оману безпосереднього потерпілого діями щодо введення в оману інших учасників правовідносин, які мають право вчиняти юридично значимі дії стосовно предмета кримінального правопорушення, не виключає за указаних вище фактичних обставин можливість кваліфікації складу кримінального правопорушення щодо шахрайства.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченою своєї вини у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, й на те, що вона в судовому засіданні відмовилась надавати показання, посилаючись на положення ст. 63 Конституції України, на підтвердження винуватості ОСОБА_7 та доведеності її вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008 на час вчинення кримінальних правопорушень) суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання представника потерпілого, свідків, зокрема:

- представник потерпілого територіальної громади м. Харкова в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_15 пояснив, що квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 є відумерлою спадщиною, оскільки їх власники померли і спадкоємців немає. У зв`язку з незаконними діями обвинуваченої ці квартири вибули з володіння територіальної громади м. Харкова в особі ІНФОРМАЦІЯ_5 . Також пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_14 зверталась до суду з позовами про визнання недійсними договорів, на підставі яких були відчужені незаконно ці квартири;

- свідок ОСОБА_14 пояснювала, що працює завідуючою нотаріальної контори ІНФОРМАЦІЯ_9 , раніше працювала у ІНФОРМАЦІЯ_15 . В липні 2018 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_10 із заявою про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_13 . Заявниця ОСОБА_10 надала свій паспорт, копія якого є в матеріалах кримінальної справи, на фото в паспорті зазначена особа, яка схожа на обвинувачену. Також ця особа надала документи для оформлення спадкової справи: свідоцтво про смерть ОСОБА_13 , свідоцтво про приватизацію, заяву про прийняття спадщини. Було заведено спадкову справу на підставі поданих документів, а в подальшому дізнались про відкриття кримінальної справи. Крім того повідомляє, що сумнівів, що в паспорті заявниці було переклеєно фото в неї не було, на фото була обвинувачена, яка присутня в залі суду;

- свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказала, що є завідуючою ІНФОРМАЦІЯ_9 , обвинувачену ОСОБА_7 ніколи не бачила. Пам`ятає, що в 2016 році в нотаріальну контору приходив невідомий чоловік та цікавився спадковою справою за адресою: АДРЕСА_6 , й більше з цього питання нічого сказати не може;

- свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, і в 2016 році до неї звернулась обвинувачена та надала паспорт на ім`я ОСОБА_8 для оформлення права власності на квартиру АДРЕСА_2 та договору купівлі-продажу. В неї сумнівів щодо підробленого паспорту не було, жінка виглядала адекватною, вона її впізнає в залі суду. Під час оформлення права власності на цю квартиру обвинувачена надала паспорт на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину; було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 ; в подальшому було посвідчено договір купівлі-продажу цієї квартири; договір укладався між ОСОБА_8 та іншою особою ОСОБА_12 ; було відчужено цю квартиру та зареєстровано за новим покупцем. Потім слідчий провів виїмку в неї цих документів, проводилось впізнання жінки, яка надавала документи на ім`я ОСОБА_17 і яка є обвинуваченою ОСОБА_18 .

Крім того, суд безпосередньо дослідив письмові докази, а саме:

- копії матеріалів кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_7 ;

- актовий запис № 13476 від 14.09.2016 про смерть ОСОБА_10 10.08.2016 з відміткою про те, що паспорт померлої не здано;

- відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_16 від 10.07.2018 про те, що 10.08.2016 доставлявся труп ОСОБА_10 , будь-яких документів на ім`я ОСОБА_10 до відділення № НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_13 разом з трупом не передавалось;

- постанову слідчого ІНФОРМАЦІЯ_11 від 31.08.2016 року про закриття кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 року за ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю події;

- форму 1 на ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з фотокартками;

- відомості з КП « ІНФОРМАЦІЯ_17 » від 09.07.2018 про реєстрацію права спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 за ОСОБА_13 та ОСОБА_10 ;

- спадкову справу № 424/2018, відкриту у ІНФОРМАЦІЯ_15 11.07.2018 до майна померлої ОСОБА_13 за заявою ОСОБА_10 від 11.07.2018, де серед наданих документів містяться копії паспорту на ім`я ОСОБА_10 , наданої до нотаріуса;

- матеріали нотаріальної справи за заявою ОСОБА_8 від 24.07.2018, де знаходиться копія паспорту на ім`я ОСОБА_8 ;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ОСОБА_8 з 26.09.2007;

- актовий запис за № 9828 від 10.04.2014 про смерть ОСОБА_8 12.06.2014 з відміткою про те, що паспорт померлої не здано;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про зміну права власності на квартиру АДРЕСА_2 22.02.20216 з ОСОБА_8 на ОСОБА_12 приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_11 ;

- форму 1 на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з фотокартками;

- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2018 про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_11 щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 22.02.2016 між ОСОБА_8 та ОСОБА_12 ;

- матеріали, вилучені за ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.11.2018 про надання тимчасового доступу: заяви про державну реєстрацію, квитанції, витяги, договір купівлі-продажу від 22.02.2016, свідоцтво про право власності на житло від 08.06.1995, свідоцтво про право на спадщину за законом, довідку з місця проживання від 16.02.2016, звіт про оцінку майна, заяви ОСОБА_8 від 22.02.2016;

- протокол огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 вилучених документів;

- постанову слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 14.11.2018 про визнання речовими доказами;

- висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 14/76СЕ-19 від 11.09.2019, згідно з яким ринкова вартість квартири АДРЕСА_2 станом на 18.02.2016 без урахування ремонту складає 850 773 грн без ПДВ;

- висновок судової оціночно-будівельної експертизи № 14/76СЕ-19 від 11.09.2019, відповідно до якого ринкова вартість квартири АДРЕСА_3 станом на 21.06.2018 без врахування ремонту складає 594 090 грн без ПДВ;

- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2018 про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_19 щодо оформлення довіреності від ОСОБА_10 ;

- матеріали, вилучені за ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 07.08.2018 про надання тимчасового доступу: довіреність ОСОБА_10 від 04.05.2018, копія паспорту на ім`я ОСОБА_10 з фотокарткою, витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей від 04.05.2018, журнал реєстрації нотаріальних дій;

- протокол огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 вилучених документів;

- постанову слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 08.08.2018 про визнання речовими доказами;

- ухвалу слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.08.2019 про надання тимчасового доступу до матеріалів приватного нотаріуса ХМНО ОСОБА_20 щодо оформлення договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 30.03.2016;

- матеріали, вилучені за ухвалою слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_1 від 14.08.2019 про надання тимчасового доступу, в тому числі: договір купівлі продажу від 30.03.2016, договір купівлі-продажу від 22.02.2016, звіт про оцінку майна, довідка з місця проживання від 29.03.2016;

- протокол огляду слідчим ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 вилучених документів;

- постанову слідчого ОВС СУ ГУНП в Харківській області від 19.08.2019 про визнання речовими доказами;

- форму 1 на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з фотокартками;

- висновок фотопортретної експертизи № СЕ-19/121-23/2950-ФП від 17.01.2024, згідно з яким зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зображення особи жіночої статі на копії 1-ої сторінки паспорту громадянина України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зображення особи жіночої статі на заяві про видачу паспорту громадянина України (Ф-1) від імені ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_18 , належить одній і тій самій особі;

- постанови прокурора прокуратури Харківської області від 30.09.2019 про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження;

- дані щодо руху кримінальних проваджень №№ 0001265, 0001214, 0000452.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_7 своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону №270-VI від 15.04.2008 на час вчинення кримінальних правопорушень), колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, безпосередньо дослідивши докази щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу вищевказаних кримінальних правопорушень, прийшов до правильного висновку про підтвердження винуватості останньої.

Твердження сторони захисту про те, що постанови прокурора Харківської області від 30.09.2019 про виділення, об`єднання матеріалів кримінального провадження не відкривалися стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України, а були долучені до матеріалів справи в останньому судовому засіданні, що є істотним порушенням вимог КПК України, колегія суддів вважає необґрунтованими з огляду на таке.

Як неодноразово наголошував ККС ВС у свої рішеннях, на відміну від доказів, що стосуються предмета доказування, обсяг яких сторона обвинувачення має можливість визначити наперед, виходячи з вимог статті 91 КПК України та характеру обвинувачення, характер і обсяг доказів щодо обставин, що не стосуються предмета доказування, але можуть мати значення, наприклад, для з`ясування допустимості чи достовірності наданих сторонами доказів, практично неможливо визначити наперед (постанова ККС ВС від 08 грудня 2022 року у справі № 466/9812/16-к).

У інших судових рішеннях ККС ВС приходив висновку, що лише та обставина, що документи не були надані після завершення досудового розслідування, а були надані суду під час дослідження доказів, не має вирішального значення для допустимості тих доказів. Важливо, що після відкриття таких документів стороною обвинувачення стороні захисту у будь-якому разі має бути наданий достатній час і можливості для їх вивчення та підготовки своєї позиції з урахуванням цих документів, й суд має забезпечити таку можливість (постанова ККС ВС від 11 травня 2021 року у справі № 737/838/16-к).

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, прокурор 20.11.2024 в судовому засіданні долучив постанови прокурора Харківської області від 30.09.2019 про виділення із кримінального провадження № 00001126 матеріалів досудового розслідування щодо ОСОБА_7 у вчиненні нею шахрайського заволодіння квартирою АДРЕСА_2 та замаху на шахрайське заволодіння квартирою АДРЕСА_3 (т. 3 а.п. 67, 68).

Також прокурором була долучена постанова від 30.09.2019 про об`єднання матеріалів кримінальних проваджень за №№ 001415, 001414, 001266 із провадженням № 001265 (т. 3 а.п. 73, 74).

Окрім того, прокурором в судовому засіданні 13.12.2024 було долучено дані щодо руху кримінальних проваджень за №№ 0001265, 0001214, 0000452, відповідно до якого відомості в ЄРДР кримінального провадження за № 0000452 було внесено 05.05.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України у зв`язку з тим, що декі особи намагаються шахрайським шляхом заволодіти квартирами, в тому числі невстановлені особи шляхом відкриття спадкової справи після померлої власниці квартири ОСОБА_10 здійснили замах на шахрайське заволодіння її квартирою АДРЕСА_3 . В рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 07.08.2018 було надано тимчасовий доступ до оригіналів документів, які містять таємницю вчинення нотаріальних дій нотаріуса (т. 2 а.п. 146-147).

25.06.2018 кримінальне провадження за № 0000452 було об`єднане із кримінальним провадженням за № 0000671, відомості щодо якого в ЄРДР були внесені 23.06.2018 за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 190 КК України про те, що невстановлені особи шляхом відкриття спадкової справи після померлої власниці квартири ОСОБА_10 здійснили замах на шахрайське заволодіння її квартирою АДРЕСА_3 (т. 3, а.с. 102)

18.10.2018 із кримінального провадження за № 0000452 було виділено кримінальне провадження за № 0001214, яке було об`єднане із кримінальним провадженням за №00001126 від 03.10.2018 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (т. 3, а.с. 102-103)

Сторона захисту не заперечувала щодо долучення прокурором в судових засіданнях постанов про виділення та об`єднання матеріалів кримінального провадження від 30.09.2019, а також даних щодо руху кримінальних проваджень, а отже відкриття стороні захисту додаткових матеріалів, отриманих під час судового розгляду, не суперечить вимогам КПК України, практиці Верховного Суду та не свідчить про недопустимість цих постанов.

Стосовно доводів касаційної скарги захисника про те, що судом не надано належної оцінки допустимості окремих доказів, а саме: копії матеріалів кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_10 ; актовому запису за № 13476 від 14.09.2016 про смерть ОСОБА_10 з відміткою про те, що паспорт померлої не здано; постанові слідчого ІНФОРМАЦІЯ_11 від 31.08.2016 про закриття кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 за ч.1 ст. 115 КК України у зв`язку з відсутністю події; відповіді з ІНФОРМАЦІЯ_12 від 10.07.2018 про те, що 10.08.2016 доставлявся труп ОСОБА_10 , й будь-яких документів на ім`я ОСОБА_10 до відділення № НОМЕР_3 ІНФОРМАЦІЯ_13 разом з трупом не передавалось, які були покладені в основу обвинувачення ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні, адже вказані докази зібрані в рамках іншого кримінального провадження за № 0002461, і стороною обвинувачення не доведено їх отримання у законний спосіб, то колегія суддів зазначаєтаке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Беручи до уваги зміст положень ч. 1 ст. 86 України (щодо допустимості доказу), частин 2, 3 ст. 93 КПК України (щодо збирання доказів сторонами), застосування стороною кримінального провадження такого способу збирання доказів як вилучення речей чи документів (ч. 7 ст. 163 КПК України) під час отримання доступу до речей і документів може здійснюватися у випадках, якщо:

а) особа, у володінні якої знаходяться речі або документи, не бажає добровільно передати їх стороні кримінального провадження або є підстави вважати, що вона не здійснить таку передачу добровільно після отримання відповідного запиту чи намагатиметься змінити або знищити відповідні речі або документи;

б) речі та документи згідно зі ст. 162 КПК України містять охоронювану законом таємницю, і таке вилучення необхідне для досягнення мети застосування цього заходу забезпечення.

В інших випадках сторона кримінального провадження може витребувати та отримати речі або документи за умови їх добровільного надання володільцем без застосування процедури, передбаченої главою 15 КПК України.

Згідно зі звукозаписом судового засідання від 13.12.2024 прокурором в судовому засіданні було зазначено, що матеріали кримінального провадження № 0002461 від 11.08.2016 за фактом виявлення 10.08.2016 трупу ОСОБА_10 з`явилися в цьому кримінальному провадженні за № 001265 за запитом начальнику відділу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що надання на відповідний запит копій документів, які містяться в іншому кримінальному провадженні та долучення цих документів до кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , не може вважатись порушенням вимог статей 159, 160 КПК України. При цьому серед указаних вище документів немає таких, які є результатом вчинення конкретних слідчих дій у іншому кримінальному провадженні.

Зазначене узгоджується із практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 17 лютого 2022 року (справа № 243/7977/18, провадження № 51-3006км21) та від 09 жовтня 2023 року (справа № 707/996/18, провадження № 51-2942 км 23).

Ухвала апеляційного суду всупереч доводам касаційної скарги є вмотивованою, обґрунтованою та відповідає вимогам ст. 419 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно й усебічно розглянути провадження і постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, у матеріалах провадження в межах касаційного розгляду не встановлено.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів достатніх підстав для задоволення касаційної скарги захисника не убачає.

Тому, керуючись положеннями статей 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Вирок Київського районного суду м. Харкова від 19 грудня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 27 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженої ОСОБА_7 - без задоволення.

Постанова Верховного Суду є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3