Справа №295/6967/23
УХВАЛА

іменем України

16.12.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Житомирі кримінальне провадження №0000475 від 24.04.2023 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

На розгляді в суді знаходиться зазначене кримінальне провадження, у якому ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України за наступних обставин.

23.04.2023 близько 20 год 00 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: вул. Клосовського, буд. 6, м. Житомир, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході словесного конфлікту зі своїм знайомим ОСОБА_6 , вирішив спричинити останньому тілесні ушкодження.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне протиправне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , ОСОБА_4 підійшов до останнього і раптово наніс йому один удар кулаком в область правого ока, після чого наніс ще один удар кулаком в область вуха з правої сторони, внаслідок чого потерпілий почав відходити від нападника.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 , наблизившись до ОСОБА_6 , пальцями руки стиснув шию останнього, після чого припинив свої злочинні дії, оскільки був помічений іншими особами.

Внаслідок нанесених ОСОБА_7 фізичних ушкоджень, ОСОБА_4 спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді синців на обличчі та шиї, які утворилися від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Під час судового розгляду надійшло клопотання від сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності. Обґрунтовуючи, що подія кримінального правопорушення відбулася 23.04.2023, тобто з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло понад 2 роки, що згідно з п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення проступку неповнолітнім.

Прокурор не заперечував щодо задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження. З моменту вчинення кримінального проступку ОСОБА_4 , який на час його вчинення був неповнолітнім минуло понад 2 роки. Не ухилявся від суду, в розшуку не перебував. Є всі умови для застосування ст. 49 КК України.

Обвинуваченому роз`яснено наслідки закриття кримінального провадження за нереабілітуючою обставиною. Однак, ОСОБА_4 не заперечував проти закриття справи відповідно до положень ст. 49 КК України.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Звільнення від кримінальної відповідальності за строками давності, передбачені у ст.ст. 49, 106 КК України.

Дослідивши санкцію ч. 1 ст. 125 КК України, можна зробити висновок, що дане кримінальне правопорушення, відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є проступком, за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею проступку і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки - два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

Щодо осіб, зазначених у частині першій цієї статті, встановлюються такі строки давності: два роки - у разі вчинення кримінального проступку.

З наведеного можна зробити висновок, що строк давності в даному випадку складає два роки з дня вчинення кримінального проступку.

Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухилилася від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. При цьому строки давності обчислюються окремо за кожний злочин.

У даному кримінальному провадженні строк давності не призупинявся. Приводи, які застосовувалися до обвинуваченого не є підставою для призупинення перебігу строків давності. В розшуку протягом цих 2 років останній не перебував, інших нових злочинів не вчиняв.

Згідно матеріалів справи, подія кримінального правопорушення відбулася 23.04.2023. З цього виходить, що проміжок часу з моменту вчинення злочину складає понад 2 роки, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49, ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 106 КК України є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності за проступок.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 287/359/14-к, суд прийшов до висновку, що у нормах КПК не вбачається, що при вирішенні питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України необхідно враховувати позицію обвинуваченого щодо визнання чи невизнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні.

В мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 12.11.2019 року у справі №566/554/16-к вказується про те, що у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КПК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закривається кримінальне провадження та звільняється особа від кримінальної відповідальності. Визнання винуватості не є умовою для звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 цієї статті, не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Суд роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_4 наслідки закриття провадження. У судовому засіданні останній не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Відповідно правової позицій касаційної інстанції викладених в постановах по справам № 462/7282/14-к від 12.12.18, № 200/4664/14-к, №566/554/16-к від 12.11.19 дане клопотання підлягає до задоволення без встановлення вини обвинуваченого ОСОБА_4 .

З огляду на наведене та враховуючи всі доводи сторін, останні правові мотиви та рішення прийняті Верховним Судом, клопотання сторони захисту підлягає до задоволення, а кримінальне провадженню закриттю, оскільки на час надходження провадження до суду спливли строки давності, передбачені ст.ст. 49, 106 КК України та перебіг давності не зупинявся, не переривався, обвинувачений протягом цього строку в розшук не оголошувався, а застосовані до обвинуваченого приводи перебіг давності не зупиняють.

Крім того, захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про скасування грошового стягнення у розмірі 2 прожиткових мінімумів доходів громадян, накладене на ОСОБА_4 відповідно до ухвали суду від 11.08.2025, яке підтримав у судовому засіданні останній, обґрунтовуючи тим, що ОСОБА_4 перебував вдома на лікуванні, до лікарів не звертався, тому документальних підтверджень цьому не надав, у зв`язку із чим, суд вважає за необхідне відмовити у вказаному клопотанні захисника, оскільки відсутні докази поважності неприбуття в судові засідання як і неможливості повідомити про поважність причин неявки до суду.

Арешт на майно не накладався.

Цивільний позов не заявлявся.

Процесуальні витрати та речові доказиу даному кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 49, 106 КК України та ст.ст. 314, 284 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання сторони захисту про закриття кримінального провадження у зв?язку із закінченням строків давності задовольнити.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000475 від 24.04.2023 - закрити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про скасування грошового стягнення, накладене на ОСОБА_4 відповідно до ухвали суду від 11.08.2025, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1