Номер провадження: 11-сс/813/2341/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000019 від 29.07.2025 року за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України,

встановив:

в провадженні ТУ БЕБ в Одеській області,перебуває кримінальне провадження №0000019 від 29.07.2025 року за підозрою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, за обставин, викладених у клопотанні органу досудового розслідування.

06.11.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організація азартних ігорбез ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

Старший детектив Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_10 , за погодженням з прокурором ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, у разі внесення застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.203-2 КК України, в ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обґрунтовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, а саме: переховування підозрюваного від органу досудового розслідування; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскарженою ухвалою слідчого судді клопотання детектива задоволено та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) грн., з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, строком до 29.12.2025 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК, дані, що характеризують особу підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою визначити мінімальний розмір застави, з урахуванням особи підозрюваного та його майнового стану.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, захисник посилається на недоведеність та відсутність ризиків у кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний не заперечує свою вину, співпрацює зі слідством, щиро розкаявся в інкримінованому злочині.

Також захисник зазначає, що слідчим суддею визначено непомірний розмір застави, без врахування майнового стану підозрюваного, даних про його особу, позитивні характеристики, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця проживання, відсутність попередніх судимостей.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді не оскаржена.

Заслухавши суддю-доповідача; пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу; думку прокурора, який заперечував проти задоволення скарги; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді застави визначені змістом ст.ст. 177, 178, 182 КПК.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді застави для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного перегляду встановлено, що слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави.

Приймаючи рішення про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти існуючим ризикам.

Апеляційний суд вважає, що долучені до клопотання слідчого докази, є такими, що вказують на наявність обставин та відомостей, які можуть переконати суд та неупередженого спостерігача, що підозрюваний можливо вчинив інкримінований йому злочин. Ці докази, на даній стадії досудового розслідування, є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Апеляційний суд визнає необґрунтованими доводи сторони захисту в частині відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК, які зазначені в оскарженій ухвалі слідчого судді, з огляду на таке.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.ч. 1, 2 ст.177 КПК.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

З урахуванням наведеного, посилання сторони захисту на відсутність ризику переховування підозрюваного апеляційний суд визнає неспроможними, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, не працює, не одружений, тобто не має міцних соціальних зв`язків, що, на думку апеляційного суду, дає достатні підстави припускати, що підозрюваний може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування чи суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК, не можна визнавати недоведеним.

На думку апеляційного суду також існує ризик можливого впливу підозрюваного на свідків в даному кримінальному провадженні (п.3 ч.1 ст.177 КПК), які мають бути допитані в подальшому безпосередньо судом відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК, а тому підозрюваний на даному етапі досудового розслідування може вдатись до спроб схилити їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в достатній мірі досліджене питання щодо існування наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК, про що зазначено в оскарженій ухвалі слідчого судді.

Крім того, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК ризик не можна визнавати недоведеним, оскільки ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела прибутку, підозрюється у вчиненні корисного злочину, що не виключає можливість вчинення нм нових кримінальних правопорушень.

Наявність вище зазначених ризиків, дають достатні підстави вважати, що застосування на даному етапі запобіжного заходу у виді застави є обґрунтованим та дієвим, який здатний забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Окрім цього, оцінюючи доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді застави, колегія суддів вважає, що слідчий суддя з достатньою повнотою мотивував своє рішення в частині визначення її розміру.

Частиною 5 статті 182 КПК визначено межі розмірів застави в залежності від тяжкості вчинених злочинів, а також передбачено щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя врахував обставини та тяжкість інкримінованого злочину, особу підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про визначення підозрюваному застави у розмірі 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,який відповідає вимогам ст.182 КПК, та визначений в межах розміру, передбаченого для даної категорії злочинів.

На думку апеляційного суду, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та висунутої підозри у скоєнні особливо тяжкого злочину, а також особи підозрюваного, визначений слідчим суддею розмір застави є достатнім і прийнятним також з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню. При цьому, у судовому засіданні захисник та підозрюваний повідомили, що родина підозрюваного займається бізнесом, тому не позбавлена можливості внести заставу.

За наведених обставин, доводи захисника щодо непомірного розміру застави та необхідності зменшення, на даний час колегія суддів визнає непереконливими.

Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що рішення слідчого судді відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.11.2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000019 від 29.07.2025 року застосовано запобіжний захід у виді застави залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4