Провадження № 11-кп/824/3311/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 , повернуто прокурору,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як вбачається з ухвали суду першої інстанції, 13 грудня 2024 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області із Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні № 0000115 від 25.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000115 від 25.08.2024, повернуто прокурору Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області, як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

Своє рішення суд мотивував тим, що не оцінюючи доведеність обвинувачення, а лише перевіряючи його з приводу виконання вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, з метою забезпечення права обвинуваченого знати в чому його обвинувачують, констатує, що виклад фактичних обставин та формулювання кримінального правопорушення є не конкретизованим, оскільки прокурором зазначається про те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 було заподіяно тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Крім того, не вдаючись до аналізу доказів у справі, правильності кваліфікації дій обвинуваченого та не вирішуючи питань, що притаманні для судового розгляду, суд дослідивши обвинувальний акт, вважає, що він не відповідає вимогам закону, а призначення судового розгляду за ним буде грубим порушенням права обвинуваченого на захист.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції прокурор Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги прокурор зазначає, що з висновками місцевого суду погодитись не можна, оскільки обставини, вказані в ухвалі, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору відповідно до вимог КПК України.

Так, суд на стадії підготовчого судового засідання вирішує лише питання про відповідність чи не відповідність обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, а питання про відповідність викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, про їх узгодженість з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення не може бути предметом розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Як, зазначає, сторона обвинувачення, не будь-які недоліки, чи суперечності є достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору, а лише ті, які є суттєві та дійсно можуть бути перешкодою для призначення справи до судового розгляду.

Так, невірне зазначення анкетних даних потерпілого, також суттєво не впливає на призначення справи до судового розгляду, адже, обвинувальний акт має містити анкетні відомості кожного обвинуваченого та потерпілого. Під час встановлення анкетних даних у підготовчому судовому засіданні суд може з`ясувати невідповідність інформації, зазначеної в обвинувальному акті. Помилки прізвища, ім`я, по батькові, дати та місця народження, місця проживання, громадянства не є перешкодою для призначення судового розгляду, так як права учасників кримінального процесу не порушуються. Така невідповідність може бути уточнена під час судового розгляду. Крім того, вказані недоліки не перешкоджають суду ухвалити законні та обґрунтовані рішення.

Відтак, на думку прокурора, з урахуванням вищенаведеного, вважає, що судом першої інстанції допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які тим самим перешкодили суду ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити,

пояснення потерпілого ОСОБА_9 , який залишив вирішення даного питання на розсуд суду,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який також заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів, при ухваленні оскаржуваної ухвали зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

У відповідності до ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Так, процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вимоги до обвинувального акту викладені у ст. 291 КПК України, отже обвинувальний акт може бути повернутим прокурору лише з мотивів його невідповідності вимогам вказаної статті.

Згідно із ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Відповідно до вимог п.п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, які мають імперативний характер, обвинувальний акт має містити, зокрема, такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство) .

Так, у даному кримінальному провадженні потерпілим є ОСОБА_9 , у закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті якого, обвинувачується ОСОБА_7 , що підтверджено сторонами провадженнями, в тому числі й апелянтом. Проте, в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 зазначено, що потерпілим є ОСОБА_9 , тобто анкетні дані потерпілого, зазначені в обвинувальному акті, не відповідають його паспортним даним. Наведене унеможливлює належне призначення кримінального провадження до судового розгляду з урахуванням усього суб`єктного складу учасників судового провадження за обвинувальним актом, який містить істотні невідповідності приписам КПК України та яким, за таких обставин, позбавлений можливості керуватися суд.

Крім того, як вірно та обгрунтовано звернуто увагу судом першої інстанції, зі змісту обвинувального акту вбачається, що виклад фактичних обставин та формулювання кримінального правопорушення є не конкретизованим, оскільки прокурором зазначається про те, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 було заподіяно тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 .

Аргументи ж прокурора, в тому числі, що наведені надоліки не є суттєвими та не можуть бути перешкодою для призначення справи до судового розгляду, є необгрунтованими та не спростовують факт складання обвинувального акта з порушенням вимог ст. 291 КПК України, що може призвести до грубого порушення прав обвинуваченого, у зв`язку з чим не свідчать про помилковість оскаржуваної ухвали.

Необхідність відображення в остаточному процесуальному документі сторони обвинувачення, сформованому за результатом досудового розслідування, даних, передбачених, зокрема, п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України, не є формальною, неістотною вказівкою, а слугує необхідним елементом відповідності обвинувального акта вимогам закону.

Водночас слід зазначити, що оскаржувана ухвала не є остаточним рішенням за результатами розгляду справи, а власне інститут повернення обвинувального акта стороні обвинувачення й покликаний саме забезпечити усунення недоліків названого підсумкового процесуального документа, встановлених під час підготовчого провадження, з тим, щоб указані недоліки не виникали в ході подальшого здійснення судового провадження.

За таких обставин, місцевий суд дійшов правильного висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Києво-Святошинської окружної прокуратури ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 повернуто прокурору - залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4