ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , детектива ОСОБА_3 , представника власника/володільця майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000579 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Вищого антикорупційного суду надійшли клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (далі - САП) ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000579 від 16.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (далі - Кримінальне провадження), в яких прокурор просить:

- накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_6 за результатами проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (справа № 991/12408/25 (провадження № 1-кс/991/12500/25));

- накласти арешт на майно, вилучене у ОСОБА_7 за результатами проведення обшуку автомобіля DODGE JOURNEY д.н.з. НОМЕР_1 (справа № 991/12411/25 (провадження № 1- кс/991/12503/25));

- накласти арешт на майно, вилучене під час обшуку особи - ОСОБА_6 (справа № 991/12412/25 (провадження № 1-кс/991/12504/25)).

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.12.2025 провадження за вказаними клопотаннями (далі - Клопотання) об`єднано в одне провадження з номером справи 991/12408/25 (провадження № 1- кс/991/12500/25).

Клопотання обґрунтовані тим, що у рамках Кримінального провадження встановлюються обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Під час досудового розслідування 28.11.2025 проведено обшуки у квартирі за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , у автомобілі DODGE JOURNEY, володільцем якого є ОСОБА_7 , та особистий обшук ОСОБА_6 . В ході проведення обшуків вилучено грошові кошти у сумі 10 000 доларів США та 1 500 Євро, володільцем яких є ОСОБА_6 , 1 300 доларів США, які є предметом неправомірної вигоди, та мобільний телефон, належний ОСОБА_6 . 28.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Оскільки конфіскація майна зазначена у санкції ч. 3 ст. 368 КК України, наявні підстави для арешту майна, а саме грошових коштів у сумі 10 000 доларів США та 1 500 Євро, які йому належить, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. 1 300 доларів США є предметом вчинення кримінального правопорушення - неправомірною вигодою (300 доларів США вилучені в авто ОСОБА_7 , 1000 доларів США - під час особистого обшуку ОСОБА_6 ). У вилученому у ОСОБА_6 мобільному телефоні міститься інформація, яка має значення для Кримінального провадження. За таких обставин метою арешту вказаного майна (грошових коштів та телефону) є забезпечення збереження речових доказів.

Прокурор САП ОСОБА_5 була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду Клопотань, до суду не з`явилася, про причини неявки не повідомила.

Детектив НАБУ ОСОБА_3 , який діє на підставі доручень прокурора, в судовому засіданні доводи Клопотань підтримав, просив задовольнити із викладених у них підстав. Зазначив, що грошові кошти у сумі 1 300 доларів США та мобільний телефон визнані речовими доказами у Кримінальному провадженні. Вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон є об`єктом призначеної у Кримінальному провадженні експертизи.

Представник власника/володільця майна ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував проти накладення арешту на вилучене у нього майно. Зазначив, що стороною захисту подано заяву до ДБР про вчинення провокації щодо ОСОБА_6 . Вилучені за місем фактичного проживання ОСОБА_6 грошові кошти йому не належать: 10 000 доларів США та 1 000 Євро взяті дружиною ОСОБА_6 - ОСОБА_8 у борг, про що свідчать відповідні розписки. 500 Євро надані зятем ОСОБА_8 для придбання подарунків для внучки. Відповідні пояснення надавались ОСОБА_8 під час проведення обшуку та зазначалися у зауваженнях адвоката. Клопотання не відповідають положенням ст. 170 КПК України, оскільки не обґрунтовано підстав для накладення арешту та відповідних ризиків, які б виправдали його застосування.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду Клопотань, до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

Згідно положень ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття вказаних осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду Клопотань.

Дослідивши зміст Клопотань та додані до них матеріали, заслухавши доводи учасників судового провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Так, детективами НАБУ здійснюється досудове розслідування, а прокурорами САП - процесуальне керівництво у Кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено обставини, які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме: прохання службовою особою, яка займає відповідальне становище, надати та отримання неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вчинення такою службовою особою в інтересах третьої особи дій з використанням наданої їй влади.

Так, суддя Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 висловив через представника ТОВ «Г.В.Ф.» ОСОБА_7 прохання директору цього товариства ОСОБА_9 надати йому неправомірну вигоду за ухвалення рішення про повернення ТОВ «Г.В.Ф.» вилученої продукції (тимчасово вилучених 20 куб. м круглих лісоматеріалів породи дуб, які належать ТОВ «Г.В.Ф.» та на які накладено арешт у кримінальному провадженні № 000170 від 15.09.2025), шляхом задоволення відповідного клопотання представника ТОВ «Г.В.Ф.» та скасування арешту зазначеного майна. Остаточна сума неправомірної вигоди склала 1 300 доларів США., з них 300 доларів ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_7 залишити собі.

28.11.2025, перебуваючи в автомобілі марки «DODGE» моделі «JOURNEY» д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 передала ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1 300 доларів США. Отримавши від ОСОБА_7 зазначені грошові кошти, ОСОБА_6 віддав їй грошові кошти в розмірі 300 доларів.

28.11.2025 ОСОБА_6 затримано на підставі п.1, п. 3 ч. 1 ст.208 КПК України.

28.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 368 КК України, є тяжким злочином.

Таким чином, слідчому судді, згідно положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого кримінального правопорушення, що може бути підставою для застосування у даному Кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частина 3 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 27.11.2025, ОСОБА_7 вручено грошові кошти в розмірі 1 300 доларів США (13 купюр номіналом 100 доларів США з наступними серіями та номерами: MB 06930107 М; MB 14407111 N; MF 88353946 A; MB 44417313 F; ML 17784202 C; MB 144071114 N; LB 70455038 W; LB 02393817 Q; 9LL 62969853 I; MB 30901756 S; ML46184345C, ML46184343C, LF85023448K) для їх подальшої передачі судді Воловецького районного суду Закарпатської області ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.11.2025 (справа № 991/11741/25) надано дозвіл на проведення обшуку у Кримінальному провадженні в автомобілі DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_7 , з метою відшукання, зокрема, мобільних терміналів систем зв?язку, в яких можуть знаходитися відомості про предмет неправомірної вигоди (кошти у сумі 1000 доларів США), інформація стосовно: визначення його розміру, схеми його надання, дії, які повинен вчинити ОСОБА_6 для його отримання, матеріали справи № 936/1275/25.

Згідно протоколу обшуку від 28.11.2025, у автомобілі DODGE JOURNEY, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що перебуває у власності та знаходиться у фактичному володінні ОСОБА_7 , відшукано та вилучено грошові кошти в сумі 300 доларів США номіналом по 100 доларів США з наступними серіями та номерами: ML46184345C, ML46184343C, LF85023448K, які їй залишив суддя ОСОБА_6 .

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 28.11.2025 під час затримання ОСОБА_6 оглядом вмісту куртки, в якій він був, виявлено у кишені грошові кошти в сумі 1000 доларів США наступних серій та номерів: MB 06930107 М; MB 14407111 N; MF 88353946 A; MB 44417313 F; ML 17784202 C; MB 144071114 N; LB 70455038 W; LB 02393817 Q; LL 62969853 I; MB 30901756 S.

Крім того, оглядом мобільного телефона IPhone, належного ОСОБА_6 , пароль доступу до якого останній повідомив, виявлено дзвінки з ОСОБА_10 у месенджері WhatsApp, що має значення для Кримінального провадження. Вказаний мобільний телефон вилучений стороною обвинувачення.

За ч. 1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.

Згідно з ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор, окрім іншого, має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

У мобільному телефоні ОСОБА_6 виявлено інформацію, яка має значення для досудового розслідування.

Оскільки вилучення мобільного телефону відбулося під час особистого обшуку ОСОБА_6 при його затриманні у порядку п.1, п. 3 ч. 1 ст. 208 КПК України біля приміщення Воловецького районного суду, за відсутності спеціаліста та технічної можливості копіювання інформації, слідчий суддя вважає вилучення зазначеного мобільного телефона виправдним та таким, що не суперечить нормам Кримінального процесуального кодексу України.

Беручи до уваги, що вилучені під час обшуку в автомобілі ОСОБА_7 грошові кошти (300 доларів США), грошові кошти (1000 доларів США), вилучені під час затримання та особистого обшуку ОСОБА_6 , є грошовими, які надавалися ОСОБА_7 для передачі ОСОБА_6 згідно протоколу огляду та вручення грошових коштів від 27.11.2025, зазначені грошві кошти є предметом неправомірної вигоди.

Відповідно до протоколу огляду та пояснень спеціаліста від 02.12.2025 не вдалося скопіювати вміст пам`яті телефону IPhone, належного ОСОБА_6 , оскільки увімкнено систему захисту телефона «Захист украденого пристрою», для вимкнення якої необхідно виконати автентифікацію за допомогою Face ID. У спеціаліста відсутня можливість подолати систему логічного захисту.

Постановою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 03.12.2025 у Кримінальному провадженні призначено комплексну судову комп`ютерно-технічну експертизу та експертизу електронних комунікацій, об`єктом дослідження якої є вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон IPhone.

Постановою детектива НАБУ ОСОБА_3 від 29.11.2025 зазначені грошові кошти (1300 доларів США) та мобільний телефон ОСОБА_6 визнано речовими доказами у Кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене вказані грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом - є предметом неправомірної вигоди, отримання якої інкримінується ОСОБА_6 , а мобільний телефон IPhone містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час Кримінального провадження.

За такого, вони відповідають критеріям, встановленим ст. 98 КПК України, тобто є речовими доказами у Кримінальному проваджені.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частина 5 ст. 170 КПК України визначає, що у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 173 КПК України, у випадку арешту майна з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя також повинен враховувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Статтею 59 КК України (в чинній редакції) встановлено, що покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

У рамках Кримінального провадження ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 368 КК України (в чинній редакції) передбачає обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 14.11.2025 (справа № 991/11757/25) надано дозвіл на проведення обшуку квартири АДРЕСА_2 , що перебуває у фактичному володінні ОСОБА_6 .

Згідно протоколу обшуку від 28.11.2025 за місцем проживання ОСОБА_6 за вказаною адресою відшукано та вилучено грошові кошти, а саме 10 000 доларів США та 1 500 Євро.

Хоча зазначеною ухвалою прямо не надано дозвіл на відшукання грошових коштів, згідно положень ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право, зокрема, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Як вбачається із копії зауважень адвоката ОСОБА_11 до протоколу обшуку, грошові кошти в сумі 10 000 доларів та 1500 євро, які знаходились у квартирі та вилучені при обшуці, не є спільною власністю з чоловіком ОСОБА_6 (зі слів дружини - ОСОБА_8 ), вони належать зятю, доньці, знайомій (у сумі 10 000 доларів).

Згідно пояснень представника та наданих ним копій розписок, ОСОБА_8 отримала у борг 20.10.2025 грошові кошти у сумі 1 000 Євро від ОСОБА_12 , 01.11.2025 грошові кошти у сумі 10 000 доларів від ОСОБА_13 .

Представник зазначив, що 500 Євро надані ОСОБА_8 її зятем для придбання подарунків для внучки.

Разом з тим, слідчий суддя зазначає, що згідно копії декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поданої ОСОБА_6 за 2024 рік, ним задекларовано наявні у нього готівкові кошти, а саме: 72 000 грн та 24 500 доларів США.

Будь-яких доказів придбання ОСОБА_6 дороговартісного майна після подачі зазначеної декларації, зокрема повідомлення про суттєві зміни в майновому стані, слідчому судді не надано.

Таким чином, представником не доведено, що саме грошові кошти, отримані ОСОБА_8 у позику були вилучені за місцем проживання ОСОБА_6 . При цьому, право власності на позичені кошти переходить до позичальника з моменту передачі цих коштів позикодавцем, а тому такі кошти не можуть належати позикодавцям.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що вказані грошові кошти вилучені за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , існують обґрунтовані підстави вважати, що такі кошти належать саме ОСОБА_6 .

За такого, існує сукупність достатніх підстав та розумних підозр вважати, що вказані грошові кошти є предметом можливої конфіскації майна як виду покарання, що передбачене санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, та яке може бути призначене ОСОБА_6 судом, у випадку направлення обвинувального акта щодо нього до суду та визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину.

Щодо наявності/відсутності інших підстав для накладення арешту.

За ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, незважаючи на мету накладення арешту, повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе: необхідність такого арешту; наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто наявність ризиків приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, щодо якого вирішується питання про арешт.

Слідчим суддею встановлено, що майно, зазначене у Клопотаннях, - грошові кошти та мобільний телефон є речовим доказом у Кримінальному провадженні та предметом можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 368 КК України, яке може бути призначено ОСОБА_6 у Кримінальному провадженні, а за такого, ненакладення арешту на таке майно може спричинити його приховування, пошкодження, знищення, відчуження третім особам задля приховування.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що досудовим розслідуванням встановлено наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, яке є тяжким корупційним злочином, беручи до уваги, що зазначене у Клопотаннях майно (мобільний телефон, грошові кошти) є речовим доказом та предметом можливої конфіскації майна у Кримінальному провадженні, враховуючи існування ризиків приховування, пошкодження, знищення, відчуження такого майна, слідчий суддя дійшов до висновку, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт зазначеного у Клопотаннях майна відповідає принципу розумності, є співрозмірним завданням Кримінального провадження, забезпечить збереження речових доказів та конфіскацію майна як вид покарання у Кримінальному провадженні, не створюватиме негативних наслідків для третіх осіб.

За такого, Клопотання підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 2, 98, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

1) Накласти арешт на майно, вилучене 28.11.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти у сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США та 1 500 (одна тисяча п`ятсот) Євро.

2) Накласти арешт на майно, вилучене 28.11.2025 під час проведення обшуку в автомобілі DODGE JOURNEY, д.н.з. НОМЕР_2 , а саме:

- грошові кошти, вилучені у ОСОБА_7 , на загальну суму 300 (триста) доларів США із наступними серіями та номерами: (1) ML46184345C, (2) ML46184343C, (3) LF85023448K.

3) Накласти арешт на майно, вилучене 28.11.2025 під час проведення особистого обшуку ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- грошові кошти у сумі 1000 (одна тисяча) доларів США з наступними серіями та номерами : (1) MB 06930107 М; (2) MB 14407111 N; (3) MF 88353946 A; (4) MB 44417313 F; (5) ML 17784202 C; (6) MB 144071114 N; (7) LB 70455038 W; (8) LB 02393817 Q; ( 9) LL 62969853 I; (10) MB 30901756 S;

- мобільний телефон IPhone .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник майна або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_1