Єдиний унікальний номер 741/1822/25
Провадження № 1-кс/741/173/25
У Х В А Л А

м. Носівка 02 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Носівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , підозрюваного та його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого у кримінальному провадженні - слідчого СВ ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000151 від 23 серпня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 369 КК України,

встановив:

10 січня 2025 року від слідчого надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що слідчим відділенням ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області за процесуального керівництва Деснянської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000151 від 23 серпня 2025 року за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 369 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та який діє і на теперішній час.

9 березня 2022 року військовозобов`язаного солдата ОСОБА_8 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з 9 березня 2022 року солдат ОСОБА_9 почав проходити військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період та набув статусу військовослужбовця Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 12 вересня 2024 року № 266 солдата ОСОБА_8 призначено на посаду старшого навідника гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ; з 12 вересня 2024 року зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Так, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період солдат ОСОБА_8 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків, у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Однак, під час дії воєнного стану, напередодні 22 жовтня 2024 року у солдата ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, який він реалізував за наступних обставин.

Так, на виконання свого злочинного умислу солдат ОСОБА_8 , у порушення вищевказаного законодавства, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасового незаконного ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу відповідних командирів, 22 жовтня 2024 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16 год. 30 хв. самовільно залишив місце розташування гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , який дислокувався у АДРЕСА_1 після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з проходженням військової служби та не вживаючи жодних заходів для повернення до військової частини за наявності реальної можливості та по даний час до військової частини НОМЕР_1 не повернувся.

29 вересня 2025 року солдата ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України слідчим СВ ВП №4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області.

Також, відповідності до посадових інструкцій поліцейського патрульної поліції, перебуваючи на службі старший лейтенант поліції, інспектор СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_10 та сержант поліції, поліцейський СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 , здійснюють безперервне та цілодобове патрулювання території обслуговування з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контролю за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, стежать за безпекою дорожнього руху з метою виявлення та усунення порушень правил дорожнього руху, складають у межах компетенції, протоколи про адміністративні правопорушення і здійснюють провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймають рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечують їх виконання.

Таким чином, старший лейтенант поліції, інспектор СРПП ВП №4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_10 та сержант поліції, поліцейський СРПП ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_11 є представниками влади та службовими особами.

Відповідно до розстановки чергових нарядів СРПП, ЧЧ, СОГ, ДОП піших і авто- патрулів із забезпечення публічної безпеки та порядку на території м. Носівка, а також особового складу відділення поліції № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області та сил підсилення на контрольно-пропускних пунктах м. Носівка на 22 серпня 2025 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 здійснювали патрулювання с. Лихачів Ніжинського району Чернігівської області.

Під час несення служби 22 серпня 2025 року близько 18 год. 00 хв. поліцейським СРПП Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_11 задля припинення порушення правил дорожнього руху був зупинений транспортний засіб, а саме мопед марки «Ямаха», державний реєстраційний номер відсутній, під керуванням ОСОБА_8 .

Під час перевірки встановлено, що ОСОБА_8 керував незареєстрованим у встановленому законом порядку транспортним засобом, без посвідчення водія та в стані алкогольного сп`яніння і таким чином своїми діями порушив вимоги п.п. 2.1 (a), 2.9 (в) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року, чим вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст.130 КУпАП.

Перебуваючи в салоні службового автомобіля марки «Toyota», ОСОБА_8 близько 19 год. 00 хв. з метою уникнення відповідальності за вчинені адміністративні правопорушення, будучи достовірно обізнаним про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 є працівниками правоохоронного органу, розуміючи що його дії підпадають під кримінальну відповідальність, висловив намір про надання поліцейським ВП №4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 неправомірної вигоди у розмірі 5000 грн. кожному з працівників поліції, за не притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 та ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Таким чином, 22 серпня 2025 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 запропонував неправомірну вигоду поліцейським ВП №4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , які є службовими особами правоохоронного органу (Національної поліції України), за невчинення ним в його інтересах дій з використанням наданої влади та службового становища.

29 вересня 2025 року за погодженням з прокурором, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні інкримінованих злочинів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наступними доказами:

- повідомленням військової частини НОМЕР_1 про вчинення кримінального правопорушення;

- матеріалами службового розслідування у кримінальному провадженні за фактом самовільного залишенім розташування військової частини НОМЕР_1 військовослужбовцем ОСОБА_8 ;

- допитами свідків у кримінальному проваджені;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду відеозапису з нагрудної відеокамери;

- іншими матеріалами кримінального провадження, що свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 369 КК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав, які у ньому зазначені, та просив його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_8 зазначив, що він заперечує, щоб йому обрали запобіжний захід у виді тримання під вартою, просив обрати йому домашній арешт. Він є учасником бойових дій, воював на Сході з 2015 рок, захищав Україну, був нагороджений відзнакою президента за участь в АТО. Самовільно залишив військову частину за станом здоров`я, так як у нього є спинні грижі. Однак, будучи вдома з жовтня 2024 року по теперішній час не звертався у медичні заклади з метою лікування.

У судовому засіданні захисник просив застосувати відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, зазначив, що підозрюваний усвідомив, що вчинив не правильно, бажає пройти ВЛК та продовжити службу.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а також у вчиненні злочину середньої тяжкості, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 2 до 4 років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання, а відтак встановлена наявність достатніх підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення безперешкодного, повного та всебічного досудового розслідування даного кримінального правопорушення, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що перебуваючи на волі, ОСОБА_8 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, використовуючи свій статус військовослужбовця, може як у спосіб погроз, підкупу, психологічного впливу, так і в інший спосіб незаконно впливати на осіб, які можуть бути допитані як свідки, зокрема військовослужбовців зазначеної військової частини.

Окрім цього, підозрюваний має певне коло зв`язків у тому числі з керівництвом та службовими особами військової частини, здобутих в силу проходження ним військової служби та може використовувати їх у своїх інтересах для протиправного впливу на свідків, які володіють інформацією щодо обставин та фактів кримінального правопорушення.

Показання свідків мають важливе значення для цього кримінального провадження, проте в умовах зацікавленості підозрюваного у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, він може безпосередньо, а також використовуючи зв`язки із іншими особами, впливати на вказаних свідків у різних формах (умовляння, підкуп, заохочення тощо), з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі, тощо.

Про існування ризику впливу підозрюваного на свідків у цьому кримінальному провадженні свідчить, зокрема, можливість безперешкодного контактування з ними у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, може виразитися у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, як цивільних осіб так і осіб з числа військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 , які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих показань на наявність вигаданих у нього обставин поважності відсутності у військовій частині, а також інших висунутих ним у подальшому версій.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що злочинна діяльність ОСОБА_8 має триваючий характер, а також після вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, отже існує вірогідність того, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Оцінивши в сукупності всі обставини, вивчивши матеріали клопотання та вислухавши думку учасників судового провадження, вважаю, що надані докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, а також про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, а тому вважаю, що до нього необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ураховуючи вищевикладене, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. 407 Кримінального кодексу України.

За таких обставин приходжу до висновку про необхідність не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 184, 194, 196, 197 КПК України,

постановив:

Застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч. 1 ст. 369 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Прилуки Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимому, не одруженому, військовослужбовцю військової служби за призовом під час мобілізації, яку проходить на посаді старшого навідника гранатометного взводу механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрованому та фактично проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 діб, тобто до 01 грудня 2025 року включно, з утриманням у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню ВП № 4 (м. Носівка) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Чернігівської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1