ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2668/25 Справа № 210/4300/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_9 на ухвалу Металургійного районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 липня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_9 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Металургійного районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 липня 2025року відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Своє рішення суд мотивував тим, що недостатньо підстав для застосування такого звільнення засудженого від призначеного покарання.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та задовольнити його клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання. Зазначає, що суд безпідставно відмовив в задоволенні клопотання. Вказує, що судом не враховано, що ОСОБА_10 працює в цеху ДУ «Криворідька виправна колонія № 80», порушень не отримував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується правил трудового розпорядку.

Заслухавши суддю - доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_8 відбуває покарання, призначене вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 10.10.2024, за яким останнього визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України і призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі строком 4 /чотири/ роки 6 /шість/ місяців із конфіскацією майна. Строк відбування покарання рахувати з 19.09.2024 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому в строк відбування покарання час його попереднього ув`язнення за період з 17 листопада 2016 року по 17 квітня 2018 року, а також за період з 19 вересня 2024 року по день набрання вироком законної сили включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

З 16.12.2024 року ОСОБА_8 відбуває покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)». Кінець строку призначеного покарання 26.03.2026 р.

Засуджений у період з 16.12.2024 р. по теперішній час відбуває покарання у ДУ «Криворізька виправна колонія (№ 80)», заохочений та стягнень не має.

Згідно з комісійним висновком від 07.07.2025 щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_8 згідно якого із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристик під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений набрав 51 бали з мінімально необхідних 64, тому вважається таким, що не довів своє виправлення та не може бути представлений до УДЗ від відбування покарання.

Згідно з положеннями ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув визначений законом строк покарання.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари, ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які містяться в постанові Пленуму ВСУ від 26.04.2002 року №2 "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" умовно дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Приймаючи до уваги встановлені судом обставини, а також відомості про особу засудженого, його поведінку, відсутність стягнень та заохочень, зобов`язання виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню та благоустрою колонії, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_8 сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довід своєю виправлення.

Таким чином, слід зробити висновок, що умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення.

Крім того, обговорюючи доводи апелянта що судом першої не враховано, що ОСОБА_10 працює в цеху ДУ «Криворізька виправна колонія № 80», порушень не отримував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, дотримується правил трудового розпорядку, колегія суддів зазначає наступне.

ОСОБА_9 відбуває покарання з 16.12.2024 року в ДУ «Криворізький УВП № 3» по теперішній час, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, перевіривши в сукупності наведені обставини, дійшов правильного висновку про те, що об`єктивних передумов для застосування умовно-дострокового звільнення на теперішній час не встановлено, а тому клопотання сторони захисту є передчасним.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою. Підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для її скасування не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404 - 407, 539 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Металургійного районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 11 липня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді