Справа № 487/6626/25
Провадження № 1-кп/487/612/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року місто Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду міста Миколаєва кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000964 від 09.07.2025 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки міста Миколаєва Миколаївської області, українки, громадянки України, не заміжньої, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, з професійно-технічною освітою, офіційно непрацевлаштована, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинувачена у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, яке визнане судом доведеним.

08.07.2025 року близько о 22:25 години, більш точного часу не встановлено, під час дії воєнного стану, ОСОБА_4 перебувала в приміщенні ТОВ «АТБ-маркет», яке розташовано за адресою: м. Миколаїв, вул. Євгена Логінова, буд. 38/2, де в цей час побачила мобільний телефон торгівельної марки «Samsung», моделі «GalaxyM32», який раніше був залишений на стійці біля касових апаратів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Розуміючи, що вказаний мобільний телефон не вибув із володіння власника, в подальшому у неї виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, ОСОБА_4 , маючи можливість ідентифікувати власника мобільного телефону, а також передати його до адміністрації магазину чи найближчого територіального відділу поліції, достовірно знаючи про діючий на всій території України воєнний стан, діючи таємно, умисно, протиправно, з метою власного незаконного збагачення, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони є непомітними для співробітників ТОВ «АТБ-маркет» та оточуючих, шляхом вільного доступу, заволоділа мобільним телефоном торгівельної марки «Samsung», моделі «GalaxyM32», після чого, покинула приміщення ТОВ «АТБ-маркет».

У подальшому, ОСОБА_4 , утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зникла, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинила ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матеріальну шкоду на загальну суму 3458,00 гривень.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю та беззаперечно, з кваліфікацією погодилася та пояснила, що дійсно у липні 2025 року після 22:00 годині в приміщенні ТОВ «АТБ-маркет» таємно викрала мобільний телефон «Samsung», щоб віддати його старшій дочці, якій був потрібен мобільний телефон. В ході проведення слідчих дій телефон було повернуто. У вчиненому щиро розкаялася.

Покази обвинуваченої ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння нею змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Згідно висновку товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-25/11240-ТВ від 14.07.2025 року ринкова вартість мобільного телефону торговельної марки «Samsung», моделі «GalaxyM32» (SM-M325FD/DS), 6/128, який був у користування, в справному стані, без пошкоджень, станом на 08.07.2025 року могла становити 3458,00 гривень.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, погодилася з кваліфікацією вчиненого нею діяння, а також визнала всі фактичні обставини його вчинення, учасники процесу не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності їх заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, переконавшись у тому, що всі зазначені особи правильно розуміють зміст встановлених обставин, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Таким чином, оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану, при обставинах, викладених у вироку, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За змістом ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. Більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК України за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків згідно зі статтями 70 та 71 КК України.

Зазначені вище норми наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченої, яка не заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, раніше не судима, повідомлень про підозру у вчиненні інших кримінальних правопорушень не має, працює не офіційно, має постійне місце мешкання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Досягнення мети виправлення означає, що в особистості засудженого відбулись такі зміни, які фактично унеможливлюють вчинення ним нового кримінального правопорушення з огляду на зміни його ціннісних орієнтирів. Виправлення засудженого, яке виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законослухняності і поваги до положень закону, в тому числі і кримінального, досягається таким впливом на свідомість особи, за допомогою якого усуваються ті її негативні риси, які призвели до вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на вказані обставини, враховуючи ступень тяжкості скоєного ОСОБА_4 діяння, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, сукупність усіх обставин, що характеризують вказане кримінальне правопорушення, зокрема, форму вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння та тяжкість наслідків, беручи до уваги дані, що характеризують особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, належну критичну оцінку ОСОБА_4 своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, суд вважає що виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції її від суспільства із призначенням покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, яке, відповідно до ст. 65 КК України, є необхідним та достатнім заходом примусу, що застосовується від імені держави згідно ст. 50 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-25/11240-ТВ від 14.07.2025 року в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy М32», переданий власнику: потерпілій ОСОБА_6 вважати таким, що повернутий за належністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши її на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчої експертизи №СЕ-19/115-25/11240-ТВ від 14.07.2025 року в розмірі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy М32», переданий власнику: потерпілій ОСОБА_6 вважати таким, що повернутий за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1