Справа № 539/1573/25
Провадження № 1-кп/539/185/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року місто Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Лубенського міськрайонного суду Полтавської області кримінальне провадження № 0000089, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2025 року, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Лубен Полтавської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних запасу, раніше не судимого, -

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

Історія провадження

До Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від прокурора Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 лютого 2025 року за № 0000089, щодо ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31 березня 2025 року у справі № 539/1573/25 визначено головуючого суддю Лубенського міськрайонного суду Полтавської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 01 квітня 2025 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 04 квітня 2025 року.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого та потерпілої 04 квітня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 30 квітня 2025 року. У зв`язку з неявкою потерпілої та відсутності в обвинуваченого документа, що засвідчує особу, 30 квітня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 07 травня 2025 року. У зв`язку з неявкою потерпілої 07 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 29 травня 2025 року. У зв`язку з неявкою обвинуваченого та потерпілої 29 травня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 25 червня 2025 року. У зв`язку з неявкою обвинуваченого та потерпілої 25 червня 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 29 липня 2025 року.

Ухвалою суду від 29 липня 2025 року здійснено привід обвинуваченого ОСОБА_4 в підготовче судове засідання на 19 серпня 2025 року. Підготовче судове засідання відкладено на 19 серпня 2025 року.

19 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора та захисника про відкладення розгляду справі, відкладено підготовче судове засідання на 11 вересня 2025 року.

11 вересня 2025 року до суду надійшла заява потерпілої, в якій остання просила підготовче судове засідання та подальший судовий розгляд розглядати за її відсутності, вказувала, що цивільний позов заявляти не бажає, при визначенні міри покарання повністю покладається на розсуд суду.

Ухвалою суду від 11 вересня 2025 року судовий розгляд у кримінальному провадженні призначено у відкритому судовому засіданні на 16 вересня 2025 року.

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

За адресою: Полтавська область, місто Лубни, вулиця Паркова, 47, ОСОБА_6 протягом 15 років проживала спільно із співмешканцем ОСОБА_4 , який систематично умисно вчиняє по відношенню до своєї цивільної дружини, близької особи, з якою ділив спільний побут, психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 08 липня 2023 року близько 14.39 год ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 у вигляді висловлювання нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдана психологічна шкода ОСОБА_6 . За вказані дії ОСОБА_4 згідно з постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 13 вересня 2023 року (справа №539/4070/23, провадження № 3/539/1223/2023) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) до покарання у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн.

02 березня 2024 року близько 18.50 год ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 у вигляді висловлювання нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдана психологічна шкода ОСОБА_6 . За вказані дії, ОСОБА_4 згідно з постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23 травня 2024 року (справа № 539/1993/24, провадження № 3/539/802/2024) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

09 листопада 2024 року близько 20.00 год, ОСОБА_4 , знаходячись за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 у вигляді висловлювання нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдана психологічна шкода ОСОБА_6 . За вказані дії ОСОБА_4 згідно з постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 04 грудня 2024 року (справа № 539/5213/24, провадження № 3/539/1641/2024) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.

10 листопада 2024 року близько 10.20 год ОСОБА_4 прийшов за місцем проживання співмешканки, що за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 у вигляді висловлювання нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдана психологічна шкода ОСОБА_6 . За вказані дії ОСОБА_4 згідно з постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 26 грудня 2024 року (справа № 539/5653/24, провадження № 3/539/1767/2024) притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 173-2 КУпАП до покарання у виді штрафу у розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Крім цього, 11 лютого 2025 року о 14.05 год ОСОБА_4 вчинив домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 у вигляді висловлювання, в ході телефонної розмови, нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, тим самим вчинив психологічне насильство, що виражалося у словесних образах та нецензурних висловлюваннях, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, в результаті чого завдана психологічна шкода ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_4 , маючи єдиний умисел на вчинення домашнього насильства, систематично, а саме: 08 липня 2023 року, 02 березня 2024 року, 09 листопада 2024 року, 10 листопада 2024 року та 11 лютого 2025 року вчиняв домашнє насильство щодо своєї цивільної дружини ОСОБА_6 . У зв`язку з чим у ОСОБА_6 згідно з висновком судової психологічної експертизи від 07 березня 2025 року № СЕ-19/117-25/4253-ПС наявні зміни в емоційному стані (виражене напруження емоційних і фізіологічних систем організму, що виникло у відповідь на сильний стресорний фактор, стрес, викликаний небажаними обмеженнями або заборонами, прагнення до того, щоб поважали та залишили в спокої, стійка тенденція до фрустрації (переживання нереалізованих намірів та незадоволених потреб, зокрема, внаслідок незадоволеності стосунками в сім`ї, наявності відчуття постійного приниження, прагнення до «кращої долі»), які перешкоджають активному соціальному функціонуванню й як особистості (ситуація призвела до змін у її звичній життєдіяльності та докладання додаткових зусиль для подолання наслідків, зумовлених проблемною ситуацією) та виникли внаслідок впливу дій, вчинюваних відносно неї ОСОБА_4 . Вказана вище ситуація є психотравмувальною для ОСОБА_6 . Внаслідок зазначеної психотравмувальної дії ситуації ОСОБА_6 спричинені страждання.

Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності та погіршення якості життя ОСОБА_6 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України.

Позиція сторін судового провадження

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні обставини, визначенні в обвинувальному акті, підтримала у повному обсязі, просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, відповідно до пункту 5 частини першої статті 91-1 КК України застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників. Просила суд врахувати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Зазначила, що ОСОБА_4 вибачився перед потерпілою. Вказувала на необхідність стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експертів, запобіжний захід відсутній, речові докази відсутні.

Потерпіла ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд проводити за її відсутності, вказувала, що цивільний позов заявляти не бажає, при визначенні міри покарання повністю покладається на розсуд суду.

Захисник ОСОБА_5 просив врахувати щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Зазначив, що ОСОБА_4 вибачився перед потерпілою. Звернув увагу на відсутність обставин, що обтяжують відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Просив призначити обвинуваченому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав у повному обсязі та вказав, що дійсно, за вказаних в обвинувальному акті обставин, вчинив зазначене кримінально каране діяння. Обвинувачений, зокрема, заявив, що він вибачився перед потерпілою, наразі у них добрі стосунки, вона приходила до нього у гості. Вказував, що щиро розкаявся у вчиненому, просив суд суворо не карати.

Положення закону, якими керувався суд, висновки та мотиви суду

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково, крім випадку, якщо він відмовився від давання показань, та випадків, передбачених частиною третьою статті 323 та статтею 381 цього Кодексу.

Частиною першою статті 2 КК України визначено, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином реалізується принцип невідворотності кримінального покарання за вчинений злочин.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2024 року у справі № 607/19649/21 викладено висновок про те, що «кваліфікація кримінального правопорушення це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу кримінального правопорушення, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю та змістом кваліфікація кримінальних правопорушень завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК України.

Склад кримінального правопорушення це сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного або економічного насильства щодо подружжя чи колишнього подружжя або іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призводить до фізичних або психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи, карається громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк, або позбавленням волі на строк до двох років.

Ознакою об`єктивної сторони зазначеного кримінального правопорушення є систематичність, яка характеризується як кількісним критерієм, тобто багаторазовістю періодично здійснюваних дій, так і якісним, яким є взаємозв`язок, внутрішня єдність, що утворює наполегливу протиправну поведінку винуватої особи стосовно певного потерпілого чи потерпілих.

Як ознака кримінально-караного діяння систематичність означає повторюваність тотожних чи схожих дій чи бездіяльності, кожне з яких само по собі хоча й може створювати враження незначного діяння, але їх вчинення у своїй сукупності досягають того рівня якості, коли у цілому діяння набувають ознак кримінального правопорушення, призводячи до наслідків, визначених диспозицією стаття 126-1 КК України (фізичні або психологічні страждання, розлади здоров`я, втрата працездатності, емоційна залежність або погіршення якості життя). При цьому, для кваліфікації дій винуватої особи систему може становити як неодноразово застосована одна із трьох форм насильства, зазначена у статті 126-1 КК України, так і різна варіативність поєднання як фізичного, так і психологічного та економічного насильства щодо однієї і тієї самої потерпілої особи чи осіб.

Кількісний критерій систематичності, як ознаки домашнього насильства полягає в учиненні трьох і більше актів насильства, про що раніше зазначав Верховний Суд.

При цьому, те, що особу раніше притягували до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 173-2 КУпАП, не виключає наявності в її діях складу кримінального правопорушення, якщо вона продовжує вчиняти домашнє насильство, кількість епізодів яких загалом не менше трьох і ці систематичні дії потягли наслідки, визначені статтею 126-1 КК України.

Тобто попереднє притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за умови подальшої повторюваності вчинення протиправних дій щодо певної потерпілої особи чи осіб і настання конкретних наслідків, які визначені законодавцем як більш тяжкі, ніж ті, що зазначені в законодавстві України про адміністративні правопорушення, не свідчить про подвійне притягнення до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а підтверджує систематичність дій винуватої особи.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 21 травня 2025 року у справі № 161/16879/23.

За змістом частини другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Частиною першою статті 65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина друга статті 65 КК України).

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 66 КК України при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Щире каяття обвинуваченого полягає, зокрема, у визнанні обставин, регламентованих пунктом 1 частини другої статті 91 КПК України, щодо події кримінального правопорушення (його час, місце, спосіб та інші обставини вчинення).

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Після роз`яснення учасникам судового розгляду наслідків застосування частини третьої статті 349 КПК України, вони підтвердили відсутність оспорюваних ними обставин по справі та погодилися, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Показання ОСОБА_4 у судовому засіданні відповідають фактичним обставинам справи, які ніким не оспорюються, його показання є послідовними, логічними і правдивими, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченого змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції. Наведене, на думку суду, свідчить про щире каяття ОСОБА_4 .

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, який надійшов до провадження суду, обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності його позиції, із врахуванням заяви прокурора про відмову від допиту в судовому засіданні свідків, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та вирішив обмежитись допитом ОСОБА_4 та дослідженням характеризуючих матеріалів.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає «поза розумним сумнівом» доведеним пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення та кваліфікує дії останнього за статтею 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою він перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, втрати працездатності та погіршення якості життя ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог статті 65 КК України враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі статтею 12 КК України є нетяжким злочином (стаття 126-1 КК України);

- особу винного, який на обліку у лікаря-невропатолога та лікаря-психіатра не перебуває, на обліку у КП «Полтавський обласний наркологічний диспансер» Полтавської обласної ради не перебуває, в Управлінні соціального захисту населення Виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області на обліку не перебуває, державну соціальну допомогу не отримує, перебуває на військовому обліку запасу у ІНФОРМАЦІЯ_2 , не одружений, не працює, з середньою освітою, не є інвалідом;

- обставини, що пом`якшують покарання.

Так, згідно зі статтею 66 КК України суд визнає пом`якшуючими обставинами щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обвинувачений повністю визнав свою вину, проявив готовність понести відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України, не встановлено.

Підстав для застосування положень статей 69, 70, 71 КК України суд не знаходить.

Крім того, при призначенні покарання, суд також враховує особливості й обставини вчинення злочину: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочинних дій.

На підставі викладеного, при наявності обставин, які пом`якшують покарання відповідно до статті 66 КК України щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування завданої шкоди, що в своїй сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого та критичним відношенням винного до вчиненого, суд вважає за пропорційне призначити покарання ОСОБА_4 у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених частиною другою статті 59-1 КК України, а також застосування обмежувального заходу, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 місяців.

Саме таке покарання, на думку суду, є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

На підставі статті 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів (проведення судової психологічної експертизи від 07 березня 2025 року № СЕ-19/117-25/4253-ПС) у розмірі 15 918 грн.

Речові докази відсутні. На час розгляду справи запобіжний захід обвинуваченому не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Керуючись статтями 50, 6567 КК України, статтями 2, 7, 84, 100, 124, 349, 368371, 373, 374, 376, 532 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною другою статті 59-1 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Початок строку відбування покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня взяття обвинуваченої на облік в уповноваженому органі з питань пробації після набрання вироком законної сили.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обмежувальний захід, поклавши на нього обов`язок пройти програму для кривдників протягом 3 (трьох) місяців.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за статтею 390-1 КК України.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, а саме документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 15 918 (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот вісімнадцять) гривень.

Вирок може бути оскаржено, з урахуванням положень частини другої статті 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лубенський міськрайонний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити учасникам судового провадження.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1