Провадження № 1-кс/638/2702/25
УХВАЛА

27 жовтня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого відділу ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001907 від 01.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

ВСТАНОВИВ

27.10.2025 року до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання старшого слідчого відділу ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001907 від 01.10.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування, 25.10.2025 о 13 год. 03 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 20 КПК України за адресою: м. Харків, вул. Архітекторів, буд. 26, поблизу гаражу № НОМЕР_1 .

25.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення ним кримінальних правопорушень злочинів передбачених:

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб;

Досудовим розслідуванням встановлено, що в 2025 році ОСОБА_5 призначено на посаду головного сержанта підрозділу розвідки ВЧ НОМЕР_2 першого штурмового батальйону.

ОСОБА_5 , всупереч вимогам вказаних вище нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.10.2025 вступив у злочину змову з ОСОБА_7 , з метою придбання та в подальшому збуті вогнепальної зброї.

В подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи у групі з ОСОБА_7 , знаходились у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.10.2025 за невстановлених обставин діючи умисно в порушення вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліції» за №901-VIII від 23.12.2015 Постанови Верховної ради України №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему» №576 від 12.10.1992 (із змінами та доповненнями) та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів з метою власного збагачення та з метою подальшого збуту, придбали нарізну вогнепальну зброю-некомплектний самозарядний автоматичний карабін «CZ BREN2», калібру 5,56 (під проміжний патрон калібру 5,56х45 NATO), заводський номер « НОМЕР_3 », 2024 року виготовлення та почали зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою подальшого збуту, не маючи на те передбаченого законом дозволу.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі 08.10.2025, приблизно, о 12 год. 30 хв., прибув на обумовлене заздалегідь місце, куди вказав ОСОБА_5 , а саме поза межами населеного пункту (на автодорозі) в районі Зачепилівського району Харківської області, за координатами: 49.103207,35.471359, де зупинившись, ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , переконавшись, що за їхніми діями не спостерігають сторонні особи, які можуть перешкодити вчиненню ними злочину, діючи умисно, переслідуючи корисливий мотив, відкрив транспортний засіб «FORD» без номерних знаків, в якому, в салоні, знаходилась нарізна вогнепальна зброя- некомплектний самозарядний автоматичний карабін «CZ BREN2», калібру 5,56 (під проміжний патрон калібру 5,56х45 NATO), заводський номер « НОМЕР_3 », 2024 року виготовлення. За придбання зазначеної вогнепальної зброї та бойових припасів ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») передав заздалегідь обумовлену суму грошових коштів, в розмірі 55000 грн. 00 копійок (п`ятдесят п`ять тисяч гривень) ОСОБА_5 , якими ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розпорядились на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/121-25/25625-БЛ від 16.10.2025, наданий на дослідження об`єкт є нарізною вогнепальною зброєю - некомплектним самозарядним автоматичним карабіном «CZ BREN2», калібру 5,56 (під проміжний патрон калібру 5,56х45 NATO), заводський номер « НОМЕР_3 », 2024 року виготовлення, придатним до стрільби.

Отже, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб.

Окрім цього, ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.10.2025 вступив у злочину змову з ОСОБА_7 , з метою придбання та в подальшому збуті вогнепальної зброї.

В подальшому, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи у групі з ОСОБА_7 , знаходились у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 25.10.2025 за невстановлених обставин діючи умисно в порушення вимог п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про національну поліції» за №901-VIII від 23.12.2015 Постанови Верховної ради України №2471-XII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему» №576 від 12.10.1992 (із змінами та доповненнями) та «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і холощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на громадську безпеку, що супроводжувалось незаконним поводженням із вогнепальною зброєю, без передбаченого законом дозволу, з корисливих мотивів з метою власного збагачення та з метою подальшого збуту, придбали підривачі до ручних осколкових гранат у кількості сім одиниць з однаковим маркуванням: «191-75УЗРГМ 583», одна одиниця іноземного виготовлення з маркуванням: «15172VZRGM irv», п`ять одиниць з маркуванням: «зов 120-82 УЗРГМ-2УЗЧМ», «338-158-82», одна одиниця з маркуванням: «УДЗ С-48-88 та УДЗ 350ф-3-89», корпуси до ручних осколкових гранат з маркуваннями: по одній одиниці маркуванням: «РГО 80-15-89», «РГН 254-136-87», чотири одиниці з маркуванням: «107-134-75Т», три одиниці «107-91-75Т», одна одиниця з маркуванням: «663 17-25Т», три одиниці з маркуванням: «GMO-1 11-95-459Т», дві одиниці з маркуванням: «GMO-1 13-95-459Т» та почали зберігати у невстановленому досудовим розслідуванням місці, з метою подальшого збуту, не маючи на те передбаченого законом дозволу.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, гр. ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») з метою викриття протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в ході проведення комплексу негласних слідчих (розшукових) дій, зокрема контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупівлі 25.10.2025, приблизно, о 12 год. 45 хв., прибув на обумовлене заздалегідь місце, а саме у гаражний кооператив за адресою: м. Харків, вул. Архітекторів, буд 26, де зупинившись навпроти гаражу № НОМЕР_4 , ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_7 , переконавшись, що за їхніми діями не спостерігають сторонні особи, які можуть перешкодити вчиненню ними злочину, діючи умисно, повторно, переслідуючи корисливий мотив, відкрили транспортний засіб «FORD» НОМЕР_5 , в якому, в багажному відділенні, знаходились підривачі до ручних осколкових гранат у кількості сім одиниць з однаковим маркуванням: «191-75УЗРГМ 583», одна одиниця іноземного виготовлення з маркуванням: «15172VZRGM irv», п`ять одиниць з маркуванням: «зов 120-82 УЗРГМ-2УЗЧМ», «338-158-82», одна одиниця з маркуванням: «УДЗ С-48-88 та УДЗ 350ф-3-89», корпуси до ручних осколкових гранат з маркуваннями: по одній одиниці маркуванням: «РГО 80-15-89», «РГН 254-136-87», чотири одиниці з маркуванням: «107-134-75Т», три одиниці «107-91-75Т», одна одиниця з маркуванням: «663 17-25Т», три одиниці з маркуванням: «GMO-1 11-95-459Т», дві одиниці з маркуванням: «GMO-1 13-95-459Т». За придбання зазначених бойових припасів ОСОБА_8 (анкетні дані якого змінено на підставі Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві») передав заздалегідь обумовлену суму грошових коштів, в розмірі 300 000 грн. 00 копійок (триста тисяч гривень) невстановленій в ході досудового розслідування особі, після отримання яких ОСОБА_5 було одразу затримано співробітниками поліції, в порядку ст. 208 КПК України.

Згідно з довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 25.10.2025: сім одиниць з однаковим маркуванням: «191-75УЗРГМ 583», одна одиниця іноземного виготовлення з маркуванням: « НОМЕР_6 ОСОБА_9 », п`ять одиниць з маркуванням: «зов 120-82 УЗРГМ-2УЗЧМ», «338-158-82», одна одиниця з маркуванням: «УДЗ С-48-88 та УДЗ 350ф-3-89», корпуси до ручних осколкових гранат з маркуваннями: по одній одиниці маркуванням: «РГО 80-15-89», «РГН 254-136-87», чотири одиниці з маркуванням: «107-134-75Т», три одиниці «107-91-75Т», одна одиниця з маркуванням: «663 17-25Т», три одиниці з маркуванням: «GMO-1 11-95-459Т», дві одиниці з маркуванням: «GMO-1 13-95-459Т», відносяться до наступних категорій: небезпечні, обмежено небезпечні.

Отже, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб.

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Водночас в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_2 , на утримані не має малолітніх дітей; осіб похилого віку на утриманні не має, на обліку лікарів психіатра або нарколога не перебуває, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_5 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати вплив на свідків в тому числі осіб, які були задіяні у якості понятих, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Отже, для досягнення мети і завдань кримінального провадження, на даний час у сторони обвинувачення виникла необхідність у обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 .

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, переховуватися від органу досудового розслідування або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 , є військовослужбовцем, що передбачає зміну місця дислокації підрозділу, у якому проходить службу підозрюваний ОСОБА_5 , а тому в будь-який час може змінити місце перебування та поїхати в іншу область враховуючи проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини створять складності явки або запізнення підозрюваної до органу досудового розслідування та суду, а відсутність міцних соціальних зв`язків лише це посилить.

- п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити предмети, що стосуються обставин кримінального провадження, незважаючи на вже проведені обшуки, досудове розслідування перебуває на активному етапі, що зумовлено нещодавнім повідомленням про підозру ОСОБА_5 , а тому на даний час не встановлено повного об`єму предметів та документів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_5 до вказаного злочину.

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати, свідків, понятих, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 , відомі показання свідків з зазначенням їх місця проживання, контактних номерів телефону, анкетних даних, які підтверджують його вину у вчиненні інкримінованого злочину, особисті данні яких відкриті підозрюваному, також розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на заявника, свідків, понятих, благаючі, умовляючи, погрожуючи чиздійснювати на них незаконний фізичний або психологічний вплив з метою, щоб останні не надавали свідчень, які б підтверджували його причетність до вчинення злочину, або змінили раніше надані показання, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

- п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження

Враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

До того ж, ОСОБА_5 виробив свою незаконну схему щодо збуту вогнепальної зброї та може конспіративно продовжити свою злочинну діяльність, або залучити інших осіб для продовження своєї злочинної діяльності.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що особисте зобов`язання є найбільш м`яким запобіжним заходом та відповідно до п. 2 ст. 179 КПК України - однією з ознак виконання особистого зобов`язання є те що підозрюваний зобов`язується не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду, та його застосування не достатнє для забезпечення виконання підозрюваним його обов`язків у цьому кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 є військовослужбовцем та може змінювати місце тимчасового перебування у зв`язку із зміною обстановки у місці ведення бойових дій, у вказаному випадку ОСОБА_5 може чинити тиск на свідків.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у вигляді домашнього арешту та домашнього арешту в нічний час пов`язана з тим, що органом досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у той час в зв`язку з тим, що є військовослужбовцем останній постійного фактичного місця мешкання не має, а тому обрання відносно нього вказаного запобіжного заходу створить передумови вчинення тиску на заявника, свідків, понятих у вказаному кримінальному провадженні. Крім цього підстав для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою, зокрема домашнього арешту, немає, оскільки ОСОБА_5 , у зв`язку із участю у бойових діях, не має постійного місця проживання, підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину проти громадської безпеки. Тяжкість злочину, у якому підозрюється ОСОБА_5 , обставини, за яких він був скоєний, вказують на існування цілком реальних ризиків, що застосування до підозрюваного іншого, окрім як тримання під вартою, запобіжного заходу, надасть йому можливість впливати на свідків, понятих, спеціалістів.

Зазначені ризики та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів підтверджується наявними матеріалами кримінального провадження.

За таких обставин застосування більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищевказаним ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування та процедура виконання покарання.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний ОСОБА_5 має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, понятих, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 , для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, як до особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

ОСОБА_5 перебуваючи на волі або при обранні судом стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі не буде позбавлений можливості чинити тиск на свідків, понятих, які вже надали органу досудового розслідування викриваючи показання та брали участь у проведенні слідчих дій, з метою змусити їх відмовитись від цих показань в суді. Запобігання настання вказаним ризикам без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є неможливим.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі, або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого може бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, (пп. «а» п.1ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

В той же час суд при визначенні розміру застави враховує обставини вчинення ОСОБА_5 тяжкого злочину проти громадської безпеки, який в умовах сьогодення, тобто дії воєнного стану, є неприпустимий. Крім цього, зухвалість та конспіративність дій ОСОБА_5 вказує на цілком реальні припущення щодо того, що подібного роду злочини вчиняються регулярно і систематично, враховуючи налагодженість схеми придбання зброї та бойових припасів, що є виключною обставиною та повинно бути враховано під час вирішення питання щодо розміру застави.

В судовому засіданні прокурор, підозрюваний та захисник підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання просив задовольнити.

Підозрюваний проти клопотання прокурора не заперечував, але просив не визначати розмір застави.

Захисник ОСОБА_4 проти клопотання прокурора не заперечував, просив не визначати розмір застави.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та заперечень на нього, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з урахуванням наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім того,статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст .9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що підозрюваний, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати розслідуванню або ж створять загрозу суспільству.

Отже, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Позитивна відповідь свідчить про реально існуючий ризик неправомірної поведінки підозрюваного.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_5 в інкримінованому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 28. ч. 1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними у провадженні матеріалами досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

25.10.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень - злочинів передбачених:

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, носінні та незаконному збуті бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб;

Надаючи оцінку можливості підозрюваного перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, суд враховує, що підозрюваний може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_5 , незаконно впливати, на заявника, свідка, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Так, ОСОБА_5 , зважаючи на відсутність у підозрюваного постійного місця мешкання у зв`язку із безпосередньою участю у бойових діях, може продовжити вчиняти аналогічні злочини у якому підозрюється.

Враховуючи обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, й надалі вчиняти аналогічні злочини, що свідчить про соціальну небезпеку особи, та унеможливлює його перебування в даний час у суспільстві, тому у органу досудового розслідування є наявні підстави вважати існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.1,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. обвинувачується.

Суд, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що заявлений слідчим вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості інкримінованого діяння, позбавляє можливості перешкодити інтересам правосуддя, альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченому, а відтак клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищевказаних ризиків. Однак, враховуючи їх реальне існування, а також оцінюючи сукупність обставин, особу підозрюваного, суд доходить висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно зі ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд розглянувши матеріали клопотання, оцінивши всі ризики вважає за можливе визначити розмір застави для обвинуваченого, у розмірі 495 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 498 860 (один мільйон чотириста дев`яносто вісім тисяч вісімсот шістдесят) гривень, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваному покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст.177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, який може бути ним внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

На підставі викладеного і керуючись ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 205, 206, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ

Задовольнити клопотаннястаршого слідчого відділу ХРУП №3 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001907 від 01.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263 КК України відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його триманням в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України протягом 60 днів з моменту розгляду клопотання, з визначенням застави у розмірі 495 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 1 498 860 грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, на підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із міста Харкова та Харківської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначити 2-місячний термін дії обов`язків, покладених судом у разі внесення застави, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, яка не може тривати більше одного робочого дня, уповноважена службова особа Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення з-під варти ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомити усно і письмово слідчого СВ Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні, та Шевченківський районний суд м. Харкова.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Строк дії ухвали в частині обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою - до 25.12.2025.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1