17 жовтня 2025 року м. Запоріжжя
Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіти вищої, не одруженого, офіційного непрацевлаштованого, батька неповнолітньої дитини, такого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,
У жовтні 2025 року до суду обвинувальний акт з додатками, складений у вказаному кримінальному провадженні.
В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд вказаного кримінального провадження на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.
Потерпілий, обвинувачений та його захисник проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.
Обвинувачений клопотання про розгляд кримінального провадження колегіальним складом суду не заявив.
Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд приходить до висновку, що, він відповідає вимогам, встановленим ст. 291 КПК України, а кримінальне провадження може бути призначене до судового розгляду.
Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, під час підготовчого судового засідання не встановлено.
Водночас прокурор подав клопотання про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів без права звільнення під заставу.
Клопотання прокурора обґрунтоване посиланням на те, що строк тримання під вартою ОСОБА_4 спливає 28.10.2025, однак існують підстави і необхідність продовження застосованого запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
На думку прокурора, вказані ризики підтверджуються таким:
ризик переховування від суду обґрунтовується тяжкістю інкримінованого злочину, оскільки за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна. Реальна загроза покарання позбавленням волі може спонукати обвинуваченого до втечі з метою уникнення відповідальності;
ризики незаконно впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні обґрунтовуються тим, що обвинувачений обізнаний про місця мешкання, знайомий із потерпілим у кримінальному провадженні, що свідчить про наявність можливості впливати на його поведінку, в тому числі шляхом переконання, тиску чи залякування, оскільки вказані показання є значними для встановлення обставин кримінального правопорушення, а отже є спонукальним мотивом для обвинуваченого вплинути на нього задля уникнення від відповідальності;
ризик того, що обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, обґрунтовується тим, що обвинувачений має доступ до інформаційних ресурсів, що створює можливість дискредитації органів досудового розслідування, прокурора або суду, формування упередженого суспільного ставлення до справи та її учасників, є ризик, що обвинувачений буде поширювати завідомо неправдиву інформацію, спотворюючи зміст доказів або фабулу провадження, що може вплинути на об`єктивність процесу, може здійснювати вплив на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні через третіх осіб з метою узгодження або зміни показань;
ризик того, що обвинувачений вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходу не має, що свідчить про те, що обвинувачений може продовжити вчиняти вказані кримінальні правопорушення з метою особистого збагачення, характер та спосіб вчинення кримінального правопорушення свідчать про його умисний, цілеспрямований характер, з використанням погроз пошкодження майна, може становити системний характер, що свідчить про високу ймовірність продовження злочинної діяльності в умовах неналежного процесуального контролю, крім того у обвинуваченого залишаються доступ та ресурси, які використовувались для вчинення злочину, такі як контакти, комунікаційні канали з невстановленими в ході досудового розслідування особами, які, допомагали останньому у вчинені кримінального правопорушення та тиску на потерпілого, які на даний момент ще не встановлені органом досудового розслідування, що також створює ризик продовження злочинної діяльності.
Потерпілий підтримав клопотання прокурора.
Захисник підозрюваного проти задоволення клопотання заперечував, вказував на необґрунтованість обвинувачення, допущені під час досудового розслідування порушення норм КПК України, з боку сторони обвинувачення, а також на те, що прокурором не доведені ризики, передбачені 177 КПК України, не надано достатнього обґрунтування, чому неможливо запобігти ризикам без позбавлення підозрюваного волі, просив врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, має на утриманні дочку 16 років, позитивно характеризується за місцем мешканням, хворіє цукровим діабетом, має серйозне захворювання спини, лікування цих хвороб в умовах слідчого ізолятора неможливе.
На підтвердження цих обставин надав документи та матеріали, що характеризують його підзахисного: характеристики з місця проживання, Виписки із медичної картки хворого (відділення кістково-гнійної інфекції).
Тому, захисник, просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити заставу у мінімально можливому розмірі.
Обвинувачений підтримав думку свого захисника, пославшись на те, що в умовах попереднього ув`язнення він зазнає труднощів у самостійному обслуговуванні себе, потребує сторонньої допомоги.
Заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для продовження перебування обвинуваченого під вартою.
Так, судом встановлено, що 01.05.2025 у вказаному кримінальному провадженні в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.
Ухвалою слідчого судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 02.05.2025, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення застави, який в подальшому був неодноразово продовжений, останній раз ухвалою від 29.09.2025 - до 28.10.2025.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II КПК України.
Прокурором у судовому засіданні наведені обставини, які вказують на те, що зазначені ризики за ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні запобіжного заходу, не зменшилися, також наведені обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування та доведено, що вказані у сукупності обставини виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.
Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості обвинувачення і допущених під час досудового розслідування процесуальних порушень суд відхиляє, оскільки на поточній стадії судового провадження суд не вправі надавати оцінку суті обвинувачення і зібраним доказам.
Натомість суд виходить з того, що обвинувачення ґрунтується на матеріалах, зазначених у доданому до обвинувального акту реєстрі, оцінка підозри була предметом розгляду слідчого судді та суду апеляційної інстанції, які не знайшли її необґрунтованою.
Відтак, суд виходить з того, що обвинувачення не є явно необґрунтованим, але підлягає оцінці у нарадчій кімнаті під час ухвалення вироку на основі повного, всебічного і неупередженого судового розгляду.
Щодо продовження існування ризиків, через які ОСОБА_4 був взятий під варту, суд погоджується з доводами прокурора щодо того, що такі ризики продовжують існувати, і є достатніми для продовження перебування обвинуваченого під вартою.
Суду не було надано доказів на підтвердження того, що такі ризики припинили існування.
Разом з цим суд виходить з того, що продовження дії заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжних заходів у виді домашнього арешту та тримання під вартою, обраних під час досудового розслідування, без перевірки судом обґрунтованості підстав для їх застосування, суперечить вимогам обов`язкового періодичного судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у частині другій статті 29 Конституції України, згідно з якою "ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом".
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").
Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 23.11.2017 у справі № 1-28/2017 підкреслив, що запобіжні заходи (домашній арешт та тримання під вартою), які обмежують гарантоване частиною першою статті 29 Конституції України право людини на свободу та особисту недоторканність, можуть бути застосовані судом на новій процесуальній стадії - стадії судового провадження, зокрема під час підготовчого судового засідання, лише за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставі та в порядку, встановлених законом.
Така позиція Конституційного Суду України узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Конституційний Суд України також зазначив, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.
У зв`язку з цим суд зауважує, що станом на час проведення підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою п`ять з половиною місяців, досудове розслідування завершене, відомостей про причетність ОСОБА_4 до вчинення інших кримінальних правопорушень та (або) його схильність до систематичної злочинної діяльності, а також про те, чи зазнавав потерпілий тиску чи погроз від ОСОБА_4 або інших причетних осіб після затримання обвинуваченого, сторона обвинувачення не надала. Потерпілий цьому кримінальному провадженні, щодо якого на досудовому розслідуванні застосовувались заходи безпеки, більше не вважає, що йому загрожує небезпека від обвинуваченого чи інших причетних осіб, у зв`язку з чим взяв участь в підготовчому судовому засіданні, не приховуючи свої анкетні дані.
Також суд бере до уваги стан здоров`я обвинуваченого. Хоча суду не були надані докази на підтвердження того, що цей стан є несумісним з умовами попереднього ув`язнення, навіть зовнішній вид обвинуваченого вказує на те, що він зазнає труднощів у пересуванні та обслуговуванні себе.
Відтак, суд вважає, що на поточній стадії кримінального провадження є можливим передбачити заставу як умову звільнення обвинуваченого з-під варти.
Водночас, з огляду на характер дій, в який ОСОБА_4 обвинувачується, ступінь тяжкості відповідного кримінального правопорушення, відсутність у нього офіційного доходу та одночасне витрачання ним значних коштів на проживання в орендованій квартирі, лікування та задоволення інших потреб, а також з огляду на те, що він може зберігати зв`язки з особами, що яких матеріали досудового розслідування виділені в окреме кримінальне провадження, суд вважає, що навіть застава у максимальному розмірі, який за загальним правилом передбачений для підозрюваних (обвинувачених) в особливо тяжкому злочині, не буде здатна забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 .
Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
На переконання суду, з урахуванням наведених вище обставин і мотивів, обвинуваченому може бути встановлений розмір застави на рівні 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.
Також на нього мають бути покладені обов`язки, які максимально унеможливлять вчинення протиправних дій та водночас забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 177-178, 181, 183, 194, 199, 315, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
Кримінальне провадження розглядати одноособовим складом суду у відкритому судовому засіданні.
Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 , захисник - адвокат ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 .
Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити частково.
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів, починаючи з 17.10.2025 і до 15.12.2025 включно, з правом визначення застави.
У разі внесення застави і звільнення обвинуваченого з-під варти покласти, в межах строку дії даної ухвали, на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 такі обов`язки:
- прибувати за викликом суду;
- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;
- утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні, а також з іншими особами, причетними до подій, що покладені в основу обвинувачення, матеріали щодо яких виділені в окремі кримінальні провадження;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (за наявності);
- носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення у разі внесення застави, після її внесення та перевірки відповідного документа негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю, відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави
Встановити строк дії даної ухвали до 15.12.2025 включно.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Запорізького апеляційного суду через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя протягом п`яти днів з дня її проголошення, а особою, що перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з дня отримання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали оголошений о 17 год. 10 хв. 17.10.2025.

Суддя ОСОБА_1