КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/6855/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали про продовження строку тримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під вартою, визначено тривалістю 60 днів, тобто до 16.10.2025 року, включно.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та повністю скасувати запобіжний захід тримання під вартою або змінити на більш м`який запобіжний захід (домашній арешт або особисте зобов`язання) або визначити розмір застави ОСОБА_7 підозрюваному у кримінальному провадженні № 0000372 від 21.03.2025 року за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що застосований запобіжний захід є необґрунтовано суворим, таким що не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_7 та його особі, на думку сторони захисту підлягає зміні на більш м`який або альтернативний.

Апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.14 ч.2 ст.258 КК України, якого він фактично не вчиняв.

На думку апелянта жодної обгрунтованої підозри за ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст.258 КК України немає, оскільки фактично дії ОСОБА_7 повністю охоплюються складом кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України та він співпрацює з органом досудового розслідування.

Стороною обвинувачення до матеріалів клопотання не додано доказів факту контактування ОСОБА_7 з представником, саме держави-агресора, а не наявної провокації та підбурювання до вчинення злочину з боку правоохоронних органів України.

До затримання ОСОБА_7 мав постійне місце проживання, був хоча неофіційно, але працевлаштований, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.

Крім того, незважаючи на зазначення прокурором в клопотанні про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апелянт вважає їх безпідставними та недоведеними.

Заслухавши суддю доповідача щодо змісту оскаржуваної ухвали та доводів апеляційної скарги, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, також зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10.10.2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_10 ,дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 199 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Доводи захисника про те, що слідчий суддя виніс незаконну та необґрунтовану ухвалу, не ґрунтуються на змісті оскаржуваної ухвали.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, встановлено, що 2 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000372 від 21.03.2025 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України, та за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 263-1 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Офісу Генерального прокурора.

Так, в ході досудового розслідування вищевказаного кримінального провадження встановлено наступне.

З невстановленого досудовим розслідуванням часу, представниками спеціальних служб іноземної держави Російської Федерації посилено ведеться розвідувально-підривна діяльність проти України, що полягає: в ослабленні державної влади України та держави в цілому; її самостійності усередині країни та незалежності у міжнародних відносинах; захищеності території країни в існуючих кордонах від будь-яких посягань; підготовленості держави до захисту від зовнішньої збройної агресії або збройного конфлікту; дестабілізації суспільно політичної обстановки всередині країни; створенні умов для діяльності іноземної розвідки (вербування агентури серед жителів України); збиранні інформації, що представляє інтерес для іноземної розвідки та її подальшого використання РФ задля отримання переваг над Україною в області збройних сил, військових дій, зовнішньої політики, втручання у внутрішню політику суверенної держави, для маніпулювання суспільними настроями населення України, розпалювання сепаратистських настроїв серед населення окремих регіонів, організації інформаційної експансії з боку РФ тощо.

При цьому, представники спеціальних служб Російської Федерації, усвідомлюючи перевагу вчинення злочинів, які можуть призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, спрямованих на дестабілізацію суспільно-політичної обстановки та втрати авторитету органів державної влади України, а також які завдають шкоди життю та здоров`ю громадян України, у тому числі військовослужбовців, співробітників правоохоронних органів та представників інших передбачених законодавством України військових формувань, з метою ослаблення держави, у невстановлений спосіб підшукували осіб, негативно налаштованих стосовно державної влади України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 26 квітня 2025 року невстановлені особи, які діяли в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, звернулися до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонували за винагороду вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що останній надав добровільну згоду.

Після цього, у ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та непогодження з політикою представників української державної влади, виник злочинний умисел на вчинення терористичного акту з метою вбивства офіцера ГУР МО України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим добровільно надав згоду за попередньою змовою з іншими невстановленими особами, які діяли в інтересах спеціальних служб Російської Федерації.

Продовжуючи реалізацію своєї злочинної діяльності, діючи умисно, добровільно та з власної ініціативи, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому на теперішній час органом досудового розслідування місці в м. Харків (точних обставин досудовим розслідуванням не встановлено), на виконання завдання з підготовки запланованого вбивства, шляхом вчинення теракту, на замовлення спеціальних служб Російської Федерації вирушив до м. Київ.

З цією метою, ОСОБА_7 , використовуючи невстановлений на теперішній час месенджер, який встановлений на мобільний термінал систем зв`язку з ІМЕІ 1: НОМЕР_1 та ІМЕІ 2: НОМЕР_2 з сім-картою невстановленого абонентського номеру телефону, вів листування та відео зв`язок з невстановленими двома особами чоловічої та жіночої статі, під час яких обговорили обставини вчинення злочину.

Так, 27.04.2025 ОСОБА_7 перебував поблизу адреси об`єкта зацікавленості російської сторони, відвідав прилеглі двори, ймовірно з метою проведення розвідки на місцевості. Після цього, о 18:31 год, користуючись послугами таксі, прибув до ТРЦ « Lavina » за адресою: вул. Берковецька, буд. 6-Д, м. Київ , де в магазині « Р ull &Веа r » придбав верхній одяг, кепку та барсетку.

Далі, невстановлена особа, яка діяла в інтересах представників спеціальних служб Російської Федерації під час спілкування з ОСОБА_7 , повідомила про необхідність оренди жилого приміщення на короткий строк, придбання компонентів, потрібних для виготовлення саморобного вибухового пристрою з подальшим його встановленням для підриву. Після чого, ОСОБА_7 приступив до підшукування та придбання необхідних матеріалів для виготовлення саморобного вибухового пристрою, дотримуючись чітких інструкцій кураторів зі спецслужб РФ.

З цією метою, 28.04.2025 року о 15:26 год ОСОБА_7 придбав сім-карти з номерами мобільних телефонів за адресою: АДРЕСА_5 .

Крім цього, ОСОБА_7 за невстановлених обставин придбав о 20 год. 23 хв. 30.04.2025 лопатку (ймовірно для змішування), воду (в тому числі ТМ « Карпатська джерельна »), соду, скляну тару 100 мл, рукав, лоск гель квітки, засіб від плям ваніш та інше в гіпермаркеті « Ашан Либідська » за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, б. 176 , які переніс до місця свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 .

Далі, ОСОБА_7 для виготовлення саморобного вибухового пристрою, за невстановлених на теперішній час досудовим слідством обставин, придбав частину необхідних компонентів в будівельно-господарських магазинах та спеціалізованих телекомунікаційних магазинах і ринках.

Крім того, на виконання вказівок невстановлених осіб, які діяли в інтересах спеціальних служб Російської Федерації, ОСОБА_7 у період з 26.04.2025 до 21.05.2025, але не пізніше 07 год. 37 хв.21.05.2025, обставини в ході досудового розслідування не встановлено, отримав (набув) компоненти необхідні для виготовлення саморобного вибухового пристрою, а саме: коробку циліндричної форми, поліетиленові пакети, прозору клейку стрічку (скотч), медичний шприц, мобільний телефон, дроти, металеві вироби (гайки), елемент живлення, сім картку оператора мобільного зв`язку.

До того ж, ОСОБА_7 за попередньою змовою та на виконання вказівок невстановлених осіб, які діяли в інтересах Російської Федерації та під їх керівництвом, під час відеозв`язків через Інтернет-месенджер у період часу з 26.04.2025 до 21.05.2025 за невстановлених обставин, перебуваючи за місцем свого тимчасового мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , виготовив та поєднав в одну конструкцію, відповідно до пояснень спеціаліста-вибухотехніка, саморобний вибуховий пристрій, який складався з корпусу - циліндричного предмету - банки, поверх якої шар металевих гайок, які фіксувались до поверхні банки поліетиленовим пакетом та прозорою клейкою стрічкою (скотч). В середині банки поміщений прозорий пакет з полімерного матеріалу із речовиною білого кольору невідомого походження (маса брутто - 374 грам) та шприцом із речовиною білого кольору невідомого походження та поміщеним в середину двожильним проводом (маса брутто- 11 грам).

При цьому, окремо ОСОБА_7 приєднав електричні дроти електрозапалювача з дротами, припаяними до плати мобільного телефону як датчику цілі - прийомного блоку, а також для збільшення площі ураження помістив до тубусу циліндричної форми готові осколкові елементи у вигляді металевих виробів (гайки).

Не пізніше 07 год. 37 хв. 21.05.2025 ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу, планував приєднати елементи живлення до виготовленого ним радіокерованого (телекомунікаційно-керованого) саморобного вибухового пристрою та перенести в полімерному пакеті до місця проживання об`єкта зацікавленості російської сторони за адресою: АДРЕСА_3 , та розмістити саморобний вибуховий пристрій у п`ятому під`їзді біля його квартири, у зв`язку з чим виконав усі дії з готування до вчинення злочину, тобто підшукування та пристосування засобів і знарядь, досягнення змови групою осіб на вчинення кримінального правопорушення.

Після цього, у зв`язку з існуванням реальної загрози життю та здоров`ю людей ОСОБА_7 затримано у порядку ст. 208 КПК України, тобто кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Умисні дії ОСОБА_7 , які виразилися у готуванні до вчинення терористичного акту, тобто вибуху, який створює небезпеку для життя та здоров`я людей, а також може призвести до заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, вчиненого за попередньою групою осіб, кваліфікуються за ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Таким чином, у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушенні підозрюється ОСОБА_7 , якого затримано 21.05.2025 в порядку ст. 208 КПК України та і подальшому повідомлено про підозру у чиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

22.05.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва стосовно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під варток строком 60 діб без альтернативи внесення застави.

15.07.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_7 продовжено строк запобіжного заходу - тримання під вартою в межах строю досудового розслідування, тобто до 21.08.2025.

14.08.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва продовжено строк досудового розслідування до шести місяців, тобто до 21.11.2025.

15.08.2025 старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 днів, без визначення застави.

На обґрунтування вимог даного клопотання, слідчий зазначив, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК Україні підтверджується:

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ві 20.03.2025;

- протоколом огляду місцевості від 02.05.2025;

- протоколом огляду від 02.05.2025;

- протоколом огляду місцевості від 05.05.2025;

- протоколом огляду від 05.05.2025;

- протоколом огляду місцевості від 08.05.2025;

- протоколом огляду від 08.05.2025;

- протоколом огляду місцевості від 11.05.2025;

- протоколом огляду від 11.05.2025;

- протоколом огляду місцевості від 17.05.2025;

- протоколом огляду від 17.05.2025;

-протоколами огляду місцевості від 18.05.2025;

- протоколами огляду від 18.05.2025;

- протоколом обшуку від 21.05.2025;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.05.2025.

- протоколом слідчого експерименту від 27.05.2025;

- висновком експерта від 15.07.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Також слідчий зазначив, що з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, виявлення тих обставин, які викривають так і тих, що виправдовують підозрюваних, пом`якшують чи обтяжують покарання, у наведеному кримінальному провадженні необхідно:

- провести розсекречення документальних матеріалів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному провадженні;

- звернутись до Київського апеляційного суду з клопотанням щодо розсекречення ухвал на проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- повторно допитати підозрюваного щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та виявлених знарядь злочинів;

- провести тимчасовий доступ до речей та документів, які перебувають у операторів мобільного зв`язку;

- провести огляди речей та документів, які будуть вилучені у операторів мобільного зв`язку;

- провести додаткові огляди вилучених в ході обшуків речей та предметів;

- встановити та допитати як свідків осіб, обізнаних у протиправній діяльності підозрюваного та інших учасників протиправної діяльності;

- за наявності правових підстав повідомити підозрюваному про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру;

- у разі встановлення осіб, які за попередньою змовою з підозрюваним вчиняли кримінальне правопорушення, повідомити їм про підозру;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, який направити для погодження в Офісу Генерального прокурора щодо вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення;

- провести інші слідчі та розшукові дії, необхідність у проведенні яких виникне.

Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних слідчих (розшукових) дій та заходів є складність кримінального провадження, а саме: великий обсяг проведення необхідних слідчий (розшукових) дій та прийняття процесуальних рішень; великий обсяг інформації, отриманої під час здійснення досудового розслідування, яку необхідно перевірити, проаналізувати та прийняти відповідні процесуальні рішення з метою об`єктивного та неупередженого досудового розслідування; агресивна війна з боку російської федерації та введення воєнного стану в Україні.

Враховуючи викладене, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 необхідно продовжити у зв`язку з тим, що заявлені ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати і не зменшились, а також тим, що до вказаної особи, відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України слід продовжити застосування саме такого запобіжного заходу, так як ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України.

Інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

18.08.2025 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого та продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю на 60 днів, тобто до 16.10.2025 року, включно.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу.

Згідно вимог ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тобто розглядаючи клопотання органу досудового розслідування про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як встановлено колегією суддів, зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані в повному обсязі.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та встановив, що на день розгляду клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу, ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими до клопотання.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 2 ст. 258 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність підозрюваного ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри.

З огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням апелянта, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

При продовженні строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя у відповідності до положень ст. 177, 178 КПК України враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважав, що відносно останнього необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування від органу досудового розслідування та суду; ризик незаконного впливу на свідків та ризик знищення, спотворення будь-якої з речей та документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Ураховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_7 , кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Всупереч твердженням захисника, слідчим суддею встановлено, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для продовження підозрюваному строку тримання під вартою та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати, що підтверджується вищевикладеним.

Таким чином доводи апелянта, за змістом апеляційної скарги, про відсутність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням обставин кримінального провадження, наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів погоджується із висновками слідчого судді щодо необхідності продовження застосування ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому підстав для застосування щодо останнього більш м`яких запобіжних заходів не вбачається.

З огляду на зазначене вище, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначив ОСОБА_7 розмір застави.

Доказів того, що ОСОБА_12 за станом здоров`я не може утримуватись під вартою слідчому судді не надано, а також не надано під час апеляційного розгляду.

Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до сталого висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що встановлені органами досудового розслідування обставини були виправданими та необхідними елементами, що визначали потреби в продовженні застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просив скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, рішення слідчого судді суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, в порядку та межах, передбачених на даній стадії провадження, а тому апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 18 серпня 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4