Заводський районний суд м. Запоріжжя
Провадження №: 1-в/332/11/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 ,

представника органу пробації ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя заяву адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , про зміну обов`язків, покладених на ОСОБА_7 при її звільненні від відбування покарання з випробуванням,

встановив:

Представник потерпілої ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 24.11.2025 звернувся до суду із клопотанням про зміну обов`язків, покладених на засуджену ОСОБА_7 , звільнену від відбування покарання з випробуванням вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

В обґрунтування клопотання представник потерпілої зазначив, що 22 січня 2025 року Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_8 за результатами розгляду у відкритому судовому засіданні ухвалений вирок, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, та їй призначене покарання по ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, по ч. 1 ст. 361 КК України - у виді 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в 1 (один) рік, не вчинить нового злочину. Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покладені на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Зі змісту вироку вбачається, що кримінальними правопорушеннями, вчиненими ОСОБА_7 , потерпілій ОСОБА_9 завдано матеріальну шкоду у розмірі 47 066 ,50 грн. Обвинувачена ОСОБА_7 вину у скоєних правопорушеннях визнала, зобов`язалася відшкодувати завдану шкоду. З огляду на це потерпілою ОСОБА_4 цивільний позов у рамках кримінального провадження не заявлявся. Однак, ОСОБА_7 не відшкодувала шкоду, завдану потерпілій, у зв`язку з чим останньою був поданий позов до суду у рамках цивільного судочинства. Рішенням Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 23.06.2025 у справі № 335/2629/25 позов ОСОБА_4 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволений повністю, стягнуто з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у розмірі 55 560,20 грн, стягнуто в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,40 грн. У добровільному порядку рішення суду ОСОБА_7 не виконано. З метою примусового виконання виконавчого листа № 335/2629/25, виданого Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя 28 липня 2025 року, головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_10 було відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1. До цього часу рішення суду не виконано внаслідок того, що ОСОБА_7 коштів на рахунках в банківських установах, рухомого та нерухомого майна не має, а також офіційно не працює. З метою захисту права потерпілої ОСОБА_4 на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, адвокат ОСОБА_5 просив суд змінити обов`язки, покладені на ОСОБА_7 при її звільненні від відбування покарання з випробуванням, додавши обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримали заявлене клопотання, просили його задовольнити, зазначивши, що ОСОБА_7 ухиляється від відшкодування шкоди потерпілій, тому встановлення обов`язку працевлаштуватися або стати на облік до центру зайнятості буде сприяти відновленню права потерпілої на відшкодування шкоди.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявленого клопотання, зазначаючи, що встановлення обов`язків, не передбачених вироком суду, погіршує становище засудженої і фактично змінює вирок суду. Крім того, потерпілій не надано право звертатися до суду в порядку вирішення питань, пов`язаних з виконанням вироку, із клопотанням про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням. У разі незгоди із обов`язками, покладеними на засуджену, потерпіла мала права оскаржити вирок до апеляційної інстанції у встановленому законом порядку.

Представник органу пробації ОСОБА_6 вирішення клопотання залишив на розсуд суду.

Засуджена ОСОБА_7 у судовому засіданні зазначила, що не відмовляється від виконання рішення суду про стягнення з неї шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями. Наразі вона проходить стажування у магазині «Сільпо» і невдовзі буде там офіційно працевлаштована.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі обставини.

Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя 22 січня 2025 року ухвалений вирок у справі № 335/13109/24, яким ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, та їй призначене покарання:

- по ч. 4 ст. 185 КК України - покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

- по ч. 1 ст.361 КК України - покарання у виді 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнено обвинувачену ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку, який суд визначає в 1 (один) рік, не вчинить нового злочину.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покладені на обвинувачену ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Виходячи зі змісту вироку, у даній справі цивільний позов потерпілою ОСОБА_4 не заявлявся.

Вирок набрав законної сили 24.02.2025.

Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2025 (справа № 335/2629/25) позовні вимоги ОСОБА_4 в особі представника адвоката ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, задоволені. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 шкоду, заподіяну внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у розмірі 55 560,20 грн, стягнуто з відповідачки в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,40 грн.

Рішення набрало законної сили 28.07.2025.

Вознесенівським районним судом міста Запоріжжя 28.07.2025 виданий виконавчий лист у справі № 335/2629/25 про стягнення з ОСОБА_7 шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, у розмірі 55 560,20 грн.

Головним державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ОСОБА_10 08.08.2025 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

08.08.2025 державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Відповідно до листа Лівобережного ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 31.12.20256 № 141796/7 кошти на рахунках боржника ОСОБА_7 відсутні, державним виконавцем направлені запити для встановлення майнового стану щодо наявного майна, зареєстрованого за ОСОБА_7 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами ч. 1 ст. 539 Кримінального процесуального кодексу України (надалі - КПК України) питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Відповідно до п. 13-3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.

Виходячи зі змісту п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений.

Наказом Міністерства юстиції України від 29.01.2019 № 272/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 31.01.2019 за № 120/33091, затверджений Порядок здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі (надалі - Порядок).

Так, абз. 1 п. 1 розділу І вказаного Порядку встановлено, що цей Порядок визначає організацію здійснення уповноваженим органом з питань пробації наглядових та соціально-виховних заходів до засуджених осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Пунктами 4-8 глави І розділу ІХ вказаного Порядку визначений порядок здійснення контролю уповноваженим органом з питань пробації за виконанням засудженим, звільненим з випробуванням, обов`язків, покладених на нього вироком суду, зокрема, обов`язків публічно або в іншій формі попросити пробачення у потерпілого, не виїжджати за межі України без погодження уповноваженого органу з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки унаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб, дотримуватись встановлених судом вимог щодо вчинення дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля.

Пунктом 9 глави І розділу ІХ Порядку встановлено, що у разі якщо звільнений від відбування покарання з випробуванням з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язки, покладені на нього судом, він звертається з заявою до уповноваженого органу з питань пробації про заміну таких обов`язків, за необхідності долучає до заяви копії підтвердних документів. Уповноважений орган з питань пробації перевіряє отримані відомості та у разі їх підтвердження надсилає до суду обґрунтоване клопотання про зміну таких обов`язків.

Отже, наведеними нормами права встановлений обов`язок уповноваженого органу з питань пробації звернутися до суду із клопотанням про зміну визначених вироком обов`язків у разі, якщо звільнений від відбування покарання з випробуванням з незалежних від нього обставин не може виконати обов`язки, покладені на нього судом.

Зазначений обов`язок уповноваженого органу з питань пробації звернутися до суду із клопотанням про зміну обов`язків кореспондується з приписами п. 13-3 ч. 1 ст. 537 КПК України, яким сформульовано питання, яке вирішується під час виконання вироків, а саме, питання саме про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням.

При цьому законодавцем використано слово «зміна». Відповідно до тлумачного словника української мови слово «зміна» позначає: 1) перехід, перетворення чого-небудь у щось якісно інше, змінювання; 2) заміна кого-, чого-небудь кимось, чимось іншим.

Отже, застосовуючи граматичний спосіб тлумачення норм права, можна дійти висновку, що суд під час виконання вироків може вирішувати питання лише щодо зміни певних обов`язків, а не покладення на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, наряду з існуючими обов`язками нових, додаткових обов`язків.

Потерпіла в особі свого представника адвоката ОСОБА_5 звернулася да суду із клопотанням про зміну обов`язків, покладених на ОСОБА_7 при її звільненні від відбування покарання з випробуванням, додавши обов`язок працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо їй буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Отже, фактично потерпіла просила доповнити встановлені вироком суду обов`язки ОСОБА_7 новим обов`язком.

Суд також зазначає, що під час розгляду кримінального провадження Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя (справа № 335/13109/24) потерпіла цивільний позов не заявляла, вирок суду, зокрема, з питання незгоди із покладеними на засуджену ОСОБА_7 обов`язками не оскаржувала.

Право на відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, потерпіла реалізувала шляхом подання позову у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

За таких обставин суд вважає, що у даному кримінальному провадженні право потерпілої на відшкодування шкоди не може бути захищено шляхом подання клопотання в порядку ст. 539 КПК України.

У противному випадку мало б місце погіршення становища засудженої, що є недопустимим за відсутності встановлення судом факту невиконання засудженою покладених на неї вироком суду обов`язків.

Тому суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , про зміну обов`язків, покладених на ОСОБА_7 при її звільненні від відбування покарання з випробуванням.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 21, 537, 539 КК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_4 , про зміну обов`язків, покладених на ОСОБА_7 вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2025 (справа № 335/13109/25), відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 15 годині 00 хвилин 09 січня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1