Справа № 944/6212/25
Провадження №1-кс/944/21/26
УХВАЛА

12.01.2026 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , підозрюваного ОСОБА_7 , розглянувши клопотання слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 13.11.2025 року внесені до ЄРДР за № 0000771, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Димитров (теперішній Мирноград) Покровського району Донецької області, громадянину України, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючому на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , військовослужбовцю, який перебуває на посаді курсанта навчального взводу навчальної батареї навчального дивізіону артилерійської розвідки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимому,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , за погодженням з начальником Яворівського відділу Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 . В обґрунтування клопотання зазначає, що СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до ЄРДР за № 0000771 від 13.11.2025 року, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що 13 листопада 2025 року, приблизно 20 год 10 хв, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісовому масиві військової частини НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту із потерпілим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 , керуючись прямим умислом спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, тримаючи у правій руці ніж, завдав один удар ОСОБА_9 у ділянку черевної порожнини зліва, чим спричинив останньому колото-різану рану передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення.

Таким чином, ОСОБА_7 , обґрунтовано підозрюється у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

14.11.2025 року слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, повністю підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 13.11.2025 року, протоколом затримання ОСОБА_7 від 14.11.2025 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом відібрання в ОСОБА_9 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.11.2025 року, протоколом огляду місця події від 14.11.2025 року, висновком судово-медичної експертизи від 10.12.2025 року, висновками судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз, слідчим експериментом за участі потерпілого від 21.11.2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності. 15.11.2025 року ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави терміном на 60 календарних днів до 12.01.2026 року. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 16.12.2025 року ухвала Яворівського районного суду Львівської області від 15.11.2025 року залишена без змін. 06.01.2026 року керівником Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 14.02.2026 року внаслідок складності провадження. Водночас строк тримання під вартою ОСОБА_7 завершується 12.01.2026 року, а ризики, наведені в ухвалі слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 15.11.2025 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не змінилися, не зменшились та продовжуються існувати. Підозрюваний ОСОБА_7 в разі непродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матиме реальну можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років. Також у разі непродовження запобіжного заходу останній може незаконно впливати на потерпілого, свідків та експерта у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними органу досудового розслідування показань, оскільки знає де вони проживають, може здійснювати фізичний чи психологічний тиск на останніх, залякувати їх, вчинити кримінальні правопорушення стосовно таких. Окрім цього буде мати можливість різними шляхами вплинути на експертів, які проводили експертизи. Окрім цього ОСОБА_7 матиме реальну можливість вчинити й інші кримінальні правопорушення, у тому числі й щодо потерпілого, свідків чи експертів у кримінальному провадженні. Вирішуючи питання, передбачені ст. 178 КПК України, просить врахувати, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, на обліках в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, на утриманні має неповнолітню дитину, які проживають в м. Одеса, є жителем іншої області. Враховуючи, що інші більш м`які запобіжні заходи не пов`язані з триманням під вартою не здатні запобігти вищенаведеним ризикам, які передбачені ст. 177 КПК України та не забезпечать виконання ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків, просить продовжити підозрюваному запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави з підстав, передбачених п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Слідчий СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримали, просили таке задовольнити, посилаючись на обґрунтування наведені у клопотанні.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо клопотання заперечив, вважає його необґрунтованим та незаконним, оскільки в такому не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризик не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного під вартою, оскільки слідчим просто надається перелік ризиків, які були заявлені попередньо при обранні вказаного запобіжного заходу. Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали у вказаному клопотання не викладені взагалі. Наведені ризики не відповідають дійсності, матеріалами кримінального провадження не підтвердженні. Жодних конкретних доказів, які б підтверджували ймовірність того, що підозрюваний ОСОБА_7 переховуватиметься від органу досудового розслідування та суду матеріали даного кримінального провадження також в собі не містять. Окрім цього підозрюваний є військовослужбовцем та фактично проживає на території військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , є одруженим, має на утриманні дитину 2023 р.н., тобто має міцні соціальні зв`язки, що є гарантією того, що ним виконуватимуться покладені процесуальні обов`язки, переховуватись від органу досудового розслідування та суду він не буде. Також ризик щодо впливу на потерпілого, свідків та експертів є необґрунтованим припущенням слідчого та прокурора, ОСОБА_7 з початку досудового розслідування повідомив про всі обставини вчинення кримінального правопорушення, жодних заяв, скарг чи зауважень потерпілими, свідками та експертами з приводу тиску на них зі сторони підозрюваного не здійснювались, що свідчить про надуманість такого. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту по місцю фактичного проживання, або визначити заставу.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо клопотання слідчого заперечив, підтримавши заперечення, подані захисником ОСОБА_5 , додатково зазначив, що жодних доказів на доведення вказаних ризиків слідчим та прокурором не надано. Просив обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, а у випадку якщо суд не вбачатиме неможливості такий обрати, просив визначити заставу у будь якому розмірі.

Підозрюваний ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав думку захисників.

Заслухавши слідчого, прокурора, захисників та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ч.3 ст. 197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З матеріалів клопотання вбачається, що 13 листопада 2025 року, приблизно 20 год 10 хв, військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в лісовому масиві військової частини НОМЕР_1 , що за адресою АДРЕСА_2 , під час раптово виниклого конфлікту із потерпілим військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_9 , керуючись прямим умислом спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечних характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, тримаючи у правій руці ніж, завдав один удар ОСОБА_9 у ділянку черевної порожнини зліва, чим спричинив останньому колото-різану рану передньої черевної стінки з проникненням в черевну порожнину без пошкодження внутрішніх органів, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя в момент спричинення.

13.11.2025 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000771 з правовою кваліфікацією діяння ч.1 ст.121 КК України.

14.11.2025 року слідчим СВ Яворівського районного відділу поліції ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді даного клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довели обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. Така стверджується зібраними доказами, зокрема: протоколом огляду місця події від 13.11.2025 року, протоколом затримання ОСОБА_7 від 14.11.2025 року, протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколом відібрання в ОСОБА_9 заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2025 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 14.11.2025 року, протоколом огляду місця події від 14.11.2025 року, висновком судово-медичної експертизи від 10.12.2025 року, висновками судово-імунологічних та судово-цитологічних експертиз, слідчим експериментом за участі потерпілого від 21.11.2025 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 - Європейський Суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арештпо обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в підсумку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Наведені слідчим у клопотанні та додатках до нього інформація й факти є достатньо переконливими і можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_7 міг вчинити злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, а тому вважає, що підозра є обґрунтованою.

Згідно з положеннями ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При продовженні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні злочину, що відноситься до категорії тяжких, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 5 до 8 років, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого про те, що існують ризики, передбачені п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний з врахуванням тяжкості інкримінованого злочину може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілого та свідків чи продовжити злочинну діяльність. Досудове слідство триває, органом досудового розслідування вживаються заходи, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи та зібрання доказів.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчий суддя відхиляє клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки вважає таке недостатньо обґрунтованим, виходячи з існуючих на даний час ризиків, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, запобігти можливості настання таких ризиків, а тому дійшов висновку, що підозрюваному ОСОБА_7 слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Матеріали кримінального провадження не містять даних про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах установи виконання покарань.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженню, небезпечне для життя в момент заподіяння, беручи до уваги характер вчинення кримінального правопорушення, підстав для застосування альтернативи у вигляді застави слідчий суддя не вбачає.

Керуючись вимогами ст.ст. 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування до 14 лютого 2026 року включно.

Копію ухвали для виконання надіслати в Державну установу "Львівська установа виконання покарань (№19)".

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13.01.2026 року

Слідчий суддя ОСОБА_1