Провадження №: 1-кп/755/1889/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" грудня 2025 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття справи у зв`язку з примиренням з потерпілим у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003283 від 14.10.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської обл., українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого офіційно, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 10.10.2025 року приблизно о 22:20, керуючи технічно справним автомобілем марки «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 , рухався по проїзній частині пр-ту Русанівська Набережна зі сторони бул. Русанівського в бік вул. Ентузіастів в м. Києві, де під час зміни напрямку руху керованого ним автомобіля допустив порушення вимог п.п.: 2.3 б, 16.2 Правил дорожнього руху України, а саме:

- п. 2.3. ПДР України - для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 16.2. ПДР України - на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку.

Порушення вище вказаних вимог правил дорожнього руху України з боку водія ОСОБА_3 , виразилось в тому, що він, керуючи автомобілем марки «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 , з необережності, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, проявив неуважність та необачність, не переконавшись, що це буде безпечно і не створить перешкоду або небезпеку іншим учасникам руху, наблизившись до перехрестя вул. Русанівська Набережна та вул. Ентузіастів в м. Києві, рухаючись на зелений сигнал світлофора в правій (першій) смузі руху зі швидкістю приблизно 10 км/год., почав виконувати маневр правого повороту в бік вул. Ентузіастів, після чого одразу перед автомобілем на відстані приблизно 2-3 метри виявив пішохода ОСОБА_5 котрий в той час переходив проїзну частину по розмітці регульованого пішохідного переходу, та також рухався на зелений сигнал світлофора в темпі спокійної ходи, з права на ліво по ходу руху автомобіля «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 .

У подальшому відбувся наїзд передньою частиною автомобіля «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 в ліву частину тіла пішохода ОСОБА_5 , внаслідок якого, останній отримав тілесні ушкодження, та був доставлений до КН «КМКЛ ШМД» м. Києва, а водій ОСОБА_3 приблизно через 10 хвилин з місця пригоди поїхав в напрямку бул. І. Шамо в м. Києві.

У водія ОСОБА_3 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог ПДР України. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водія автомобіля марки «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пунктів 2.3 б, 16.2 ПДР України.

Потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, які виразились у відкритій травмі правого передпліччя: перелом обох кісток (ліктьової та променевої) в дистальній (нижній) третині зі зміщенням уламків, садна передпліччя, закрита травма лівого колінного суглобу: перелом латерального (зовнішнього) виростку лівої велико-гомілкової кістки.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 заявив та подав клопотання про закриття провадження у зв`язку з примиренням з потерпілим. Зазначив, що він кримінальне правопорушення вчинив з необережності, свою вину визнає повністю, щиро кається у вчиненому, добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання про закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, оскільки вони примирилися та просив його задовольнити. Крім того, зазначив, що будь-яких претензій до обвинуваченого не має.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності. Крім того, надав суду дві заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що вони примирилися та просять закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України. Також надав нотаріально завірену заяву ОСОБА_5 про те, що останній отримав від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 70000 грн в якості компенсації матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та надані матеріали провадження, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття даного кримінального провадження, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Приписами ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ч. 1 ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. За правилами частини другої тієї ж статті, звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України, здійснюється виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Приписами ст. 46 КК України передбачено, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

У судовому засіданні ОСОБА_3 було роз`яснено суть обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності, що не відноситься до реабілітуючих підстав, передбачених пунктами 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України, і роз`яснено право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, на що обвинувачений ОСОБА_3 проти такого звільнення від кримінальної відповідальності не заперечував та надав свою згоду на закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до судової практики та роз`яснень, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», примиренням винної особи з потерпілим належить розуміти як акт прощення її ним у результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди.

Так, згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , відноситься до нетяжких злочинів з необережною формою вини.

Зважив суд й на те, що ОСОБА_3 раніше не судимий, за даними наявної документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом у лікаря-нарколога, а також під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, а також на те, що потерпілий у судовому засіданні підтвердив, що вони з обвинуваченим ОСОБА_3 дійсно примирилися, жодного неправомірного впливу на нього здійснено не було, жодних претензій до обвинуваченого як матеріального так і морального характеру він не має. Також суд враховує письмові заяви від ОСОБА_3 та ОСОБА_5 про те, що вони примирилися та просять закрити кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України та нотаріально завірену заяву ОСОБА_5 про те, що останній отримав від ОСОБА_3 грошову суму в розмірі 70000 грн в якості компенсації матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 цього Кодексу у зв`язку з примиренням винної з потерпілою та закриття кримінального провадження № 0003283 від 14.10.2025 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Речові докази підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався.

Питання процесуальних витрат підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись 12, 44, 46 КК України, статтями 100, 124, 126, 284-288, 314-316, 369-372, 392, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання обвинуваченого - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження № 0003283 від 14.10.2025 року - закрити.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення судової експертизи № 4943-Е від 24.10.2025 року у сумі 6785 гривень 28 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- автомобіль «Кіа Cerato», н/з НОМЕР_1 , який було передано під розписку ОСОБА_3 - залишити ОСОБА_3 ; - DVD-R диск - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити прокурору, потерпілому та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1