Справа № 473/6284/25
Номер провадження 1-кп/473/470/2025
У Х В А Л А

іменем України

"04" грудня 2025 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська клопотання прокурора Вознесенської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження №0002000 від 14.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор звернулась до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, в якому вказала таке:

«В ніч на 12.08.2015 року у м.Вознесенську провулок Ветеринарний, а саме з боксу, який належить Вознесенській лабораторії ветеринарної медицини, невстановлена особа таємно викрала запчастини з автомобілю ВАЗ 31512, чим завдано матеріальний збиток.

14.08.2015 за вказаним фактом слідчим СВ Вознесенського МВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_4 розпочато досудове розслідування та присвоєно номер №0002000.

Допитаний 14.08.2015 року як потерпілий ОСОБА_5 повідомив, що12.08.2015 від директора Вознесенської лабораторії ветеринарної медицини ОСОБА_6 дізнався, що прийшовши на робоче місце, він виявив відчиненими двері гаражу, розташованого у дворі лабораторії. Прибувши на робоче місце, оглянувши гаражне приміщення, він виявив крадіжку запчастин до службового автомобіля ВА3 31512, а саме блок двигуна, карбюратора, головку блоку, шатунів, колінвалу.

12.08.2015 допитана як свідок ОСОБА_7 вказала, що прийшовши на роботу до лікарні ветеринарної медицини, побачила в гаражі збитий замок, про що повідомила чоловікові, який виявив крадіжку запчастин з автомобіля, який гаражувався в боксі, про що повідомив завідувачу лабораторії.

В ході досудового розслідування здійснено побудинковий обхід будинків, які розташовані поблизу місця скоєння кримінального правопорушення, але встановити свідків чи очевидців вказаного злочину не представилося можливим.

Крім цього, потерпілою стороною не надано жодних документів, які б підтвердили балансову вартість викраденого майна.

13.11.2025 постановою слідчого у кримінальному провадженні, ОСОБА_6 визнано представником потерпілої особи.

У даному кримінальному провадженні проведено всі можливі слідчі (розшукові) заходи спрямовані на встановлення особи (осіб), яка вчинила вищевказаний злочин. Проте станом на 27.11.2025 року вказані заходи позитивних результатів не дали та особа, яка вчинила злочин, не встановлена».

Враховуючи те, що станом на 27.11.2025 року в кримінальному провадженні №0002000 від 14.08.2015 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення та у відповідності до ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину через десять років з дня вчинення нею злочину прокурор у клопотанні просила закрити кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та вказала, що під час слідства не встановлено осіб, які можуть бути причетні до вчинення правопорушення, та оскільки строки давності закінчилися, всі слідчі дії проведено, тому провадження слід закрити та згідно із чинним КПК України таке рішення має право прийняти лише суд.

Представник потерпілого ОСОБА_6 до суду не прибув та надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Судом встановлено, що до клопотання прокурором надані матеріали кримінального провадження №0002000.

Вказані матеріали були досліджені в судовому засіданні та встановлено, що крім тих слідчих дій, які зазначені прокурором в клопотанні про закриття провадження, а саме допит свідка, представника потерпілого, який першим звертався в поліцію, виконання доручень, проведення оперативно-розшукових заходів інших слідчих дій не проведено.

Так з витягу із ЄРДР вбачається, що відомості за кримінальним провадженням №0002000 були внесені до реєстру 14.08.2015 року з кваліфікацією за ч.3 ст.185 КК України та вказано, що розмір матеріально збитку встановлюється.

У справі є доручення від 15.08.2017 року з вказівкою встановити вартість викраденого майна, а саме двигуна з автомобіля ВАЗ 31512, карбюратора, акумулятора ст-60. Також є доручення та вказівки витребувати у потерпілого документи про вартість викраденого майна

В протоколі прийняття заяви від 14.08.2015 року від ОСОБА_5 вартість викраденого майна не вказана. Але в протоколі його допиту від 14.08.2015 року вказана суму збитку 10000 гривень.

Свідок ОСОБА_7 в протоколі допиту від 14.08.2015 року нічого не вказує про вартість викраденого майна.

Протокол огляду місця події від 14.08.2015 року не містить доказової інформації.

Далі у справі є вказівки прокурора від 12.12.2016 року, 19.03.2018 року, 16.04.2025 року, 12.11.2025, а також доручення про проведення слідчих дій та рапорти про те, що нічого не встановлено.

21.11.2025 року слідча ОСОБА_8 повідомила прокурора ОСОБА_3 про те, що нічого не встановлено на виконання вказівок прокурора, а саме 13.11.2025 року ОСОБА_6 подав заяву про залучення його в якості представника потерпілого та документи на підтвердження повноважень, про що також слідчим винесено постанову про залучення як представника потерпілого.

Протокол його допиту відсутній. Так само як і документи про вартість викраденого майна. Хоча доручення та вказівки містять вимоги про необхідність встановлення вартості майна, що було викрадено.

Так стаття 185 КК України має матеріальний склад злочину, проте слідство навіть не здійснило дій на визначення вартості викраденого майна не витребувало документів про вартість у потерпілого, не провело товарознавчої експертизи, тощо.

Склад злочину є підставою кримінальної відповідальності. Кримінальне законодавство України встановлює кримінальну відповідальність тільки за конкретні суспільне небезпечні винні діяння (дію або бездіяльність), передбачені законом як злочин (ч.1 ст.2, ч.1 ст.11 КК України). Так, ч.1 ст.2 КК України зазначає, що: «Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом».

Щодо визначення вартості викраденого майна за даним кримінальним провадженням, то суд враховує що стороною обвинувачення не здійснено дій, спрямованих на визначення вартості такого майна.

Так згідно з висновком Об`єднаної палати від 25 листопада 2019 року в справі справа № 420/1667/18 провадження № 51-10433 кмо18 Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду визначила, що:

«В окремих кримінальних провадженнях для встановлення розміру матеріальних збитків не потрібні наукові, технічні або інші спеціальні знання, а достатньо загальновідомих і загальнодоступних знань для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування, про найменування викраденого товару та його вартості (наприклад, щодо вартості викраденої безпосередньо з магазину роздрібної торгівлі товарної продукції, на яку є роздрібна ціна) чи проведення простих арифметичних розрахунків (щодо розміру збитків у гривнях при викраденні цінних паперів, що мають грошовий еквівалент, та валютних коштів інших країн).

Положення п.6 ч.2 ст.242 КПК у редакції Закону № 1261-VII спрямовано насамперед на забезпечення: правильності кваліфікації кримінального правопорушення (за умови, що розмір шкоди є ознакою складу злочину або кваліфікуючою ознакою); повноти досудового розслідування (оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.91 КПК вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, є елементом предмета доказування); достовірності інформації, яка відображується в підсумкових рішеннях стадії досудового розслідування (згідно з п.7 ч.2 ст.291 КПК обвинувальний акт має містити відомості про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням)».

Вирішуючи клопотання прокурора, суд враховує, що суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених ст.284 КПК.

Згідно п.3-1 ч.1, п.1-1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що закриття кримінального провадження можливе виключно за наявності одночасно двох обставин: 1) якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення; та 2) закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Тобто, законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд приймає рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності лише за умови, що не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Частина 4 статті 284 КПК України передбачає, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора. П.1-1 ч.2 статті 284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається судом: 1-1) з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

Верховний Суд в Постанові від 20 листопада 2024 року справа № 953/8874/23 провадження № 51-2914км24 зазначив, що: «Суд не залишає поза увагою того, що закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п.3-1 ч.1 ст.284 КПК, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особи, яка вчинила кримінальне правопорушення».

Верховний Суд зазначив, що: «У свою чергу суд під час вирішення питання про закриття кримінального провадження має враховувати, чи дотримано органом досудового розслідування вимоги кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, що є необхідною умовою належного вирішення завдань кримінального провадження (ст.2 КПК). Така позиція узгоджується з практикою Касаційного кримінального суду, відображеною, зокрема, в постановах від 25 серпня 2021 року (справа № 142/536/20, провадження № 51-1546км21), від 29 червня 2022 року (справа № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22), від 07 червня 2023 року (справа № 545/51/22, провадження № 51-2327км23)» (Постанова ВС від 18 жовтня 2023 року справа № 750/1575/23 провадження № 51-4007км23).

Факт того, що на даний час закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.49 КК України, в провадженні №0002000не може слугувати єдиною підставою для закриття кримінального провадження, оскільки матеріали провадження вказують на те, що слідство не вжило всіх заходів, спрямованих на встановлення особи, яка вчинила правопорушення, не отримано доказів про розмір спричиненої шкоди, не призначено експертиз для визначення розміру такої шкоди, доручення дублювалися формально та не вживалися всі можливі заходи, які є в розпорядженні органів поліції, а тому у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.314, 284, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження №0002000 від 14.08.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, на підставі п.3-1 ч.1 ст284 КПК України у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності - відмовити.

Матеріали провадження №0002000 повернути прокурору.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом 7 діб з дня її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали надіслати на електронну адресу Вознесенської окружної прокуратури та на адресу Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області .

Суддя ОСОБА_1