ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001270 від 09 листопада 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 186, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 січня 2026 року задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 строком до 06 березня 2026 року в межах строку досудового розслідування без визначення застави.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив, що прокурором доведено, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК, за яке передбаченого покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до десяти років, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК). Застава слідчим суддею не визначена з урахуванням вимог ч. 4 ст. 183 КПК щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням на нього виконання відповідних обов`язків.

В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що підстави, вказані у клопотанні слідчого, не є достатніми для тримання підозрюваного під вартою. Слідчий суддя не в повному обсязі дослідив підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, зокрема, що підозрюваний, перебуваючи на волі, буде переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 був неодноразово судимий. Водночас до нього був застосований раніше запобіжний захід у вигляді застави та порушень покладених обов`язків він не допускав. Посилаючись на практику ЄСПЛ, вказує, що тяжкість злочинів та можливого покарання не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Заявлені ризики не доведені та слідчий суддя їх не обґрунтував в ухвалі належним чином. Слідчим суддею не враховано, що підозрюваний має родину. На думку захисника, підозрюваному можливо визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та підозрюваний підтримали апеляційну скаргу і з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважав безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ст. 131 КПК).

Згідно з вимогами статей 177, 178 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей.

За вимогами ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, висновки слідчого судді та матеріали, долучені до клопотання слідчого, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином. Доводи сторони захисту, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі про відсутність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, апеляційний суд вважає неспроможними з огляду на таке.

Щодо обґрунтованості підозри.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються захистом в апеляційній скарзі.

Долучені до клопотання слідчого докази дають підстави для висновку, що дії ОСОБА_7 містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років (ч. 4 ст. 185 КК) та від 7 до 10 років (ч. 4 ст. 186 КК), що відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК, дає матеріально-правові підстави для застосування стосовно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК.

Перевіривши доводи апеляційної скарги сторони захисту, що заявлені ризики не доведені стороною обвинувачення, суд апеляційної інстанції вважає їх неспроможними, а клопотання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, у вигляді можливого переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення, є обґрунтованим.

Так, стосовно підозрюваного існує обґрунтована підозра у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 186 КК, яке за правилами ст. 12 КК є тяжкими злочинами та передбачають максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, що саме по собі може спонукати останнього до спроби уникнути ймовірного покарання шляхом переховування від органів слідства та суду.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому апеляційним судом враховано, що 03.12.2025 постановою старшого слідчого по даному кримінальному провадженні було зупинене досудове розслідування у зв`язку з оголошенням підозрюваного ОСОБА_7 у розшук. В подальшому 09.01.2026 місцезнаходження ОСОБА_7 встановлено та його було затримано на підставі ухвали слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 09.12.2025 про надання дозволу на затримання з метою приводу.

Вказані обставини підтверджують реальність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим існує достатньо висока ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у кримінальному провадженні апеляційний суд враховує встановлений КПК порядок отримання показань, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає, що існує достатня ймовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів з метою зміни їх показів.

Обґрунтованими є висновки слідчого судді про доведеність існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що останній офіційно не працевлаштований, є раніше неодноразово судимим, у тому числі за аналогічні корисливі злочини проти власності, останній раз 30.05.2023 вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 70 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць. Звільнений з виправної колонії по відбуттю строку покарання 24.10.2025 та через невеликий проміжок часу знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні нових умисних корисливих аналогічних кримінальних правопорушень проти власності.

В сукупності із вищевикладеним у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства апеляційний суд також враховує обставини інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, дані, які характеризують його особу, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК, зокрема, що останній має місце реєстрації та проживання, його молодий вік, стан здоров`я, офіційно не працевлаштований та відсутність відомостей про легальне джерело доходів, раніше неодноразово судимий.

З огляду на вказане, заявлені ризики є реальними, тому забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою.

Водночас апеляційний суд не погоджується з висновками слідчого судді в частині не визначення застави підозрюваному з посиланням на положення ч. 4 ст. 183 КПК, оскільки з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_7 не інкримінуються дії, пов`язані із застосуванням насильства чи погрозою його застосування. Натомість ОСОБА_7 підозрюється, зокрема у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненого повторно (ч. 4 ст. 186 КК).

Разом з тим, в судовому засіданні апеляційним судом встановлено, що наразі стадія досудового розслідування закінчена і обвинувальний акт стосовно ОСОБА_7 направлений до суду.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта...

Враховуючи, що стадія досудового розслідування закінчена, а повноваження слідчого судді щодо контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні розповсюджуються тільки на цю стадію кримінального провадження, то апеляційний суд процесуально позбавлений можливості скасувати ухвалу слідчого судді та прийняти рішення за клопотанням слідчого.

Під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження, а сторона захисту має право заявити клопотання про зміну або скасування запобіжного заходу.

Конституційний Суд України у рішенні від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017, справа № 1-28/2017 (у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України) зазначає, що висновки слідчого судді щодо будь-яких обставин, які стосувалися суті підозри, обвинувачення та були взяті до уваги при обґрунтуванні запобіжного заходу, обраного під час досудового розслідування, для суду на стадії судового провадження не є преюдиційними. У підготовчому провадженні суд має перевірити обґрунтованість застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, та прийняти вмотивоване рішення, незважаючи на те, чи закінчився строк дії ухвали слідчого судді, постановленої на стадії досудового розслідування про обрання такого запобіжного заходу.

Отже, всі питання, що виникають під час кримінального провадження, вирішуються стадійно і лише тим судом, який має повноваження на відповідній стадії.

Таким чином, за обставин, встановлених в судовому засіданні в суді першої інстанції, питання про застосування запобіжного заходу на новій процесуальні стадії стадії судового розгляду, має вирішувати суд за відповідним клопотанням сторони кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника, а ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Чечелівського районного суду міста Дніпра від 10 січня 2026 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 ,підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 186, частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4