Провадження № 1-кс/201/4981/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Соборного районного суду міста ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі Соборного районного суду міста скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні за №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, у якій скаржник просить скасувати постанову від 30 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0001840 від 21.06.2024 року. В обґрунтування скарги скаржник вказав, що 13 листопада 2025 року отримано на електрону скриньку постанову датовану від 30 вересня 2025 року слідчого ОСОБА_4 про відмову у задоволенні поданого клопотання, що на його думку, винесена передчасно, без всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому, підлягає скасуванню.

Скаржник у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, якою просив скаргу розглянути без його участі, у зв`язку із чим, враховуючи положення ч. 6 ст. 9 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження, передбачені ст. 28 КПК України та розглянути дану скаргу без участі скаржника з метою прийняття процесуального рішення по ній в розумні строки.

Представник СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ст. 107 КПК України за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснюється.

Слідчий суддя, вивчивши та проаналізувавши скаргу, додані до неї матеріали, приходить до такого.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

27 вересня 2025 року ОСОБА_3 засобами електронного зв`язку звернувся до СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області із клопотанням про проведення слідчих дій (в порядку ст. 220 КПК України) від 27 вересня 2025 року у кримінальному провадженні №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.09.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ч. 2 статті 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (частина 1 статті 26 КПК України).

При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії» (Assenov та Others v. Bulgaria). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справі «Танрікулу проти Туреччини» (Tanhkulu v. Turkey) [ВП], заява № 23763/94, п. 104 і подальші посилання, ECHR 1999-IV, «Ґюль проти Туреччини» (Gul v. Turkey), заява № 22676/93, п. 89, від 14 грудня 2000 року).

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 2 ст. 220 КПК України слідує, що про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 30.09.2025 року, в провадженні СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України. Згідно ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про правопорушення. На теперішній час ОСОБА_3 в кримінальному провадженні має статус потерпілого, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого останньому надавалися 15.04.2025 та був допитаний в якості потерпілого. Згідно ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, і що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Розглядаючи по суті клопотання ОСОБА_3 , слідчий дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові, слідчий суддя виходить із такого.

При цьому в частині 1 ст. 36 та в частині 5 ст. 40 КПК України закріплено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що кримінальний процесуальний закон наділяє правом, а не зобов`язує сторону обвинувачення вчиняти ті чи інші процесуальні дії під час здійснення досудового розслідування у рамках певного кримінального провадження.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина 3 статті 22 КПК).

Стаття 307 КПК не надає слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Відповідну позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.02.2023р. по справі № 405/680/22.

Згідно з ч.ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Разом із тим, постанова слідчого повинна бути обґрунтованою, відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, яка передбачає, що постанова складається, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу та резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Відповідні висновки слідчого судді ґрунтуються на підходах, застосованих у рішеннях Верховного Суду від 04.10.2021 у справі № 724/86/20 та від 21.03.2023 у справі № 336/941/19, згідно з якими, в контексті застосування приписів ст. 110 КПК зазначено, що зміст і значення процесуального рішення у формі постанови визначає не виключно його назва, а зміст, структура і обсяг викладеної у процесуальному рішенні інформації.

Дослідивши зміст оскаржуваної постанови, слідчий суддя доходить висновку, що постанова про відмову у задоволенні клопотання не відповідає вимогам ч. 5 ст.110 КПК України, оскільки містить загальні посилання на вимоги КПК України, і фактично поза увагою слідчого залишились мотиви відмови у його задоволенні, оскільки вказано лише, що на теперішній час ОСОБА_3 в кримінальному провадженні має статус потерпілого, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого останньому надавалися 15.04.2025 та був допитаний в якості потерпілого. Крім того, постанова слідчого не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про допит у цьому кримінальному провадженні.

Відтак, постанова про відмову у задоволенні клопотання підлягає скасуванню як немотивована, а отже, є такою, що не відповідає змісту ч. 5 ст.110 КПК України.

Згідно вимог 18) ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищезазначене, приходжу до висновку, що скарга підлягає задоволенню шляхом скасування оскаржуваної постанови.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 110, 220, 303, 305-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ ВП №2 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 30.09.2025 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні за №0001840 від 21.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1