Провадження № 1-кс/646/3113/2025
УХВАЛА

іменем України

30.12.2025 року слідчий суддя Основ`янського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000294 від 27.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в:

Прокурор Слобідської окружної прокуратури звернулась до суду із вказаним вище клопотанням, в обґрунтування якого зазначила, що у провадженні сектору дізнання відділу поліції № 1 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000294 від 27.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

26.12.2025 року до ВП № 1 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.12.2025 року приблизно об 11 год. 25 хв. за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, буд. 68 виявлено ОСОБА_4 , який мав при собі речовину ззовні схожу на наркотичну.

26.12.2025 року у період часу з 11 год. 52 хв. до 12 год. 01 хв. проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, біля буд. 68 за участю ОСОБА_4 , який мав при собі фрагмент блістера з 4 (чотирма) пігулками білого кольору, який за участю понятих, вилучений та поміщений до сейф- пакету PSP 1404532, на який нанесено пояснювальний напис, та завірено підписами учасників слідчої дії.

27.12.2025 року фрагмент блістера з 4 (чотирма) таблетками білого кольору, який за участю понятих, вилучений та поміщений до сейф-пакету PSP 1404532, на який нанесено пояснювальний напис, та завірено підписами учасників слідчої дії - визнано речовими доказами у вищевказаному кримінальному провадженні.

Прокурор зазначив, що з метою проведення подальшого досудового розслідування, збереження речових доказів та враховуючи, що у органу дізнання маються достатні підстави вважати, що повернення вилученого майна, може призвести до їх знищення або переховування, виникла необхідність у зверненні до суду з даним клопотанням. Повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженні та встановленню усього кола осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначених предметів можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення ряду судових експертиз.

Крім того, прокурор зазначив, що у зв`язку з великим навантаженням, подати клопотання у встановлений КПК України строк не надалося можливим.

Прокурор у судове засідання не прибула, у клопотанні просила проводити його розгляд без її участі. Клопотання підтримала та просила задовольнити.

Неприбуття в судове засідання власника майна, прокурора, відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, дослідивши витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання та інші матеріали, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, приходить до наступного.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

На виконання вимог абз. 1 ч. 5 ст. 171 КПК України, прокурор повинен був звернутися до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, тобто до 27.12.2025 року включно, інакше майно має бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

29.12.2025 року прокурор звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з клопотанням про арешт майна, з якого вбачається, що звернутись до суду з вказаним клопотання у встановлений КПК України строк внаслідок обставин, викликаних великим навантеженням, не надалося можливим. В зв`язку з чим, прокурор просила поновити пропущений строк подачі клопотання про арешт майна.

Положеннями, закріпленими у ст.117 КПК України, визначено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді.

Оцінивши наведені в клопотанні причини пропуску строку подання цього клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що такі причини пропуску строку для подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, є поважними, тому можливо поновити цей строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.(ч. 1 ст. 173 КПК України).

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно вимог ч. 7 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, дізнавача, прокурора про застосування, зміну або скасування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.

Більш того, в ст. 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні, підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Так, прокурором доведено необхідність арешту зазначеного в клопотанні майна, оскільки відповідно до ст. ст. 91 та 98 КПК України можливе його використання як доказу, що має важливе доказове значення в рамках даного кримінального провадження, а також наявність ризиків, передбачених абз. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду, має значення для забезпечення кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є предметом вчинення кримінального правопорушення та існує можливість його використання, як доказу у кримінальному провадженні. Слідчий суддя вважає розумним та співрозмірним обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Враховуючи викладене, з метою запобігання можливості приховування зазначеного майна, його приховування, пошкодження, псування, знищення, та перетворення, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене в клопотанні майно шляхом позбавлення права на відчуження, користування та розпорядження даним майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 98, 131, 170-175 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Поновити пропущений з поважних причин строк звернення до суду з клопотанням про арешт майна.

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна по кримінальному провадженню за № 0000294 від 27.12.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно в ході огляду місця події від 26.12.2025 року у період часу з 11 год. 57 хв. до 12 год. 01 хв. на відкритій ділянці місцевості, за адресою: м. Харків, вул. Чугуївська, буля буд. 68, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: фрагмент блістера з 4 (чотирма) пігулками білого кольору, який було вилучено та поміщено до сейф пакету № PSP 1404532, на який нанесено пояснювальний напис, завірені підписами учасників слідчої дії.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Слобідської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Роз`яснити особам, які не були присутні під час розгляду клопотання, що вони не позбавлені можливості звернутись до суду у передбаченому законом порядку з клопотанням про скасування арешту майна.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя