Номер провадження: 11-кп/813/1888/25
Справа № 523/3782/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач ОСОБА_2
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження № 0000845 від 04.06.2024 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Одесі, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2024 р.н. військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції клопотання прокурора Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_9 про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного ОСОБА_8 задоволене.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України підозрюваний ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України для подальшого проходження військової служби.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України к/п № 0000845, внесене до ЄРДР 04.06.2024 закрите. З огляду на приписи ст. 203 КПК України, запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасований та підозрюваний звільнений з-під варти в залі суду.

Відповідно до ст. 288 КПК України зобов`язано ОСОБА_8 не пізніше 72 годин після набрання ухвалою законної сили прибути до в/ч НОМЕР_2 для подальшого проходження військової служби, а командира ВЧ НОМЕР_2 - зобов`язано після набрання ухвалою суду законної сили поновити ОСОБА_8 на військовій службі.

Відповідно до ухвали суду 1-ої інстанції, ОСОБА_8 підозрюється в тому, що він, будучи військовослужбовцем, призваним за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді водія господарчого відділення взводу забезпечення дивізіону артилерійської розвідки ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні матрос, у порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 ЗУ «Про оборону України», ст. 1 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби ЗСУ та ст.ст.14 Дисциплінарного Статуту ЗСУ, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, 16.05.2024 приблизно о 10:30 год., не з`явився до розташування в/ч НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_3 та ухиляється до теперішнього часу від проходження військової служби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи з обов`язками військової служби до моменту його затримання працівниками поліції 05.03.2025 поблизу його місця проживання.

Дії підозрюваного кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, а саме: самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності за ст.ст. 407, 408 КК України не притягувався, висловив бажання продовжити військову службу у відповідній військовій частині, командування якої надало письмову згоду на проходження вказаним підозрюваним військової служби у відповідній частині, тому суд у контексті ч. 5 ст. 401 КК України, п. 1 ч. 2 ст. 284, п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України вирішив задовольнити клопотання прокурора та закрити кримінальне провадження.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 зазначив, що вказана ухвала суду 1-ої інстанції є незаконною та необґрунтованою, а наведені в ній висновки не відповідають обставинам справи оскільки:

клопотання сторони обвинувачення обґрунтовується повідомленням про підозру ОСОБА_8 , якому не зрозуміло суть повідомлення про підозру у вчиненні злочину за ч. 5 ст. 407 КК України, враховуючи надану згоду на переведення до іншого підрозділу військової частини для несення військової служби на підставі згоди з командуванням ЗСУ про перевід, при тому, що обставини підозри є непідтвердженими;

розгляд справи здійснювався за відсутності захисника підозрюваного, суд проігнорував заяву захисника про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження й проведення судового засідання з використанням ВКЗ та не врахував наявність у підозрюваного ОСОБА_8 малолітньої дитини, його сімейний стан, перебування на його утриманні дружини та дитини.

Тому захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, водночас захисник ОСОБА_7 підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд дійшов висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду 1-ої інстанції показав, що вона відповідає приписам наведеної норми кримінального процесуального закону з наступних підстав.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а саме самовільне залишення військової частини, тривалістю понад три доби, в умовах воєнного стану.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

За приписами ч. 2 ст. 286 КПК України встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду.

У разі наявності підстави для звільнення особи від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

За обставинами даного кримінального провадження підставою для його закриття стала письмова згода командира в/ч НОМЕР_2 щодо подальшого проходження служби у відповідній військовій частині та письмова згода підозрюваного ОСОБА_8 на його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, з яких вбачається, що 06.03.2025 командир в/ч НОМЕР_2 ОСОБА_10 надав письмову згоду на проходження ОСОБА_8 військової служби на вакантній посаді в в/ч НОМЕР_2 . Також, 06.03.2025 ОСОБА_8 подав прокурору письмову письмову згоду, якою він надав свою добровільну згоду на звільнення від кримінальної відповідальності в к/п № 0000845 від 04.06.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України (а.с. 10,11).

Надалі, 06.03.2025 ОСОБА_8 подав прокурору клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України (а.с. 12).

Згодом, 10.03.2025 прокурор подав до суду клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності.

22.04.2025 судове засідання було відкладене в зв`язку з відсутністю захисника ОСОБА_8 .

У подальшому 30.04.2025 захисник ОСОБА_11 подала заяву, якою просила перенести судове засідання на іншу дату в зв`язку із зайнятістю в іншому кримінальному процесі та залучити іншого адвоката, як захисника ОСОБА_8 .

Водночас, 01.05.2025 ОСОБА_8 подав заяву, в якій зазначив, що вважає можливим здійснювати розгляд клопотання прокурора без участі захисника ОСОБА_11 .

Будь-які відомості щодо наявності іншого адвоката в ОСОБА_8 до 01.05.2025 матеріали кримінального провадження не містять, підозрюваним в ході розгляду клопотання прокурора не надавались та в судовому засіданні не повідомлялись. В матеріалах судового провадження наявна копія витягу з договору, відповідно до якої 02.03.2025 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 уклали договір про надання правової допомоги. Разом з тим, в ході розгляду клопотання прокурора адвокат ОСОБА_7 як захисник ОСОБА_8 будь-яких заяв не подавав та до участі в справі не залучався.

01.05.2025 канцелярією суду 1-ої інстанції була зареєстрована заява ОСОБА_7 про надання матеріалів клопотання прокурора для ознайомлення та проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Разом з тим, захисник в судове засідання не з`явився, а крім того ОСОБА_8 подав заяву, якою не заперечував щодо розгляду клопотання прокурора за відсутності його захисника, про наявність іншого захисника суду не повідомляв, що в сукупності спростовує доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Одночасно, апеляційний суд зауважує, що категорія кримінального провадження стосовно ОСОБА_8 не передбачає обов`язкову участь захисника в кримінальному провадженні відповідно до приписів ст. 52 КПК України.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_8 була незрозуміла суть підозри, спростовується матеріалами кримінального провадження, оскільки в судовому засіданні 01.05.2025 ОСОБА_8 на запитання головуючого підтвердив, що йому зрозуміла суть пред`явленої підозри.

Окрім того ані ОСОБА_8 , ані його захисником підозра не оскаржувалась, при цьому, ОСОБА_8 подав свою добровільну згоду на звільнення від кримінальної відповідальності в к/п № 0000845 від 04.06.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України на умовах подальшого проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 . Вказане не спростовувалось на стадії апеляційного перегляду справи. Відомості щодо неосудності підозрюваного відсутні.

Наявність малолітньої дитини та утриманців не впливають на правову кваліфікацію інкримінованого діяння ОСОБА_8 та вирішення питання про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі приписів ч. 5 ст. 401 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи вище наведене, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 відсутні, тому ухвала суду 1-ої інстанції щодо ОСОБА_8 підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття к/п №0000845 від 04.06.2024 стосовно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4