СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 306/1036/25
Провадження № 1-кп/306/289/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2025 року м.Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Свалява в залі суду №1 кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, який перебуває на соціальному забезпеченні, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України у кримінальному провадженні №0000174 від 02 травня 2025 року.

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

підсудного ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 01 травня 2025 року близько 13:20 години, знаходячись на присадибній ділянці дворогосподарства житлового будинку АДРЕСА_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та їх караність, наніс останній один удар кистею руки в область правої частини обличчя, один удар ногою в область стопи правої ноги потерпілої, від чого остання втративши рівновагу впала на землю та в подальшому не менше шести ударів долонями рук в область обличчя. Своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: «Двокісточкового перелому гомілковостопного суглоба правого зі зміщенням уламків та підвивихом стопи», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 28/С від 20.05.2025 року та згідно Наказу МОЗ України за №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, пункту 2.2.2., кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалий розлад здоров?я більше 21-го дня, так як для зрощення ушкоджених кісток та повного відновлення нижньої кінцівки необхідний термін більше 21-го дня, а також тілесні ушкодження у вигляді «синців в області нижньої щелепи справа, грудної клітки зліва від грудини, забійної рани (кровопідтьоку) слизової нижньої губи справа та підшкірної гематоми правого гомілково-стопного суглобу», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи №28/С від 20.05.2025 року та згідно Наказу МОЗ України за №6 від 17.01.1995 року «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, пункту 2.3.5, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров?я, чи незначної стійкої втрати працездатності.

Такими своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України.

Копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування у кримінальномупровадженні №0000174 від 02 травня 2025 року підозрюваний ОСОБА_5 отримав 16 червня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 року обвинувальний акт для розгляду передано судді ОСОБА_1 .

Підготовче провадження у справі призначено відповідно до ухвали судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 червня 2025 року.

Судовий розгляд кримінальної справи №306/1036/25 призначено відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 вересня 2025 року.

Потерпіла ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона перебувала вдома і там у них з татом ОСОБА_5 виникла сутичка, в ході якої він почав її штовхати, наносити удари руками та наніс удар ногою в область стопи, внаслідок чого стався перелом ноги. Потім, втративши рівновагу, вона впала на землю, після чого батько продовжував наносити тілесні ушкодження.

Підсудний ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що між ними з донькою справді була сутичка, але те що наніс потерпілій удар в ногу - заперечує. Стверджує, що вдарив потерпілу ОСОБА_6 в обличчя. Зазначив, що потерпіла також наносила йому удари.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 просив призначити ОСОБА_5 покарання за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до вимог параграфу 3 глави 28 КПК України в ході судового розгляду кримінального провадження судом було повно, всебічно та неупереджено досліджено всі докази, подані сторонами кримінального провадження. Проти закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами сторони кримінального провадження не заперечували.

Доповнень судового розгляду від учасників судового провадження в порядку ст. 363 КПК України не надійшло.

Відповідно до ст. 22 КПК України - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та надання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Свідок ОСОБА_7 , яка була 09.10.2025 року допитана у судовому засіданні пояснила, що їй зателефонувала дочка ОСОБА_6 і повідомила, що в ході сварки з батьком ОСОБА_5 він наніс їй удари та зламав ногу. Після чого також приїхала швидка допомога та прийшов дільничий інспектор.

Свідок ОСОБА_8 , яка була 09.10.20205 року допитана у судовому засіданні пояснила, що в той час, коли відбувала сварка на подвір`ї у потерпілої та підсудного, вона перебувала на роботі у магазині неподалік. Коли почула крики ОСОБА_6 побігла на допомогу та побачила, що потерпіла вже лежала на землі зі зламаною ногою. ОСОБА_8 допомогла ОСОБА_6 зателефонувати мамі ОСОБА_7 , після чого вони викликали швидку. В цей час її батько намагався ще наносити тілесні ушкодження потерпілій. Однак, свідок перешкодила підсудному.

Винуватість підсудного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України доведена іншими дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

відповідно до витягу із кримінального провадження №0000174 до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2025 року внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення з правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст.122 КК України Підставою внесення відомостей до ЄРДР стала заява ОСОБА_6 від 01.05.2025 року;

відповідно до довідки, виданої КНП "Свалявська міська лікарня" - ОСОБА_6 доставлена 01.05.2025 року близько 13:54 години до відділення "Свалявської міської лікарні" із травмами під час бійки, діагноз; двохкісточковий перелом правого гомілково-стопного суглобу;

відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.05.2025 року прийнято усну заяву від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.122 КК України;

відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.06.2025 року з доданими ілюстративними таблицями, проведеного в присутності двох понятих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , за участю потерпілої ОСОБА_6 , із застосуванням фотозйомки, слідчим СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП у Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_11 відтворено послідовність дій, вчинених ОСОБА_5 ;

відповідно до висновку експерта № 28/С від 20.09.2025 року проведеної судово-медичної експертизи громадянки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент судово-медичного обстеження виявлено тілесні ушкодження у вигляді синців в області кута нижньої щелепи справа, грудної клітки зліва від грудини, забійної рани (кровопідтьоку) слизової нижньої губи справа та підшкірної гематоми правово гомілково-стопного суглобу.За своїм характером та ступенем тяжкості тілесні ушкодження згідно Наказу МОЗ №6 від 17.01.1995 року Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, пункту 2.3.5.* кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, за ознакою тривалий розлад здоров?я більше 21-го дня, так як для зрощення ушкоджених кісток та повного відновлення функції нижньої кінцівки необхідний термін більше 21-го дня, а також тілесні ушкодження у вигляді «синців в області нижньої щелепи справа, грудної клітки зліва від грудини, забійної рани (кровопідтьоку) слизової нижньої губи справа та підшкірної гематоми правого гомілково-стопного суглобу», які відповідно до висновку судово-медичної експертизи N? 28/С від 20.05.2025 та згідно Наказу МОЗ України за N? 6 від 17.01.95р. «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, пункту 2.3.5, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, як такі, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров?я, чи незначної стійкої втрати працездатності.

Відповідно до ст.2 КПК України - завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права - ст. 8 Конституції України.

Відповідно до ст.ст. 8, 9 КПК України - кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права, практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права: рішення у справах «Раманаускас проти Литви», «Тейксейра де Кастро проти Португалії», «Делькур проти Бельгії», «Худобін проти Росії», "Дж. Мюррей проти Сполученого Королівства", «Коробов проти України» - критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву. Ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі злочину є доведеним.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження) - це кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, яке згідно ст.12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів (санкція ч.1 ст.122 КК України передбачає покарання у вигляді виправних робіт на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років).

Подані прокурором докази суд вважає вичерпними (ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків).

Всі докази є належними, оскільки підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимими, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України, достовірними, оскільки фактичні дані, отримані з цих доказів не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження. Всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена.

Оцінивши кожний доказ, наданий сторонами обвинувачення та захисту з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що органом досудового розслідування надано допустимі докази на підтвердження нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що стороною обвинувачення, під час судового розгляду, доведено винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.122 КК України.

Пом`якшуючих покарання обставин підсудному ОСОБА_5 суд не знаходить.

Обтяжуючих обставин підсудному ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України суд не встановив.

Відповідно до ст. 50 КК України - покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; ст.65 КК України - суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд зважає на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суспільну небезпеку вчиненого, характер вчинення підсудним кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, наслідки вчинення кримінального правопорушення, враховує дані про особу винуватого: посередню характеристику за місцем проживання, надану від 08.05.2025 року за №534/05-01 сільським головою Неліпинської сільської ради Мукачівського району ОСОБА_12 , постійне місце проживання та склад сім`ї (довідка від 08.05.2025 року за №91, надана сільським головою Неліпинської сільської ради Мукачівського району ОСОБА_12 , на обліку у лікаря-фтизіатра, лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває (повідомлення надане директором комунального некомерційного підприємства "Свалявська міська лікарня" Свалявської міської ради Закарпатської області від 06.05.2025 року за №824), раніше не судимий (вимогаДІАП НП України від 05.05.2025 року), є осообою похилого віку.

Призначаючи покарання підсудному суд доходить висновку, що виправлення ОСОБА_5 та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливе без реального відбування покарання, та вважає за можливе звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробовуванням відповідно до ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Суд доходить переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Конституційний Суд України у рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: "Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину".

Цивільний позов по справі не заявлено.

Кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано.

Процесуальні витрати пов`язані з проведенням експертизи у справі відсутні.

Речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 - не обирався.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 , 392-393, КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання ОСОБА_5 з випробуванням.

Встановити іспитовий строк ОСОБА_5 один рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до Мукачівського РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області.

повідомляти Мукачівський РВ №2 філії ДУ "Центр пробації" в Закарпатській області про зміну місця проживання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

На вирок може бути подано апеляцію протягом тридцяти днів з моменту проголошення до Закарпатського апеляційного суду через Свалявський районний суд Закарпатської області.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію цього вироку після його проголошення вручити підсудному та прокурору.

ГОЛОВУЮЧИЙ ОСОБА_1