Справа № 761/1245/26
Провадження № 1-кс/761/2058/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 3 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мещеріно Московської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, по кримінальному провадженню внесеному до ЄРДР за № 0001111 від 27.11.2024

в с т а н о в и в :

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Слідчий обґрунтовує клопотання тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001111 від 27.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24.02.2022 президент рф оголосив початок так званої «спеціальної військової операції», що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення зс рф, інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти рф та ін.)».

Відповідно до ст. 2, спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Відповідно до статті 42 IV Гаазької Конвенції від 18.10.1907 про закони і звичаї війни на суходолі, територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

Згідно ст. 48 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12.08.1949, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I), від 08.06.1977 (далі - Додатковий протокол I), для забезпечення поваги й захисту цивільного населення та цивільних об`єктів сторони, що перебувають у конфлікті, повинні завжди розрізняти цивільне населення й комбатантів, а також цивільні й воєнні об`єкти та відповідно спрямовувати свої дії тільки проти воєнних об`єктів.

Статтею 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949 зазначено, що серйозні порушення, про які йдеться в попередній статті (примітка: стаття 146), становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції, зокрема широкомасштабне руйнування і привласнення власності, не виправдане воєнною необхідністю, і здійснюване незаконним чином і безцільно.

Згідно зі статтею 1 Додаткового протоколу I, високі Договірні Сторони зобов`язуються додержувати цього Протоколу та забезпечувати його додержання за будь-яких обставин.

Відповідно статті 23 (g) IV Гаазької Конвенції від 18.10.1907 про закони і звичаї війни на суходолі та додатку до неї: Положення про закони і звичаї війни на суходолі, крім заборон, передбачених спеціальними конвенціями, особливо забороняється знищувати або захоплювати власність ворога, крім випадків, коли таке знищення або захоплення настійно вимагається військовою необхідністю.

Згідно із статей 46 та 47 IV Гаазької Конвенції, приватна власність повинні поважатися; приватна власність не підлягає конфіскації; мародерство офіційно забороняється.

Відповідно до статті 53 IV Гаазької Конвенції окупаційна армія може заволодіти лише грошима, фондами та цінними паперами, які виключно є власністю держави, складами зброї, транспортними засобами, виробничими запасами та, загалом, всією рухомою власністю держави, що може бути використана для військових дій.

Стаття 55 IV Гаазької Конвенції наголошує, що держава-окупант розглядається лише як управляючий і узуфруктуарій адміністративних будівель, нерухомості, які належать державі-супротивнику і знаходяться на окупованій території. Держава-окупант повинна зберігати капітальну цінність цих майнових об`єктів і управляти ними згідно з правилами узуфрукту.

Запорізька і Херсонська області являються одними із найбільших аграрних регіонів України з вирощування сільськогосподарських культур, зокрема: зернових (озима пшениця, жито, овес, ячмінь, просо), соняшнику, сої, рапсу, а також овочевих, фруктово-ягідних і баштанних культур.

Площа сільськогосподарських угідь Запорізької області становить понад 2200 тис. га. На основі приватної власності в області працює понад 300 товариств, понад 140 сільськогосподарських кооперативів, понад 160 приватних (приватно-орендних) підприємств, понад 2300 фермерських господарств, утворено 21 агроторговий дім.

Територія Херсонської області займає майже 2 млн. га сільськогосподарських угідь, що є найбільшою площею орних земель в Україні. Загальна площа сільськогосподарських угідь області складає понад 1900 тис. га. З них понад 1700 тис. га - рілля, понад 26 тис. га - багаторічні насадження, понад 10 тис. га - сіножаті, понад 150 тис. га - пасовища. Загалом на території Херсонської області діють понад 2700 аграрних підприємств різних форм власності.

Сільське господарство Запорізької і Херсонської областей відноситься до провідних галузей економіки областей, що має значний вплив на рівень і якість життя населення, стабільну роботу галузей, що споживають сільськогосподарську продукцію, формування експортного потенціалу на державному рівні.

Об`єкти сільського господарства на територіях Запорізької і Херсонської областей мають надзвичайно важливе значення для виживання цивільного населення України, відіграють ключову родь з вирощування зернових культур на експорт для виконання Світової продовольчої програми, яку Україна до 24.02.2022, тобто до моменту здійснення рф широкомасштабної збройної агресії, займала 4-те місце у світі за експортером зерна, щорічно на світовий ринок поставляла понад 45 млн. тонн агропродукції.

Об`єкти аграрної промисловості на територіях Запорізької і Херсонської областей є цивільними об`єктами інфраструктури, які за своїм призначення не відносяться до об`єктів військового характеру, а також об`єктів подвійного призначення, оскільки вони не використовуються у військових цілях, не вносять ефективний вклад у воєнні дії.

Реалізуючи свій злочинний план на окупацію і захоплення території України, у тому числі Запорізької і Херсонської областей, і включення до складу рф як території, так і всього розташованого на ній нерухомого майна, політичне керівництво і військове командування рф, використовуючи ЗС рф з 24.02.2022 організували широкомасштабне збройне вторгнення та окупацію окремих територій Запорізької області, зокрема міста Бердянськ, Мелітополь, Енергодар та інші прилеглі до цих міст населені пункти, а також окупацію окремих територій Херсонської області, які до цього часу перебувають під контролем рф.

Окупувавши окремі території Запорізької і Херсонської областей, продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, спрямованого на захоплення і окупацію територій указаних областей, включення їх до складу рф та привласнення розташованого на їх територіях державної і приватної власності України майна, політичне керівництво і військове командування рф на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей утворили російські окупаційні адміністрації так звані Військово-цивільну адміністрацію Запорізької області та Військово-цивільну адміністрацію Херсонської області, до складу яких увійшли особи із числа військовослужбовців зс рф, федеральної служби безпеки рф, а також місцевих колаборантів.

Керівником російської окупаційної адміністрації так званої Військово-цивільної адміністрації Запорізької області політичне керівництво рф 09.05.2022 призначило ОСОБА_7 , а керівником російської окупаційної адміністрації так званої Військово-цивільної адміністрації Херсонської області 26.04.2022 призначило ОСОБА_8 , які є місцевими колаборантами, досудові розслідування стосовно яких, за вчинення ними злочинів здійснюються в інших кримінальних провадженнях.

Продовжуючи реалізацію спільного злочинного плану, спрямованого на захоплення і окупацію територій Запорізької і Херсонської областей, включення їх до складу рф та привласнення розташованого на її території державної і приватної власності України, політичне керівництво рф та військове командування рф, у період з 23.09.2022 по 27.09.2022 на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей забезпечили проведення окупаційними адміністраціями рф і підконтрольними їм колаборантами примусового псевдореферендуму, за результатами якого населення окупованих територій указаних областей нібито підтримало питання про входження Запорізької і Херсонської областей до складу рф на правах суб`єкта російської федерації, а 28.09.2022 забезпечили прийняття так званих Декларацій про незалежність і суверенітет Запорізької і Херсонської областей.

Президент рф ОСОБА_9 29.09.2022 видав Указ № 685 про визнання незалежності і суверенітету Запорізької області, а також Указ № 686 про визнання незалежності і суверенітету Херсонської області, що фактично є діями спрямованими на зміну меж території і державного кордону України.

30.09.2022 між президентом рф ОСОБА_9 та очільниками російських окупаційних адміністрацій Запорізької області ОСОБА_7 та Херсонської областей ОСОБА_8 , досудові розслідування стосовно яких здійснюються в інших кримінальних провадженнях, підписано так звані окремі Угоди між Російською Федерацією і Запорізькою і Херсонською областями про прийняття в Російську Федерацію Запорізької і Херсонської областей та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів. Указані незаконні документи Конституційним Судом рф було визнано таким, що відповідає Конституції Російської Федерації.

04.10.2022 президент рф ОСОБА_9 підписав схвалені Державною Думою та Радою Федерацій Федеральний закон Російської Федерації № 374-Ф3, яким ратифікував, так звану Угоду між російською федерацією і Запорозькою областю про утворення у складі російської федерації нового суб`єкта, а також закон рф № 375-Ф3, яким ратифікував, так звану Угоду між російською федерацією і Херсонською областю про утворення у складі російської федерації нового суб`єкта.

Того ж дня, 04.10.2022 президент рф ОСОБА_9 підписав схвалені Державною Думою та Радою Федерацій Федеральний конституційний закон рф № 7-ФК3, яким прийнято в російську федерацію Запорізьку область і утворено в складі російської федерації нового суб`єкта - Запорізької області, а також конституційний закон рф № 8-ФК3, яким прийнято в російську федерацію Херсонську область і утворено в складі російської федерації нового суб`єкта - Херсонської області.

Окрім того, реалізовуючи вищевказаний злочинний план, політичне керівництво рф разом з військовим командування рф і керівництвом Міністерства сільського господарства російської федерації, у невстановлений досудовим розслідуванням час, не пізніше другої половини квітня 2022 року, вирішили здійснити на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей широкомасштабне привласнення в інтересах російської федерації об`єктів цивільної інфраструктури, яке необхідне для виживання цивільного населення - активи суб`єктів господарювання у сфері аграрної промисловості, а саме сільськогосподарські угіддя, нерухоме майно (будівлі, споруди, зерносховища, елеватори тощо), сільськогосподарську та іншу транспортну техніку, запаси сільськогосподарських зернових культур та іншої аграрної продукції, яке належить Україні та цивільним особам на праві приватної власності, які виїхали з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей і відмовились співпрацювати з окупаційною владою держави-агресора російською федерацією.

При цьому, привласнені запаси сільськогосподарських зернових культур та іншої аграрної продукції зібрані за попередні роки українськими аграріями на території указаних областей, політичне керівництво рф спільно з командуванням РФ і керівництвом Міністерства сільського господарства рф, вирішили вивозити на територію Російської Федерації та тимчасово окуповану територію Автономної Республіки Крим, звідки у послідуючому морськими суднами реалізовувати до іноземних країн під виглядом експертної сільськогосподарської продукції Російської Федерації.

З цією метою, політичне керівництво рф спільно з керівництвом Міністерства сільського господарства рф, шляхом відання відповідних наказів і розпоряджень керівникам російських окупаційних адміністрацій, так званих Військово-цивільної адміністрації Запорізької області ОСОБА_7 та Військово-цивільної адміністрації Херсонської області ОСОБА_8 , а також координацією їх дій забезпечили створення 09.06.2022 на окупованій території Запорізької області незаконного підприємства, так зване Державне унітарне підприємство «Державний зерновий оператор» (НЗУ: , зареєстроване за адресою: 272312, м. Мелітополь, площа Перемоги, буд. 4, а з 22.12.2022 присвоєно ІПН: /900101001, НЗУ: , ОДРН: 346, скорочена назва ДУП «ДЗО»), а 30.06.2022 забезпечили створення на окупованій території Херсонської області незаконного підприємства, так зване Державне унітарне підприємство «Херсонська зернова компанія» (код: , юридична адреса: м. Херсон, вул. Старообрядна, 13 та 15а, а щонайменше з травня 2023 року присвоєно ОДРН: 593, ІПН: , скорочена назва ДУП «ХЗК»).

Політичним керівництвом рф спільно з керівництвом Міністерства сільського господарства рф і підконтрольними їм керівництвом російських окупаційних адміністрацій на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей, у тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими особами із числа представників указаних окупаційних адміністрацій, досудові розслідування стосовно яких за вчинення колабораційної діяльності здійснюються в інших кримінальних провадженнях, визначено завдання щодо:

- прийняття у власність незаконно примусово вилучені на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей підприємства сільського господарства, які належать Україні на праві державної власності, а також на праві приватної власності цивільному населенню України, яке виїхало з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей і відмовились співпрацювати з окупаційною владою рф, зокрема сільськогосподарські угіддя, нерухоме майно (будівлі, споруди, зерносховища, елеватори тощо), сільськогосподарську та іншу транспортну техніку, запаси сільськогосподарських зернових культур та іншої аграрної продукції;

- здійснення перереєстрації указаних українських аграрних підприємств, призначення їх керівників із числа місцевих колаборантів або громадян рф;

- забезпечення незаконно перевезення привласненої української аграрної продукції на територію рф і тимчасово окуповану територію АР Крим з послідуючим вивезенням її морськими судами на експортну реалізацію до іноземних країн під виглядом сільськогосподарської продукції Російської Федерації.

Реалізуючи свій злочинний план на привласнення майна українських аграрних підприємств на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей, а також наявної у них сільськогосподарської продукції, у тому числі зернових культур, політичне керівництво рф спільно з військовим командуванням зс рф, керівництвом Міністерства сільського господарства рф, представниками ФСБ рф, російських окупаційних адміністрацій Запорізької і Херсонської областей, утому числі ДУП «ДЗО» і ДУП «ХЗК», розуміючи, що указані підприємства є цивільними об`єктами, що забезпечують виживання цивільного населення і не вносять ефективний вклад у воєнні дії, використовуючи військовослужбовців зс рф і інших військових формувань рф, а також представників указаної спеціальної служби і інших осіб, у період щонайменше з квітня 2022 року і упродовж 2023 року забезпечили примусове вилучення з державної власності України і приватної власності українських цивільних осіб, які виїхали з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей та відмовились співпрацювати з окупаційною владою рф майна агропромислових господарств, статутної документації на їхні підприємства, документації права власності на фонди аграрних підприємств та здійснювали подальшу передачу їх у власність російських окупаційних адміністрацій, в особі так званих Державного унітарного підприємства «Державний зерновий оператор» та Державне унітарне підприємство «Херсонська зернова компанія».

Окрім того, у зазначений період указані співучасники злочину використовуючи військовослужбовців зс рф і інших військових формувань рф, а також представників ФСБ рф і інших осіб, на вказаних українських агропромислових підприємствах здійснювали привласнення сільськогосподарської продукції, у тому числі зернових культур, яку автомобільним та залізничним транспортом вивозили до зернових терміналів морських портів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, Краснодарського краю і Ростовської області рф.

У подальшому з квітня 2022 року і упродовж 2023 року вищевказана сільськогосподарська продукція експортувалася рф переважно до Сирійської Арабської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Турецької та Ліванської Республік, а також інших іноземних країн, морськими суднами під виглядом продукції російського походження, на підставі завідомо підроблених товарно-транспортних документів, вантажних маніфестів та фітосанітарних сертифікатів із зазначеними в них неправдивими відомостями щодо джерела походження указаної продукції, а також вчиненими різними правочинами для легалізації указаного майна, отриманого злочинним шляхом.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний план, для виконання заходів спрямованого на привласнення на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей підприємств сільського господарства та їх майна, у тому числі зернової продукції, яке належить Україні та цивільним особам на праві приватної власності, інтеграції указаних підприємств аграрної галузі України і їх матеріальних активів у сферу агропромислового комплексу Росії для послідуючого виробництва в інтересах економіки рф сільськогосподарської продукції, особливо зернових культур і їх експорту на міжнародний ринок, координації діями російських окупаційних адміністрацій на окупованих території Запорізької і Херсонської областей під час проведення зазначених заходів, політичне керівництвом рф і керівництво Міністерства сільського господарства рф у невстановлений досудовим розслідуванням час вирішило залучити Департамент з реалізації спеціального інфраструктурного проєкту Міністерства сільського господарства російської федераці (далі - Департамент), що знаходиться за адресою: російська федерація, м. Москва, провулок Орлікова, буд. 1/11, на посаду директора якого наказом Міністра сільського господарства рф від 17.10.2022 призначено громадянина рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який раніше займав посади заступника Міністра сільського господарства та продовольства Московської області та Першого заступника Міністра екології та природокористування Московської області.

Для реалізації вищевказаного злочинного умислу у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 17.10.2022, вищевказані співучасники злочину, ОСОБА_6 і підпорядкованому йому Департаменту визначили роль в реалізації спільного плану на привласнення на користь Росії аграрних підприємств і їх майна, у тому числі сільськогосподарської продукції, які належать Україні і цивільним особам України на окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей, які виїхали з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей та відмовились співпрацювати з окупаційною владою рф, зокрема:

- широкомасштабне привласнення матеріальних активів суб`єктів господарювання у сфері агропромислового комплексу на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської області, протиправне розпорядження майном та зерновою продукцією на користь російської федерації;

- регулювання інтеграції щодо входження в сферу агропромислового комплексу російської федерації захоплених матеріальних активів агропромислового комплексу України, що перебувають на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей;

- розподіл тарифних квот на вивезення зернової продукції українського походження з тимчасово окупованих територій Запорізької і Херсонської областей;

- формування та виконання планів поставок продукції, сільськогосподарської техніки, інших необоротних матеріальних активів в інтересах та на користь незаконно привласнених та націоналізованих Російською Федерацією українських підприємств та фермерських господарств на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей;

- координація дій між представниками Міністерства сільського господарства рф та представниками окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей;

- облік продовольчої продукції, документальне оформлення так званих господарських угод із її постачання;

- вилучення з місць зберігання та вивезення сільськогосподарської продукції з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей до рф, тимчасово окупованої території АР Крим з метою передачі представникам рф, постачання указаної продукції за встановленими цінами компаніям-резидентам рф, визначеним державними органами і структурами рф функціонально відповідальними за управління тимчасово окупованими територіями і подальшого експорту з морських портів рф та тимчасово окупованої території АР Крим до інших країн;

- легалізація розграбованої сільськогосподарської продукції українського походження, шляхом складання підроблених документів, де зазначена країна походження - російська федерація.

Виконуючи відведену співучасниками роль в реалізації спільного вищевказаного злочинного плану, яку ОСОБА_6 , добровільно погодився виконувати, у період щонайменше 17.10.2022 по 20.06.2024, перебуваючи у місті Москва та в інших невстановлених досудовим слідством місцях на території Російської Федерації, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з політичним керівництвом рф і керівництвом Міністерства сільського господарства рф, в порушення статей 23 (g), 42, 46, 47, 53, 55 IV Гаазької Конвенції, статей 1, 48 Додаткового протоколу I, статті 147 Женевської Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, розуміючи, що підприємства агропромислового комплексу на окупованих територіях Запорізької і Херсонської області, їх майно, у тому числі сільськогосподарська продукція, що належать державі Україна та на праві приватної власності українському цивільному населенню, що є необхідними для їх виживання, а також те, що зазначені цивільні об`єкти не вносять ефективний вклад у воєнні дії, шляхом проведення відповідних нарад з підпорядкованими йому підрозділами Департаменту, керівництвом російських окупаційних адміністрацій Запорізької і Херсонської області, а також Державного унітарного підприємства «Державний зерновий оператор», Державного унітарного підприємства «Херсонська зернова компанія», надання їм вказівок і доручень, координації їх діями, розроблення нормативних документів забезпечував: під виглядом так званої конфіскації чи націоналізації, незаконне примусове вилучення з державної власності України і приватної власності українських цивільних осіб, які виїхали з тимчасово окупованої території Запорізької і Херсонської областей та відмовились співпрацювати з окупаційною владою рф активів агропромислових господарств, а саме сільськогосподарські угіддя, нерухоме майно (будівлі, споруди, зерносховища, елеватори тощо), сільськогосподарську та іншу транспортну техніку; реєстрацію указаних підприємств та передачу їх у відання незаконно створених окупаційною владою РФ Державного унітарного підприємства «Державний зерновий оператор», Державного унітарного підприємства «Херсонська зернова компанія», з подальшим інтегруванням в сферу агропромислового комплексу російської федерації.

Внаслідок указаних протиправних дій ОСОБА_6 та інших вищевказаних співвиконавців вчиненого цього воєнного злочину на користь держави - агресора Російської Федерації було захоплено і привласнено активи ТОВ СП «НІБУЛОН», Групи компаній «TESSLAGROUP», Державної продовольчо-зернової корпорації України та інших сількогосподарських підприємств, державної та приватної форми власності, які з 2023 року рф використовуються для вирощування і виробництва сільськогосподарської продукції, у тому числі зернових культур, яку в подальшому вивозять на територію рф і тимчасово окуповану територію АР Крим з послідуючим вивезенням її морськими судами на експортну реалізацію до іноземних країн під виглядом сільськогосподарської продукції Російської Федерації.

Окрім того, ОСОБА_6 в указаний період забезпечував вивезення автомобільним та залізничним транспортом з тимчасово окупованих територій Запорізької і Херсонської областей до зернових терміналів морських портів на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим, Краснодарського краю і Ростовської області рф, розграбованої російською окупаційною адміністраціями сільськогосподарської продукції, у тому числі зернових культур, вищевказаних українських агропромислових підприємствах, що належать Україні та цивільному населенню на праві приватної власності, а в послідуючому забезпечував експорт до іноземних країн морськими суднами під виглядом продукції російського походження, а саме: здійснював розподіл тарифних квот на вивезення зернових культур з тимчасово окупованих територій України; підписував відповідні листи, доручення та надавав вказівки підпорядкованим Міністерству сільського господарства рф структурним підрозділам окупаційних адміністрацій рф на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей стосовно актуалізації інформації про проходження судами завантаженими сільськогосподарською продукцією з тимчасово окупованих територій; здійснював регулювання цін на сільськогосподарську продукцію на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей; організовував інвентаризацію сільськогосподарських підприємств на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областей.

Крім цього, ОСОБА_6 систематично приймав участь на службових нарадах, організованих Федеральним агентством залізнодорожнього транспорту рф, де ним, на виконання вказівок вищого керівництва Міністерства сільського господарства рф публічно порушувались та обговорювались питання щодо вивезення гарантованого об`єму зернових вантажів з тимчасово окупованих територій Запорізької та Херсонської областей на територію рф або тимчасово окуповану територію АР Крим для послідуючого його експорту.

Таким чином, під особистим контролем уповноваженого представника Міністерства сільського господарства рф, а саме Директора Департаменту з реалізації спеціального інфраструктурного проєкту ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою групою осіб спільно з політичним керівництвом рф і керівництвом Міністерства сільського господарства рф у період з 17.10.2022 по 31.12.2023 здійснено широкомасштабне привласнення зернових культур на тимчасово окупованих територіях Запорізької і Херсонської областе загальним обсягом понад 4,136 млн. тон на суму понад 23 млрд. гривень, які вивезені на територію рф та тимчасово окуповану територію АР Крим, звідки у подальшому експортовано морськими суднами під виглядом продукції російського походження до Сирійської Арабської Республіки, Арабської Республіки Єгипет, Турецької та Ліванської Республік, а також інших іноземних країн.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в порушенні законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Враховуючи вищевикладене, 19.11.2024 громадянину ОСОБА_6 , обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного 19.11.2024 опубліковано на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Також, повідомлення про підозру ОСОБА_6 та повістки про його виклик в статусі підозрюваного опубліковано в газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий кур`єр», випуски №234 (7894) від 19.11.2024 та №236 (7896) від 21.11.2024.

Підозра ОСОБА_6 обґрунтовується наступними доказами:

- відповідями за результатами виконання доручень слідчого оперативними підрозділами - ГУ «І» ДЗНД СБ України;

- долученими до матеріалів провадження документами, що містять дані про перебування ОСОБА_6 на посаді директора Департаменту з реалізації спеціального інфраструктурного проекту Мінсільгоспу рф та вчинення ним конкретних протиправних дій в інтересах країни-агресора спрямованих на організацію вивезення зернових культур з тимчасово окупованих територій;

- протоколами огляду матеріалів, в т.ч. розсекречених відомостей за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, згідно яких ОСОБА_6 , як представник Міністерства сільського господарства рф: систематично організовував та проводив відеоконферент зв`язок з представниками підпорядкованих Міністерству сільського господарства рф струкрурних підрозділів на тимчасово окупованих територіях, у т.ч. з приводу: збирання врожаю та освоєння коштів в межах програми соціально-економічного розвитку окупованих територій; вирішення питання про розпорядження земельно-майновими комплексами сільськогосподарських підприємств на тимчасово окупованих територіях; розподілу тарифних квот на вивезення зернових культур з тимчасово окупованих територій України у відповідності до п. 3 т.зв. «Постановления Правительства Российской Федерации» від 30.12.2022; підписував та надавав вказівки підлеглим співробітникам спрямовувати до підпорядкованих Міністерству сільського господарства рф струкрурних підрозділів на тимчасово окупованих територіях запити щодо витребування інформації стосовно: сприянню у вирішенні питань про правове регулювання в сфері агропромислового комплексу на тимчасово окупованих територіях України; з питань регулювання цін на сільськогосподарську продукцію на тимчасово окупованих територіях; щодо результатів інвентаризації сільськогосподарських організацій на тимчасово окупованих територіях; з приводу надання інформації стосовно приналежності об`єктів агропромислового комплексу на тимчасово окупованих територіях; щодо контролю об`ємів виробництва сільськогосподарських товарів, що постачаються до торгівельних мереж на тимчасово окупованих територіях України; актуалізації інформації про проходження судами завантаженими сільськогосподарською продукцією з тимчасово окупованих територій; приймав участь як представник Міністерства сільського господарства рф на службових нарадах, організованих Федеральним агентством залізнодорожнього транспорту рф, де ОСОБА_10 на виконання вказівок вищого керівництва Міністерства сільського господарства рф, публічно порушувались та обговорювались питання, щодо перевозки гарантованого об`єму зернових вантажів з тимчасово окупованих російською федерацією територій Луганської, Донецької, Запорізької та Херсонської областей; питання пов`язані із проведення збиральної компанії врожаю на тимчасово окупованих територіях, а також освоєння бюджетних коштів в рамках так званої програми «соціально-економічного розвитку «днр», «лнр», Запорізької та Херсонської областей», тощо.

- іншими матеріалами досудового розслідування у їх сукупності.

Органом досудового розслідування було здійснено виклик підозрюваного ОСОБА_6 повістками до слідчого. Повістки про виклик підозрюваного ОСОБА_6 19.11.2024 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора у розділі «Повістки про виклик» та також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» випуски № 234 (7894) від 19.11.2024 та № 236 (7896) від 21.11.2024.

Однак, підозрюваний ОСОБА_6 , у визначений час та дати до слідчого не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив і, як наслідок, місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_6 не відоме.

27.11.2024 постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_6 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук.

Разом з тим, відповідно до відповіді на доручення, отриманої від оперативного підрозділу, а саме ГУ «І» ДЗНД СБ України - підозрюваний ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на території країни-агресора рф.

Отже, вищевказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 умисно переховується від слідства, прокуратури та суду на території російської федерації, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений ним особливо тяжкий злочин.

Таким чином, притягнути ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо, оскільки він переховується від органів досудового розслідування та прокуратури на території країни-агресора рф.

На даному етапі кримінального провадження стороною обвинувачення та слідчим суддею не вирішуються питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність особи до вчинення нею злочинів є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Підставою для обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, вже переховується від органів досудового розслідування та суду, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інший злочин та продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали, просили слідчого судд. його задовольнити.

Захисник проти задоволення клопотання заперечив.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи матеріали, які долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання може бути розглянуто без участі підозрюваного.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання слідчого судді на день розгляду клопотання ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, долученими слідчим до клопотання.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Феррарі - Браво проти Італії», не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим лише тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням органів досудового розслідування (попереднього слідства).

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Таке ж тлумачення терміну «обґрунтована підозра» знайшло своє відображення у рішенні Європейський суд з прав людини у справі «Фокс, Кембел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «K.F. проти Німеччини».

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначеного злочину, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування та суду, з метою дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного слідчий суддя вважає, що відносно останнього необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки мають місце ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме:

-ризик переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тією обставиною, що ОСОБА_6 на виклики слідчого не з`являється, переховується від органу досудового розслідування та суду, в результаті чого останнього оголошено в розшук. Також у випадку доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення, загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років. Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». Такому переховуванню буде сприяти також наявність у підозрюваного об`єктів нерухомого майна за межами України, зокрема на території держави-агресора.

-ризик знищити, спотворити, сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання предметів та документів, що можуть бути використані як речові докази у кримінальному провадженні, що дає обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази, які мають значення для кримінального провадження;

-ризик незаконного впливу на свідків, обґрунтовується тим, що з метою зміни останніми своїх показань ОСОБА_6 шляхом залякування, підкупу чи будь-яким іншим способом може вчиняти вплив на таких осіб.

Слідчий суддя також враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З матеріалів клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_6 на даний час переховується від органу досудового розслідування на території Російської Федерації.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу ОСОБА_6 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, переховується від органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що ризики наведені в клопотанні слідчого наявні та відносно підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При розгляді даного клопотання судом враховано також усі наявні відомості, що характеризують особу підозрюваного.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не визначає ОСОБА_6 заставу.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 193, 194, 196, 197, 199, 202 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_4 задовольнити.

Обрати підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду, прокурором, підозрюваним, його захисником, протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1