Справа №:755/5029/25
Провадження №: 1-кс/755/4189/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" листопада 2025 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці смт. Берегомет, Вижницького району, Чернівецької області, громадянці України, зареєстрованій та фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796 від 04.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України,

в с т а н о в и л а :

слідча СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернулась до слідчої судді із зазначеним клопотанням.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000796 від 04.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Крім того, згідно з п. 9 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Таким чином, державним реєстратором є посадова особа, яка діє від імені держави, представляє її інтереси і наділяється владними повноваженнями щодо внесення відповідних записів до реєстрів.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Метою діяльності нотаріату є захист і охорона існуючих суб`єктивних прав та інтересів, а результатом нотаріальної діяльності - нотаріальний акт, як різновид правозастосовного юрисдикційного акта, який у свою чергу вже офіційно підтверджує (встановлює)об`єктивно існуючі факти, закріплює (окреслює) права чи обов`язки.

Згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси).

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладені функції державного реєстратора речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Відповідно до ч.3 ст.18 КК України вбачається, що службовими особами визнаються, зокрема, особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється, серед іншого, законом.

Враховуючи наведене, під час реалізації функцій держави в частині державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державні нотаріуси перебувають в статусі службових осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Головного управління юстиції у місті Києві від 09 грудня 2009 року №1639/02 «Про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності по Київському міському нотаріальному округу ОСОБА_5 », відповідно до статті 23 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року, Положення про порядок реєстрації приватної нотаріальної діяльності, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2008 за №2151/5, наказу Міністерства юстиції України від 22.06.2007 за №411/5 «Про затвердження Змін до Граничної чисельності приватних нотаріусів у нотаріальних округах» зареєстровано приватну нотаріальну діяльність по Київському міському нотаріальному округу ОСОБА_5 (свідоцтво № 7243 від 08.01.2009).

15 грудня 2009 року ОСОБА_5 склала присягу нотаріуса, згідно з якою вона урочисто присягнула виконувати обов`язки нотаріуса чесно і сумлінно, згідно з законом і совістю, поважати права та законні інтереси громадян і організацій, зберігати професійну таємницю, скрізь і завжди берегти чистоту високого звання нотаріуса.

13.10.2021, перебуваючи за місцем здійснення нотаріальної діяльності за адресою: АДРЕСА_2 , приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу - державним реєстратором ОСОБА_5 прийнято від ОСОБА_7 , який діяв в інтересах ОСОБА_8 за довіреністю, заяву від 13.10.2021 № 48452454 про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :90:457:0014, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер нерухомого майна 000).

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень до вищевказаної заяви були додані наступні документи: роздруківка із загальнодоступного в мережі Інтернет веб-сайту «Ліга:Закон» (сформована за допомогою програмного забезпечення «Ліга:Закон») рішення ІV сесії Київської міської ради VI скликання від 24 грудня 2009 року № 1245/3314 "Про передачу громадянці ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 ", яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, площею 0,10 га, громадянці ОСОБА_8 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 ; витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2021 № НВ-021; інформація з Єдиного реєстру боржників від 13.10.2021; довіреність від 10.09.2021, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , зареєстрована у реєстрі за № 525.

Також, приватним нотаріусом ОСОБА_5 отримано відомості з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 13.10.2021 № 50488914 (далі - Відомості з ДЗК).

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 №1952-IV (далі - Закон).

Згідно із вимогами законодавства, що діяло на момент вчинення реєстраційних дій приватним нотаріусом ОСОБА_5 , визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав.

Так, однією із засад державної реєстрації прав, встановленою пунктом 4 частини 1 статті 3 Закону є внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених Законом.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, залишення заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень без руху, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення, а також під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, а також під час проведення державної реєстрації прав, які набуваються з прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником, крім випадків, коли державна реєстрація прав здійснюється у зв`язку із вчиненням нотаріальної дії та такі документи були надані у зв`язку з вчиненням такої дії.

Пунктом 4 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав, у тому числі відомості, що містять персональні дані особи.

Пунктом 5 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження.

Пунктом 7 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав).

Водночас, пунктами 8 та 9 частини 3 статті 10 Закону визначено, що державний реєстратор формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав та реєстраційні справи у паперовій формі.

Відповідно до пункту 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (зі змінами) (далі - Порядок № 1127) державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Частиною 3 статті 10 Закону, пунктом 12 Порядку № 1127 визначено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Так, частиною першою статті 22 Закону встановлено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Пунктом 81-2 Порядку № 1127 визначено, що для державної реєстрації права власності та права постійного користування на земельну ділянку, права на яку набуваються шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у постійне користування із земель державної або комунальної власності, подається рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність чи надання у постійне користування або про затвердження документації із землеустрою щодо формування земельної ділянки та передачу її у власність чи надання у постійне користування.

Відповідно до частини 8 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з пунктом 7 Порядку № 1127 для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом, іншими законами України та цим Порядком. У разі коли оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав, відповідно до законодавства залишаються у справах державних органів, органів місцевого самоврядування, що їх видають, заявник подає копії документів, оформлені такими органами відповідно до законодавства.

Відповідно до пункту 81-1 Порядку № 1127 державна реєстрація прав на земельні ділянки, речові права на які набуто до 01.01.2013, проводиться у порядку, передбаченому статтею 29 Закону.

Згідно з частиною третьою статті 29 Закону державна реєстрація права власності на земельну ділянку, набутого за рішенням органу державної влади чи органу місцевого самоврядування та не оформленого в установленому порядку до 1 січня 2013 року, проводиться за умови встановлення факту відсутності відомостей про речові права інших осіб на таку земельну ділянку в Державному земельному кадастрі. Державна реєстрація речових прав на земельну ділянку, набутих та оформлених в установленому порядку до 01.01.2013, проводиться без подання заявником документа, на підставі якого набуто речове право, за умови наявності інформації про зареєстровану земельну ділянку в Державному земельному кадастрі, у тому числі перенесеної із Державного реєстру земель, документів, що відповідно до законодавства, яке діяло до 01.01.2013, посвідчували право власності або право користування землею (земельними ділянками), а також книг записів (реєстрації) таких документів.

Водночас, досудовим слідством встановлено, що заявником, яким є ОСОБА_8 , від імені якої за довіреністю діяв ОСОБА_7 , не подано, а приватним нотаріусом ОСОБА_5 не витребувано оригінал рішення Київської міської ради від 24.12.2009 № 1245/3314 "Про передачу громадянці ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 " або його копії оформленої відповідно до норм чинного законодавства.

Разом з тим, рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 147/6363 "Про відміну рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1245/3314 «Про передачу громадянці ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 " скасовано передачу громадянці ОСОБА_8 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у АДРЕСА_3 , тим самим рішення Київської міської ради від 24.12.2009 №1245/3314 вважається таким, що втратило свою чинність.

Так, пунктом 1 частини першої статті 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором, зокрема у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством.

Згідно з абзацом першим пункту 14 Порядку № 1127 у разі коли під час розгляду заяви встановлено наявність підстав, передбачених законом для зупинення розгляду заяви, державний реєстратор невідкладно приймає рішення щодо зупинення розгляду заяви. При цьому, державний реєстратор у строк, встановлений для державної реєстрації прав, приймає рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та невідкладно повідомляє про це заявника та у разі невиконання заявником зазначених у рішенні вимог у строк, встановлений у ч. 3 цієї статті, державний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав (ч. 2 та ч. 5 ст. 23 Закону).

Статтею 24 Закону передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо серед іншого, подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом (ч. 3), наявні суперечності між заявленим та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (п. 5), після завершення строку, встановленого ч. 3 ст. 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав (п. 8).

За вищевикладених обставин, у порушення вимог статей 3, 10, 22, 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», пунктів 7, 12, 14, 81-2 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, ОСОБА_5 , будучи службовою особою, неналежно виконуючи свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, маючи відповідну освіту, теоретичні знання та практичні навички, фактичну можливість належним чином виконати покладені на неї обов`язки та повноваження, без будь-якого психічного та фізичного примусу, всупереч інтересам служби, діючи з непрямим умислом, не передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, 18.10.2021 о 12 год. 12 хв., перебуваючи за адресою місця розташування робочого місця: м. Київ, просп. Оболонський, буд.30, прим. 400, маючи повноваження зупинити розгляд заяви або відмовити у державній реєстрації у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством, не витребувавши оформлене належним чином рішення ІV сесії Київської міської ради VI скликання від 24 грудня 2009 року № 1245/3314 та не перевіривши його чинність, провела державну реєстрацію права приватної власності на земельну ділянку із кадастровим номером :90:457:0014, що за адресою: м.Київ, пров. Заболотний, 36, за ОСОБА_8 , та внесла відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером 000, внаслідок чого земельна ділянка була незаконно відчужена та фактично вибула із володіння Київської територіальної громади в особі Київської міської ради, чим спричинено майнової шкоди на загальну суму 7 842 100 (сім мільйонів вісімсот сорок дві тисячі сто) гривень, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення, та згідно з приміткою до ст. 364 КК України, вважається тяжкими наслідками.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме, у службовій недбалості, тобто неналежному виконанні службовою особою свої службових обов`язків, через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

29.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України.

Підставою для повідомлення про підозру у скоєнні зазначеного кримінального правопорушення послужила наявність достатніх доказів, зібраних під час проведення досудового розслідування, а саме: протокол допиту представника потерпілого, що діє за дорученням від Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_10 ; протокол огляду речей і документів (огляд матеріали кадастрової справи із реєстраційним номером 303822989 (А-18918, А-16431) щодо земельної ділянки по провулку Заболотний, 36); протокол огляду документів, наявних в ІС ДП «НАІС» у реєстраційній справі об`єкта нерухомого майна зареєстрованого за номером 000, щодо земельної ділянки за кадастровим номером :90:457:0014; акт за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; матеріали проведеного тимчасового доступу до речей і документів, що містять таємницю телефонних розмов, що передаються технічними засобами комунікації; висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи; інші матеріали кримінального провадження в сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею нетяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваною ОСОБА_5 покладених на неї процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Беручи до уваги вищенаведене на даний час існують ризики, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - так, одним із ризиків, що зумовлює необхідність застосування даного запобіжного заходу щодо підозрюваної ОСОБА_5 є те, що вона, усвідомлюючи міру покарання за вчинене кримінального правопорушення, має реальну можливість у будь-який момент вільно перетнути державний кордон України та залишити територію країни, тим самим навмисно переховуючись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення. Така обставина створює реальну загрозу ухилення особи від слідства і суду, що, у свою чергу, істотно ускладнить або навіть унеможливить притягнення її до кримінальної відповідальності та забезпечення відбуття можливого покарання у разі постановлення обвинувального вироку суду; п. 3 ст. 177 КПК України перебуваючи на свободі підозрювана ОСОБА_5 матиме можливість незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні. Так, у разі незастосування запобіжного заходу підозрювана ОСОБА_5 , не побоюючись жодних процесуальних обмежень чи негативних наслідків, може схилити свідків до надання недостовірних показань або відмови від раніше наданих свідчень щодо її ролі та причетності до вчинення даного кримінального правопорушення. Такий ризик є обґрунтованим, оскільки досудовим розслідуванням на даний час встановлюється повне коло осіб, причетних до вчинення злочину, зокрема тих, хто звернувся та попередньо узгодив із ОСОБА_5 перелік документів, що можуть бути використані та яких буде достатньо для реєстрації майнових прав на зазначену земельну ділянку, а також тих осіб, що безпосередньо відвідували офіс ОСОБА_5 під час здійснення таких дій в ДРРП.

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, враховуючи обставини викладені у клопотанні.

Захисник підозрюваної ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 просив долучити письмові заперечення та висновок. Зазначив, що злочин вчинений його підзахисною є нетяжким, невідомо на якому обґрунтуванні орган досудового розслідування зробив взаємозв`язок вчинків підозрюваної з діями, які їй інкримінуються. Вважає, що підозра взагалі не обґрунтована, як і клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено, що підзахисна ухилятиметься від своїх обов`язків, просив врахувати те, що вона самостійно з`явилась на розгляд даного клопотання, Наразі ОСОБА_5 виконує свої процесуальні обов`язки, тому просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрювана ОСОБА_5 підтримала позицію свого захисника, додатково повідомила, що не визнає себе винною, оскільки виконувала всі приписи передбачені законом. Перевірила інформацію, вона збігалась, тому не мала підстав вважати що рішення змінене.

За таких обставин, слідча суддя, заслухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, долучені до нього документи, дійшла такого висновку.

За вказаним фактом 04 березня 2025 року відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань та присвоєно реєстраційний номер № 0000796.

До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідча обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розписки підозрюваної та захисника щодо вручення їм копій клопотання про застосування запобіжного заходу у домашнього арешту, а також копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчою виконані вимоги ч. 3 ст. 184 КПК України.

29.10.2025 року - ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України.

Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу - домашнього арешту, слідча суддя враховує вимоги ст. 177 КПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення, що у даному випадку стороною обвинувачення дотримано, оскільки наявні, на цей час докази у провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного з цим злочином, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання істинних завдань КПК України визначених ст. 2.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідча суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановила.

У судовому засіданні, на думку слідчої судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, наявними у справі доказами, зокрема: копією протоколу допиту представника потерпілого, що діє за дорученням від Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_10 ; копією протоколу огляду речей і документів (огляд матеріали кадастрової справи із реєстраційним номером 303822989 (А-18918, А-16431) щодо земельної ділянки по провулку Заболотний, 36); копією протоколу огляду документів, наявних в ІС ДП «НАІС» у реєстраційній справі об`єкта нерухомого майна зареєстрованого за номером 000, щодо земельної ділянки за кадастровим номером :90:457:0014; копією акта за результатами проведення камеральної перевірки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державного реєстратора- приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 ; матеріали проведеного тимчасового доступу до речей і документів, що містять таємницю телефонних розмов, що передаються технічними засобами комунікації; копією висновку експерта за результатами проведення судової оціночно-земельної експертизи та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідча суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Звертаючись з клопотанням про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор при розгляді клопотання довів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, та можливості у будь-який момент вільно перетнути державний кордон України, тим самим навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення. Разом з тим, наявність ризиків, заявлених слідчою у клопотанні, в судовому засіданні стороною обвинувачення не доведено.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст. 178 КПК України, слідча суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі доведеності її вини в інкримінованому злочині, майновий стан підозрюваної, її вік, стан здоров`я, міцність її соціальних зв`язків, той факт, що вона працює, має постійне місце проживання у м. Києві, раніше не судима.

Разом з тим, враховуючи конкретні обставини у кримінальному провадженні, особу підозрюваної ОСОБА_5 , врахувавши вимоги ст. 181 КПК України, слідча суддя приходить до висновку, що вищезазначені обставини у своїй сукупності на даний час істотно знижують наявні ризики, які б виправдовували домашній арешт підозрюваної ОСОБА_5 , а тому слідча суддя вважає за можливе на цій стадії кримінального провадження обрати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на підозрювану процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із населеного пункту (м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості пред`явленої їй підозри та може забезпечити виконання нею процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись, ст. 176-178, 181-184, 186, 194, 196, 197, 309, 369-372 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

у задоволенні клопотання слідчої СВ Дніпровського УП ГУНП у місті Києві ОСОБА_6 погодженому прокурором Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796 від 04.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 367 КК України - відмовити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту (м. Київ), без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Вказані обов`язки покласти на ОСОБА_5 у межах строку досудового розслідування - до 27 грудня 2025 року.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Будь-які твердження чи заяви підозрюваної, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення її винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити прокурору, захиснику та підозрюваній негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчу СВ Дніпровського УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 та прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 .

Ухвала слідчої судді, щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали - 17 год 30 хв 11 листопада 2025 року.

Слідча суддя: ОСОБА_1