провадження № 1-кс/208/93/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 на рішення прокурора про зупинення досудового розслідування,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою в порядку ст.303 КПК України, в якій просить скасувати постанову про оголошення його у розшук, визнавши незаконним оголошення його у розшук в кримінальному провадженні № 0000366. Обґрунтовуючи скаргу посилався, що орган досудового розслідування незаконного оголосив його у розшук на підставі ст.281 КПК України, незважаючи на те , що він не переховується і не ухиляється від слідства, ініціативно виходить на зв`язок зі слідчим і прокурором, подає клопотання щодо проведення допиту за допомогою відеозв`язку, надає всі актуальні контактні дані. Вважає, що розшук застосовано не для встановлення місцезнаходження, а як засіб тиску та створення штучного статусу «особи, що переховується», з метою подальшого формального обмеження його прав. Як докази його постійного контакту зі слідством посилається на аудіозаписи розмов, де він повідомляв слідчому місце свого перебування за кордоном, просив провести його допит та надати матеріали справи, підтверджує актуальні контактні дані; скріншоти переписки у WhatsApp, що підтверджують, що слідчому відомий його номер телефону, він прочитав його повідомлення, але не відповів, свідомо уникав організації будь-яких слідчих дій, відмовився від надання офіційного каналу комунікації; вхідні дзвінки від скаржника підтверджують численні спроби зв`язатися зі слідчим, системне ігнорування дзвінків з боку слідства, наявність відхилених викликів, що вказує на його реальні зусилля встановити контакт, що навмисне блокувалося. Посилався, що оголошення у розшук є незаконним, оскільки повістки направлялися за неактуальною адресою, оскільки в матеріалах справи був офіційний документ ДПСУ, який підтверджував, що він перебуває за межами України, отримати фізично повістки неможливо і слідчому достеменно відомо про його фактичне місцезнаходження, надсилання повісток за адресою реєстрації в Маріуполі було умисною дією на створення штучної неявки, позбавлення його права на захист. Слідчий не викликав його електронною поштою, телефоном. Розшук є формою обмеження свободи, якщо він здійснений без підстав. Посилався за взаємовиключні твердження слідства про його розшук та тримання під вартою. Також посилався на практику ЄСПЛ, що визначила, що особа не є такою, що ухиляється, якщо вона сама ініціює контакт, а органи влади цей контакт ігнорують.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, незважаючи на неодноразові виклики всупереч вимогам ч.3 ст.306 КПК України, яка передбачає, що розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника. Скаржник на кожний виклик направляв заяву на адресу суду про розгляд справи за його відсутності, і одночасно заявляючи про свою можливість прийняти участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у разі потреби. Перед початком засідань скаржнику направлявся виклик на приєднання до судового засідання в режимі ВКЗ, проте останній був поза мережі.

За таких обставин, скарга розглянута за відсутності скаржника та за наявними матеріалами скарги.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на обґрунтованість рішення про оголошення підозрюваного в розшук, що і стало підставою для зупинення досудового розслідування. В подальшому відносно підозрюваного обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Нині підстави для зупинення досудового розслідування не усунуті.

Вивчивши скаргу та матеріали, що долучені до неї, а також матеріали надані прокурором, заслухавши позицію прокурора в судовому засіданні, встановлено наступне.

Слідчим управлінням ГУНП в Донецькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 000366 від 16.06.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

У вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, повідомлено про підозру ОСОБА_3 01 квітня 2021 року. Повідомлення про підозру вручено захиснику останнього.

Також 01 квітня 2021 року старшим слідчим в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Донецькій області ОСОБА_5 оголошено розшук підозрюваного ОСОБА_3 , про що винено відповідну постанову. В обґрунтування процесуального рішення слідчий посилався на те, що за наявними в матеріалах кримінального провадження даних ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проте за вказаною адресою фактично не мешкає, 03 липня 2020 року перетнув державний кордон Українив напрямку Словацької республіки. Повістки про виклик в орган досудового розслідування було розміщено на офіційному сайті ГУНП в Донецькій області, проте за викликами ОСОБА_3 не прибув. Працівниками оперативного підрозділу за дорученням слідчого було вжито заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_3 , а так само його родичів, знайомих, тощо, проте місцезнаходження ОСОБА_6 встановлено не було, що і стало підставою для оголошення розшуку останнього.

В цей же день, 01 квітня 2021 року, слідчим, за погодженням з прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_7 зупинено досудове розслідування в зазначеному кримінальному провадженні до встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_3 або необхідності проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій в рамках цього кримінального провадження. Підставами стало те, що підозрюваного ОСОБА_3 оголошено розшук, оскільки той переховується віл органів досудового розслідування та його місцезнаходження невідомо.

Ухвалою слідчого судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 29 березня 2024 року за результатами розгляду клопотання сторони обвинувачення про обрання запобіжного заходу, підозрюваному ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розгляд клопотання було проведено відповідно до ч.6 ст.193 КПК України за відсутності підозрюваного.

ОСОБА_3 до скарги додані два аудіофайли, один із яких без зазначення дати, а інший за змістом зафіксованої інформації, що говорить ОСОБА_3 (згідно тексту, що проговорено перед початком датований 01 травня 2025 року). Обидва файли містять розмови ймовірно ОСОБА_3 зі слідчими, і під час розмов ОСОБА_3 заявляє про своє бажання співпрацювати зі слідством, проте на неодноразові питання щодо свого місцезнаходження, відмовляється надати таку інформацію.

Також скаржником долучено до скарги відповіді на його звернення до Офісу Генерального прокурора, Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, Донецької обласної прокуратури (листування охоплює 2023-2024 роки), і за змістом цих відповідей зазначено лише електронна адреса ОСОБА_3 .

В доданих до скарги копії звернень захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_8 до слідчого судді (2022 рік) , про здійснення допиту підозрюваного (2021 рік), скарга до слідчого суді щодо оскарження повідомлення про підозру (2022 рік , а також клопотаннях підозрюваного ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження та інших клопотання (2023, 2024 р.р.), в інших клопотаннях, зокрема, щодо допиту (2025 рік) зазначається адреса реєстрації ОСОБА_3 АДРЕСА_1 . Будь-яка інші інформація щодо місця знаходження підозрюваного відсутня.

Зазначену адресу ОСОБА_3 зазначав і звертаючись до слідчого судді з нинішньою скаргою та направляючи клопотання і в рамках розгляду скарги.

Предметом оскарженню слідчому судді відповідно до ст.303 КПК України є рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування.

Відповідно до ст..280 КПК України, якою передбачені підстави та порядок зупинення досудового розслідування після повідомлення особі про підозру, передбачено, що у відповідності до п.2 ч.1 цієї статті досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру у разі, якщо оголошено у розшук підозрюваного.

Прийняттю процесуального рішення про зупинення досудового розслідування передувало прийняття слідчим рішення про розшук підозрюваного, оскільки було встановлено відсутність останнього за місцем проживання, наявну інформацію щодо його перетину державного кордону, не можливість встановлення оперативними підрозділами місця перебування підозрюваного, неявку за викликами, зміст яких було розміщено на офіційному сайті ГУНП в Донецькій області.

Обґрунтовані підстави вважати, що на час прийняття процесуального рішення, що нині є предметом оскарження, сторона обвинувачення була обізнана щодо місця перебування ОСОБА_3 , а також не здійснили всі дії для здійснення розшуку підозрюваного, не встановлено.

Оскаржуване рішення слідчого відповідає вимогам ст..110 КПК України, що містять вимоги до форми та зміст рішень, що приймаються слідчим. А також погоджено з прокурором, що був процесуальним керівником на час прийняття зазначеного рішення.

Отже, жодних підстав вважати, що оскаржувана постанова слідчого про зупинення провадження є не законною, не має, і відповідно відсутні підстави для її скасування, а відповідно і для задоволення скарги підозрюваного.

Скаржником в скарзі зазначено про оскарження рішення прокурора про зупинення досудового розслідування, проте відомості про прийняття саме прокурором такого рішення наразі відсутні.

Всі матеріали, що долучені ОСОБА_3 до скарги і підтверджують на думку останнього, що він є ініціатором контактів зі слідчими, стосується періоду вже після прийняття рішення про зупинення досудового розслідування, і можуть бути підставою для поновлення досудового розслідування, проте не вказують на незаконність прийняття такого рішення 1 квітня 2021 року.

Одночасно, слід зазначити, що долучені скаржником матеріали, не доводять можливість встановити місцезнаходження підозрюваного. Так, ним зазначається виключно адреса його реєстрації в м. Маріуполі, що нині є тимчасово окупованою територією, і де затвердженням останнього він не мешкає. Твердження скаржника, що орган досудового розслідування обізнаний щодо місця його перебування і те, що ним було повідомлено місце свого перебування за кордоном, спростовуються наданими ж матеріалами ОСОБА_3 , де у листуванні він зазначає або електронну адресу, що не дає можливості встановити місцезнаходження, або адресу реєстрації на тимчасово окупованій території і де за його ж твердженням він не мешкає, перебуваючи за кордоном. Відповідно до аудіозаписів співрозмовниками ОСОБА_3 йому ставилося питання про місце його перебування, проте кожного разу він відмовлявся надати таку інформацію.

Отже підстави для задоволення скарги ОСОБА_3 про скасування рішення про зупинення досудового розслідування відсутні.

Також за час розгляду нинішньої скарги ОСОБА_3 заявлено клопотання про долучення до матеріалів кримінального провадження доказів. (клопотання від 05.01.2026). Слід зазначити, що до повноважень слідчого судді не відноситься вказані дії, і відповідно в цій частині також вимоги ОСОБА_3 не підлягають задоволенню. Водночас, направлені на адресу суду копії судових рішень господарської юрисдикції не стосуються питання, що нині є предметом оскарження слідчому судді, і відповідно відсутні підстави для надання їм оцінки. Також, встановлено, що питання долучення цих матеріалів до кримінального провадження були предметом розгляду процесуальним керівником у кримінальному провадженні, що підтверджується копію постанови прокурора за результатами розгляду відповідного клопотання підозрюваного.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 303 ч.1, ст. 304 ч.4, 307 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИЛА:

В задоволені скарги ОСОБА_3 на рішення прокурора про зупинення досудового розслідування - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено учасникам судового розгляду о 16 годині 35 хвилин 26 січня 2026 року.

Слідяий суддя ОСОБА_1