У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001182 від 14.09.2025 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, непрацюючого, судимого

26.05.2021 року Біляївським районним судом Одеської області за ч.4 ст.407 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 1 рік;

04.12.2020 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.187 КК України до 3 років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки;

23.02.2022 року Октябрським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.125, ст.71, ч.1 ст.72 КК України до 3 роки позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки. 11.04.2024 року на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Полтави звільнений від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий термін 11 місяців 2 дні,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

в с т а н о в и л а :

До провадження слідчого судді надійшло вищезазначене клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи вимоги поданого клопотання слідчий зазначив, що відповідно до доповіді ВЧ НОМЕР_1 від 19.05.2025 року солдат 2 стрілецького відділення 1 стрілецького взводу 4 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 вважається таким, що 18.05.2025 року самовільно залишив військову частину (без зброї) в районі виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

14.09.2025 року о 19 год. 16 хв. ОСОБА_5 затримано в порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

15.09.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

За змістом повідомленої підозри, 14.09.2025 року, близько 13 год. 30 хв., військовослужбовець ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою: м. Полтава, вул. 23 Вересня, 7 на ґрунті неприязних відносин, що раптово виникли, діючи умисно, в ході сварки наніс один удар лівою рукою по тулубу та один удар правою рукою в голову потерпілого ОСОБА_7 , внаслідок чого останній впав на асфальт та втратив свідомість.

В результаті вказаних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: відкритої проникаючої черепно-мозкової травми забою головного мозку середнього ступеню з формуванням післятравматичного субарахноїдального крововиливу, перелому потиличної кістки з переходом на основу черепа, забою м`яких тканин потиличної ділянки, що кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується сукупністю зібраних доказів, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_7 від 15.09.2025; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 , неповнолітніх свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом огляду місця події від 14.09.2025 за адресою: м. Полтава, вул. 23 Вересня 7; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_8 від 14.09.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_9 від 14.09.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_10 від 14.09.2025; протоколом огляду від 14.09.2025 за адресою: АДРЕСА_2 ; довідкою-доповіддю № 909/7968 від 19.05.2025; протоколом огляду цифрового носія та інформації, що міститься на ньому; довідкою КП «ПОКЛ ім. М.Ф. Скліфосовського ПОР» від 15.09.2025 № 04-05/3706, іншими доказами у своїй сукупності.

З огляду на встановлені обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, відомості, що характеризують особу підозрюваного та його посткримінальну поведінку, слідчий констатував існування ризиків передбачених пунктами 1, 3 та 5 частини 1 статті 177 КПК України: переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, та вважав, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти існуючим ризикам та гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування в розумні строки, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та недопущення настання передбачених ч.1 ст.177 КПК України ризиків, слідчий просив застосувати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та не визначати йому заставу, як альтернативу.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 зазначив, що він добровільно з`явився до працівників правоохоронних органів та повідомив про свою причетність до даного злочину, не вчиняв дій з метою переховування від слідства чи ухилення від кримінальної відповідальності. Просив застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, запевнивши, що за кожним викликом буде з`являтися до органів досудового розслідування та суду, в повній мірі виконуватиме покладені на нього, як на підозрюваного, процесуальні обов`язки.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на посткримінальну поведінку підозрюваного, яка виразилася у самостійному зверненні до правоохоронних органів із повідомленням про нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, недоведеність стороною обвинувачення існування ризиків, те, що тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення сама по собі не може бути підставою для утримання особи під вартою, та характеристику особи підозрюваного, який має сім`ю, постійне місце проживання та перебував в лавах Збройних Сил України, просила застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що 14.09.2025 року о 19 год. 16 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядку статті 208 КПК України.

15.09.2025 року слідчий ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором ОСОБА_3 , повідомив ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, - умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя вважає, що в матеріалах кримінального провадження містяться достатні дані, які би могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що підозрюваний може бути причетним до вчинення інкримінованого йому злочину, висунута підозра є обґрунтованою.

Таким чином, проаналізувавши долучені до клопотання матеріали, слідчий суддя, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, приходить до висновку, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, є обґрунтованою.

Вказаний злочин є тяжким, у випадку доведеності вини ОСОБА_5 у його скоєнні та постановленні у справі обвинувального вироку, останньому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, тому існують обґрунтовані підстави вважати, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Також слідчий суддя бере до уваги ту обставину, що солдат ОСОБА_5 вважається таким, що 18.05.2025 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 (без зброї) в районі виконання завдань для безпосередньої участі у бойових діях та забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч.4 ст.95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

На думку слідчого судді, прокурором доведено й наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, який обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 неодноразово засуджувався, зокрема за вчинення умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, власності, проте належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та наразі обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого насильницького злочину. Зазначені обставини свідчать про схильність підозрюваного до антисоціальної поведінки та дають підстави вважати, що останній, у випадку застосування менш тяжкого запобіжного заходу, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваного в їх сукупності, у тому числі, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, вік та стан його здоров`я, міцність його соціальних зв`язків у місці проживання, репутацію, майновий стан, а також те, що підозрюваний являється військовослужбовцем та є неодноразово судимим.

Отже, надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, на які вказують слідчий та прокурор, а також про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не може запобігти доведеним ризикам.

Беручи до уваги сукупність наведених вище фактів, слідчий суддя приходить до переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним відповідних процесуальних обов`язків і не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Факт того, що підозрюваний добровільно повідомив орган досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, на що посилалася сторона захисту, не може розцінюватися як безумовна обставина, яка б свідчила про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки така посткримінальна поведінка сама по собі не є достатньою гарантією належної процесуальної поведінки підозрюваного протягом всього часу досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду і жодним чином не усуває доведених ризиків. Відтак, зазначена обставина не виключає необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Разом із тим, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого насильницького злочину, скоєного із застосуванням насильства, а тому враховуючи наявність встановлених ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність будь-яких правових підстав для визначення останньому застави, як альтернативи триманню під вартою.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення альтернативного розміру застави.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а :

Клопотання слідчого - задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в межах строку досудового розслідування, строком на 60 днів, який обчислювати з 19 год. 16 хв. 14 вересня 2025 року.

Кінцевим днем тримання під вартою визначити 12 листопада 2025 року, 19 год. 16 хв.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з часу проголошення.

Повний текст ухвали складено 17 вересня 2025 року о 13 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1