ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
н/п 1-кс/490/16/2026 У Х В А Л А
05.01.2026р. слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУ НП України в Миколаївській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, раніше не судимого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
02.01.2026р. у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України. Згідно повідомлення, досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи вагітною, не маючи бажання та намірів виховувати, піклуватися та забезпечувати належні соціальні, побутові умови проживання для своєї малолітньої дитини, усвідомлюючи та достовірно розуміючи протиправність своїх дій, діючи за попередньою змовою зі співмешканцем ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом використання підневільного стану дитини, спричиненого неможливістю розуміти значення вчинених стосовно неї дій в силу віку, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у виді порушення першочергового права дитини на зростання та виховання в рідній сім`ї, неконтрольованого перебування дитини у розпорядженні сторонніх осіб, мета яких на заволодіння дитиною для ОСОБА_7 та ОСОБА_6 суттєвого значення не мала, маючи умисел на отримання прибутку, знаходячись у м. Миколаїв (точний час та місце органом досудового розслідування не встановлено), всупереч моральним принципам, вирішила підшукати особу для здійснення незаконної угоди купівлі-продажу за грошову винагороду, об`єктом якої мала стати її новонароджена дитина.
Реалізуючи вказаний злочинний умисел, переслідуючи корисливі мотиви ОСОБА_7 , 21.11.2025 о 10 год. 42 хв., знаходячись біля КНП Миколаївської міської ради «Пологовий будинок № 3», розташованого за адресою: вул. Київська, 3 у м. Миколаєві, зустрілася із ОСОБА_8 , яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів, де повідомила останній про готовність продати свою новонароджену дитину. У подальшому, в період із 10 год. 46 хв. до 11 год. 03 хв. ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 направилися на територію парку «Ліски», розташованого неподалік Миколаївської обласної лікарні за адресою: вул. Київська, 3, у м. Миколаєві, де знаходячись біля «шахматного павільйону» отримала авансову суму за продаж своєї дитини в розмірі 5000 гривень, про що написала письмову розписку.
У подальшому, 22.11.2025 в період часу з 10 год. 45 хв. по 10 год. 56 хв., за адресою: м. Миколаїв вул. Вадима Благовісного 8/7, у сквері ім. Шевченка, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зустрілися із ОСОБА_8 , яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів, де під час зустрічі ОСОБА_6 , який зі слів ОСОБА_7 є батьком ненародженої на той момент дитини, отримав авансову суму за продаж дитини в розмірі 3000 гривень, про що написав письмову розписку.
Доводячи до кінця свій злочинний умисел, направлений на продаж своєї новонародженої дитини, ОСОБА_7 02.01.2026 приблизно о 13:10 год., знаходячись неподалік КНП Миколаївської міської ради «Пологовий будинок № 3», розташованого за адресою: вул. Київська, 3, у м. Миколаєві, являючись матір`ю дитини жіночої статі, яка народилась 01.01.2026, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , нехтуючи положеннями ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, які регламентують заборону свавільного або незаконного втручання у здійснення права дитини на особисте і сімейне життя, а також обов`язки батьків із питань виховання, всупереч нормам ст. ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», відповідно до яких виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини, яка має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, з метою отримання прибутку, передала у розпорядження ОСОБА_8 свою дитину жіночої статі, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримавши за це грошові кошти у сумі 10 000 тисяч доларів США.
02.01.2026р. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208КПК України.
Слідчий звернувся до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, вказавши в обґрунтування клопотання, що наявні ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.
Підозрюваний у судовому засіданні визнав свою провину та причетність до інкримінованого злочину. Просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Захисник заперечив проти задоволення клопотання, просив обрати більше м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у зв`язку із необґрунтованістю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали клопотання та кримінального провадження, приходжу до наступних висновків.
Згідно з визначеним Європейським судом прав людини поняття, обґрунтована підозра - це добровільне припущення про вчинення особою певного діяння, ґрунтується на об`єктивних відомостях, які можна перевірити у судовому розгляді та які спонукали б неупереджену та розумну людину вдатися до практичних дій, щоб з`ясувати, чи є така підозра обґрунтованою.
Підозра, виходячи з постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 24.11.2016р. № 5 - 328 кс 16, є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення.
У відповідності до норм КПК України, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду провадження по суті, а саме питань пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи не винною у вчиненні злочину.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" зазначив, що факти які викликають підозру не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.
Так, ОСОБА_6 повідомлено про підозру в скоєні злочину передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України, який є особливо тяжким кримінальним правопорушенням, за яке санкцією статті передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої.
Така підозра є обґрунтованою та підтверджується протоколами допиту свідка ОСОБА_8 , від 17.11.2025, 21.11.2025, 22.11.2025; протоколом НСРД від 21.11.2025, про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; протоколом НСРД від 22.11.2025, про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту; протоколами НСРД від 27.11.2025 про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи; частково власними поясненнями підозрюваного в судовому засіданні; матеріалами кримінального провадження у сукупності.
З урахуванням тяжкості покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим; зухвалого характеру кримінального правопорушення, вчиненого групою осіб, пов`язаного із торгівлею новонародженою дитиною, в умовах воєнного стану в Україні; беручи до уваги особу підозрюваного, який не працює, не має легальних джерел прибутку, в якості заробітку обрав злочинну діяльність; з огляду на те, що підозрюваному відомі особи свідків у даному кримінальному провадженні; враховуючи початкову стадію досудового розслідування, за такого вбачаються наявними та вагомими ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Таким чином запобігти сукупності вказаних ризиків шляхом обрання іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою не вбачається за можливе.
Оскільки слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, то керуючись вимогами ч. 3 ст. 183 КПК України, визначаючи суму застави як альтернативного запобіжного заходу враховуються обставини кримінального правопорушення, його мотив та тяжкість, особа та матеріальний стан підозрюваного, за такого слідчий суддя вважає, що застава в сумі 665 600 грн. здатна забезпечити виконання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, гарантуватиме належну процесуальну поведінку підозрюваного та не є для нього завідомо непомірною.
Керуючись ст. 183, 196 КПК України, -
Щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01.03.2026р. включно.
ОСОБА_6 звільнити з-під варти у разі внесення застави в сумі 665 600 грн.
У разі звільнення під заставу, покласти на ОСОБА_6 обов`язки з`являтися за кожною вимогою слідчого прокурора на весь час досудового розслідування, а також на строк до 02.03.2026р. у вигляді: повідомляти про зміну місця мешкання та засобів зв`язку, не виїжджати за межі м. Миколаєва.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1