Справа № 489/6752/25
кримінальне провадження
№1-кп/489/801/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 р. м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження м.Миколаєва, українця, з неповною середньою освітою, не судимого зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.114-2 КК України,

в присутності:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6

встановила:

1. Формулювання обвинувачення

Згідно Конституції України, Україна є суверенною i незалежною державою Суверенітет України поширюється на всю територію, яка в межах існуючого кордону цілісною недоторканною Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав, з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, ІV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською федерацією 997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24.02.2022 о 5 годині президентом рф ОСОБА_7 оголошено рішення розпочати військову операцію в Україні, у зв`язку з чим на виконання вищевказаного наказу, під безпосереднім керівництвом та контролем представників влади рф, її збройних сил, спецслужб та інших осіб, військовослужбовці збройних сил рф, шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України Київської, Чернігівської, Сумської, Харківської, Луганської, Донецької та інших областей, в тому числі вийшовши за межі адміністративних кордонів Херсонської, Миколаївської, Запорізької областей, та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, а також окупували частин вказаної території України, чим змінили межі її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що частково продовжується теперішній час та призводить до загибелі людей та інших тяжких наслідків.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-1X від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, в Україні введено воєнний стан год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, термін якого у подальшому неодноразово продовжувався та який діє по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оборону України оборона України базується на готовності та здатності органів державної влади, усіх складових сектору безпеки і оборони України, органів місцевого самоврядування, єдиної державної системи цивільного захисту, національної економіки до переведення, при необхідності, з мирного на воєнний стан та відсічі збройній агресії, ліквідації збройного конфлікту, а також готовності населення і території держави до оборони. у відповідності до ст. 12 розділу IV Закону України «Про національну безпеку України» до складу сектору безпеки і оборони входять: Міністерство оборони України, Збройні Сили України, Державна спеціальна служба транспорту, Міністерство внутрішніх справ України, Національна гвардія України, Національна поліція України, Державна прикордонна служба України, Державна міграційна служба України, Державна служба України з надзвичайних ситуацій, Служба безпеки України, Антитерористичний центр при Службі безпеки України, Служба судової охорони, Управління державної охорони України, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, Апарат Рали національної безпеки і оборони України, розвідувальні органи України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну військово-промислову політику.

Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про оборону України» участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи.

Згідно абз. 14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України» військове формування - створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Закону України «Про інформацію», наказу Головнокомандувача Збройних Сил України № 73 від 03.03.2022 заборонено розповсюдження інформації, розголошення якої може призвести до обізнаності противника про Збройних Сил України, інших складових сил оборони, негативно вплинути на хід виконання завдань за призначенням під час дії правового режиму воєнного стану, а саме найменування військових частин (підрозділів) та інших військових об`єктів в районах виконання бойових (спеціальних) завдань, географічні координати місць їх розташування; чисельність особового складу військових частин (підрозділів); кількість озброєння та бойової техніки, матеріально-технічних засобів, їх стан та місця зберігання; описи, зображення та умовні позначки, які ідентифікують або можуть ідентифікувати об`єкти; інформація про переміщення та розгортання своїх військ (найменування, кількість, місця, райони, маршрути руху)тощо.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи всупереч указаним нормативно-правовим актам, здійснив поширення інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних. Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Так, 18.01.2025 ОСОБА_3 , перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи свій мобільний телефон марки «Iphone» моделі SE», серійний номер: НОМЕР_1 , 1MEi: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , без наявної в ньому сім-картки мобільного зв`язку, за допомогою мобільного додатку «Telegram», за допомогою якого здійснював вхід в особистий обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram» з іменем « ОСОБА_8 », з нік-неймом « ОСОБА_9 », який зареєстрований за номером оператора мобільного зв`язку « НОМЕР_4 », розпочав листування з користувачем з ім`ям « ОСОБА_10 », з нік-неймом « ОСОБА_11 », протиправна діяльність якого встановлюється у окремому провадженні.

У ході подальшого спілкування з користувачем з ім`ям « ОСОБА_10 », з нік- неймом « ОСОБА_11 » ОСОБА_3 повідомив про свій намір швидкого заробітку коштів, на що користувач з нік-неймом « ОСОБА_12 » запропонувала ОСОБА_3 , за грошову винагороду, здійснювати фото, відео зйомку об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів на території Миколаївської області, зокрема у м. Миколаєві. Грошова винагорода за здійснення фото, відео зйомку одного такого об`єкту буде становити від 300 до 900 грн, які будуть перераховані останньому на крипто-гаманець. На вказану пропозицію ОСОБА_3 погодився, домовившись з замовницею отримувати грошову винагороду через Телеграм-бот за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_3 . Враховуючи те, шо на території України введено воєнний стан, а збройними силами російської федерації, постійно здійснюються запуски крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України, інших військових формувань та об`єктів критичної інфраструктури по всій території України, ОСОБА_3 усвідомлював, що користувач з ім`ям « ОСОБА_10 » з нік-неймом « ОСОБА_12 »-e представником держави, що здійснює збройну агресію проти України.

Таким чином, ОСОБА_3 діючи з корисливих мотивів, що виразились в отриманні грошової винагороди за надання указаній особі інформації про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, у тому числі військових об`єктів та об`єктів сектору безпеки оборони, розташованих на території Миколаївській області, усвідомлював, що передача такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, спричиніть шкоду обороноздатності та державній безпеці України. В подальшому, 23.01.2025 користувач з ім`ям « ОСОБА_10 » з нік-неймом « ОСОБА_12 », протиправна діяльність якого встановлюється у окремому кримінальному провадженні, отримавши ствердну відповідь від ОСОБА_3 щодо погодження останнього, за грошову винагороду, надавати інформацію про розташування об`єктів критичної інфраструктури України, тому числі військових об`єктів та об`єктів сектору безпеки і оборони, розташованих на території Миколаївській області, з метою перевірки готовності ОСОБА_3 дійсно передавати таку інформацію, надала останньому завдання, що виражалось у наступному: потрібно здійснити фото та відео фіксацію ІНФОРМАЦІЯ_5, а саме: його вхід, вихід та прилеглу територію, що розташовано за адресою: АДРЕСА_3, а також надати відомості щодо кількості співробітників ІНФОРМАЦІЯ_5 та цивільних осіб, які виходили з адміністративної будівлі в проміжку часу 15 хвилин.

У свою чергу, ОСОБА_3 , отримавши завдання, що виражалось у здійсненні останнім фото/відео зйомки ІНФОРМАЦІЯ_5, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, що належить до об`єктів сектору безпеки і оборони, усвідомлюючи протиправність своїх дій, вирушив до вказаної адреси.

У подальшому, 23.01.2025 ОСОБА_3 переслідуючи корисливий мотив, використовуючи належний йому мобільний термінал марки «lphone» моделі «SE», серійний номер: НОМЕР_1 , IME/1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3, здійснив 7 (сім) фотографій та 1 (один) відеозапис фасадної частини будівлі, а також осіб, які перебували біля адміністративної будівлі.

Після чого, 23.01.2025 о 17 год 17 хв. перебуваючи біля ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_3, ОСОБА_3 , використовуючи належний йому мобільний термінал марки «lphone» моделі «SE», серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , використовуючи месенджер «Telegram» направив абоненту «ОСОБА_10» повідомлення наступного змісту: «Фотоповідомлення, В целом чисто, мусора нет. За 15 минут вышло человек 5, но много полицейских и людей в форме. Стояли курили на фото (по факту курят, где ходят люди)». Крім того, 23.01.2025 o 17 год. 17 хв. користувач облікового запису, підписаний як « ОСОБА_8 » (зареєстрований на номер оператора мобільного зв`язку НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_3 ), направив 1 відеоповідомлення та 7 фотозображень з наявними на них ІНФОРМАЦІЯ_5. За вказану діяльність ОСОБА_3 отримав від абонента «ОСОБА_10» грошову винагороду в розмірі 900 гривень на крипто гаманець з посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 в месенджері «Telegram».

У подальшому, у невстановлені у ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше 24.01.2025 невстановлена особа з ім`ям « ОСОБА_10 » з нік-неймом « ОСОБА_12 » y мобільному додатку «Telegram» направила ОСОБА_3 завдання, яке виражалось у наступному: необхідно зафіксувати об`єкти та осіб, що розташовані за координатами НОМЕР_7.

У невстановлений період часу, однак не пізніше 24.01.2025, ОСОБА_3 перебуваючи поблизу населеного пункту Горохівка Миколаївської області з координатами НОМЕР_7, виявивши розташування Збройних Сил України, чи інших, утворених відповідно до законів України, військових формувань, виготовив 1 (один) фотознімок, на якому зафіксована техніка мобільної вогневої групи «ІНФОРМАЦІЯ_6». Крім того, перебуваючи поблизу населеного пункту Горохівка Миколаївської області з координатами НОМЕР_8, ОСОБА_3 виготовив ще 1 (один) фотознімок, на якому зафіксовані техніка мобільної вогневої групи «ІНФОРМАЦІЯ_6».

У подальшому, ОСОБА_3 в ході особистого листування з невстановленою особою, з іменем « ОСОБА_10 », 24.01.2025 з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на несанкціоноване поширення інформації про рух та переміщення Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань перебуваючи за місцем проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи належний йому мобільний терміналу марки «lphone» моделі «SE», серійний номер: НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ,без наявної в ньому сім - картки мобільного зв`язку, за допомогою якого здійснював вхід в особистий обліковий запис в месенджері для швидкого обміну повідомленнями «Telegram», з іменем « ОСОБА_8 », з нік-неймом « ОСОБА_9 », який зареєстрований за номером « НОМЕР_4 », в ході особистого спілкування з невстановленою особою з іменем « ОСОБА_10 », надіслав 2 (два) фотозображення з указаними координатами, на яких зображені об`єкти, які належать до Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

В ході проведення досудового розслідування установлено, що за координатами, указаними у виготовлених ОСОБА_3 фотознімках, розташувались мобільні вогневі групи «Спарта-8» військової частини НОМЕР_6 Національної гвардії України.

Передана (поширена) ОСОБА_3 за вищевикладених обставин інформація щодо місць дислокації підрозділів ЗС України та інших військових формувань, не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України, Головним управлінням розвідки Міністерства оборони України чи Службою безпеки України, та створила фактичну загрозу їх вогневого ураження чи знищення.

1.1. Норма закону про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа

ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних. Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

2. Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання

Між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його законного представника ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 , з однієї сторони, та прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 , з другої сторони, 20.08.2025 у кримінальному провадженні № 0000237 від 18.08.2025 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 114-2 КК України.

Неповнолітній ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю кримінальних правопорушень.

При укладенні угоди її сторони врахували, що відповідно до положень ст. 12 КК України указаний злочин є тяжким, за який неповнолітньому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

У відповідності до положень ст.ст. 485, 487 КПК України, сторонами враховано вік обвинуваченого ОСОБА_3 , який є неповнолітнім, те що він на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психітара не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки та постійне місце проживання (збігається з місцем реєстрації), за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, до адміністративної відповідальності не притягувався; ставлення обвинуваченого до вчинених ним діянь - беззастережне визнання винуватості, щире розкаяння, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень , нормальні умови життя та виховання неповнолітнього (проживає з мамою та бабусею за місцем реєстрації); відсутність потерпілих.

Також сторони врахували наявність обставин, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України - щире каяття (визнання ОСОБА_3 своєї вини під час досудового розслідування, розкриття ним усіх обставин справи, вчинення дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (повідомлення правоохоронним органам, суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність, добровільна видача знарядь і засобів вчинення злочину), вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який має зв`язки із російською федерацією, та відсутність обставин, які, згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання.

На підставі зібраних доказів, ураховуючи беззастережне визнання ОСОБА_3 винуватості та щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, його неповнолітній вік, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відомості про особу підозрюваного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психітара не перебуває, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, має стійкі соціальні зв`язки, зростає у неповній сім`ї, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання (активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який може діяти за вказівкою спеціальних служб російською федерацією), указані обставини є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

За такого, сторонами узгоджено покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України - у виді 2 років пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст.ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором у відповідності до вимог ст. 470 КПК України враховано наведені вище обставини та узгоджено міру покарання, яку запропоновано призначити суду за результатами затвердження Угоди.

3. Позиції учасників судового провадження

3.1 Позиція сторони обвинувачення

Прокурор в судовому засіданні виклала обставини кримінального провадження, описані в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, та вважала вірною кваліфікацією дій обвинуваченого за ч. 2 ст. ст. 114-2 КК України.

Прокурор заявила про наявність ряду характеризуючи і пом`якшуючих обставин, зокрема наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Угоду про визнання винуватості прокурор підтримала в повному обсязі та просила її затвердити з огляду на відповідність угоди вимогам чинного процесуального законодавства, суспільному інтересу та добровільність її укладення.

3.2 Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у вчиненому та заявив про своє щире каяття. Обставини вчинення ним кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 114-2 КК України, викладених в обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості, підтвердив повністю. До своїх дій ставиться негативно.

Обвинувачений підтвердив, що угода про визнання винуватості укладена ним добровільно, жодного тиску, примусу чи погроз не вчинялось.

Обвинувачений зазначив, що розуміє права, визначені у абзаці 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, зокрема, про те, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, і при цьому він має право мовчати, а факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, право допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, право подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на користь сторони захисту. Запевнив, що йому зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди, визначені у ст. 473 КПК України, та зрозумілі обмеження, передбачені ст. ст. 394, 424 цьго Кодексу щодо оскарження вироку.

Просив затвердити угоду про визнання винуватості укладену між ним, за участю законного представника і захисника, та прокурором і призначити узгоджене сторонами угоди покарання.

Законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 просили затвердити угоду, яка укладена обвинуваченим за їх участі добровільно і без будь-якого примусу.

При затвердженні угоди просили врахувати, що обвинувачений є неповнолітнім, до кримінальної відповідальності притягується вперше, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та щиро розкаявся.

4. Мотиви, з яких суд виходить при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам КПК України

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, після дослідження та аналізу змісту обвинувального акта і угоди, наданих сторонами матеріалів, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що укладена між сторонами захисту та обвинувачення угода містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні фактичні обставини цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 474 КПК України, суд повинен відмовити в затверджені відповідної угоди, якщо допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

В рамках розгляду кримінального провадження неповнолітній ОСОБА_3 обвинувачується за ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних. Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Санкція ч.2 ст. 114-2 КК України на час вчинення кримінального правопорушення передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення належать до категорії тяжкого злочину.

Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє відмову від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

Судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам норм КПК України.

З урахуванням наведених в обвинувальному акті і угоді про визнання винуватості обставин вчинення кримінального правопорушення та пояснень наданих обвинуваченим в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Судом встановлено про наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення під впливом дорослого підбурювача, який може діяти за вказівкою спеціальних служб російської федерації, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

З урахуванням встановлених обставин, це дає можливість суду дійти висновку про існування підстав для укладання узгодженої та підписаної сторонами угоди про визнання винуватості.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства

Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).

Відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК України, невідповідність умов угоди про визнання винуватості інтересам суспільства є підставою для відмови у її затвердженні

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить визначення суспільного інтересу. В узагальненому вигляді суспільний інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його благополуччя, стабільності, безпеки та сталого розвитку.

Суд вважає, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у забезпеченні можливості з урахуванням конкретних обставин вирішення кримінального провадження при мінімальних витратах державних ресурсів.

Крім того, неповнолітній ОСОБА_3 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення надаючи відомі йому обставини учинених кримінальних правопорушень.

Суд звертає увагу, що укладення угоди про визнання винуватості може стимулювати інших осіб укладати такі угоди з метою отримання для себе узгодженого покарання чи звільнення від його відбування з випробуванням тощо, що сприятиме виправленню обвинувачених та запобіганню вчиненню ними нових кримінальних правопорушень, а також впливатиме на усвідомлення іншими особами неминучої караності протиправних діянь та формування несприйняття неправомірної поведінки.

Відтак, у зв`язку з беззаперечним визнанням ОСОБА_3 своєї вини та його належної процесуальної поведінки, на думку суду є недоцільним застосовувати загальний порядок кримінального провадження по відношенню до нього.

Щодо порушення умовами угоди прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб.

Пунктом 3 ч. 7 ст. 474 КПК України передбачено, що суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Із дослідженої судом в судовому засіданні угоди про визнання винуватості, пояснень сторін убачається, що умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, зокрема, і з огляду на те, що обставини викладеного обвинувачення відповідно до ст. 17 КПК України не можуть бути використані на підтвердження винуватості будь-яких інших осіб окрім обвинуваченого у цьому провадженні. Також відсутнє заподіяння шкоди іншим особам.

Щодо добровільності укладення угоди.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні вказав, що укладення угоди про визнання винуватості для нього добровільним та просив суд її затвердити.

Також обвинувачений та його законний представник і захисник повідомили, що укладення угоди не є наслідком будь-якого неправомірного впливу на них, вказали, що насильства, примусу чи погроз до ОСОБА_3 ніхто не застосовував, будь-яких обіцянок чи пропозицій, ніж ті, що передбачені угодою, їм ніхто не надавав.

Прокурор вказала на спільне узгодження всіх вказаних в угоді умов.

У зв`язку з наведеним, суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Щодо призначення покарання

Зі змісту ст. 472 КПК України вбачається, що сторони угоди зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання.

Як вже вказувалося судом, санкція ч.2 ст. 114-2 КК України на час вчинення кримінального правопорушення передбачала покарання у виді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.

Відповідно до ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , а саме вчинення злочину у неповнолітньому віці, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та з урахуванням особи обвинуваченого дає суду підстави для застосування положень ст.69 КК України.

Отже, із урахуванням викладеного, беззастережного визнання обвинуваченим своєї вини в кримінальних правопорушеннях, в яких ОСОБА_3 обвинувачується, його особи, який є неповнолітнім та раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, наявність декількох пом`якшуючих обставин та відсутності обтяжуючих обставин, в суду є достатні підстави вважати, що узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 2 років пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України, відповідає загальним засадам призначення покарання.

Суд вважає, що узгоджене сторонами покарання є таким, що відповідає критеріям необхідності та достатності для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, узгоджене сторонами покарання за своїм видом та розміром відповідає характеру, тяжкості вчиненого діяння і особі обвинуваченого, загальним і спеціальним засадам його призначення, встановленим законом України про кримінальну відповідальність, та забезпечить досягнення мети призначення покарання.

5. Висновки суду

Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні угоди, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

За такого, суд дійшов висновку про можливість затвердження укладеної між прокурором та обвинувачем, за участю його законного представника і захисника, угоди про визнання винуватості і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання у виді 2 років пробаційного нагляду із покладенням на останнього обов`язків, передбачених положенням ст. 59-1 КК України.

6. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку на підставі Угоди

6.1 Заходи забезпечення кримінального провадження та вирішення долі речових доказів

Відповідно до абз. 8 п. 2 ч. 3 та абз. 13 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою, у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження та мотиви його ухвалення.

Встановлено, що запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_14 не застосовувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У кримінальному провадженні ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.05.2025 накладено арешт на майно, яке було в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_3 .

Враховуючи, що суд дійшов висновку про затвердження угоди про визнання винуватості накладений слідчим суддею арешт на майно підлягає скасуванню, а майно з якого скасовано арешт поверненню особі у якої його було вилучено.

6.2. Процесуальні витрати

Нормами КПК України встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК України).

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

6.3 Цивільний позов та відшкодування завданої шкоди

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 314, 374, 376, 469-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити Угоду про визнання винуватості, укладену 20 серпня 2025 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , за участю його законного представника ОСОБА_5 і захисника ОСОБА_6 , та прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000237 від 18.08.2025.

ОСОБА_3 визнати виним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, із застуванням ст. 69 цього Кодексу, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.

На підставі ст. 59-1 КК України покласти на засудженого ОСОБА_15 обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 14.05.2025 на майно (речові докази), скасувати.

Речові докази (майно, на яке було накладено арешт) повернути особі, у якої його було вилучено.

Запобіжний захід та процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити засудженому. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку Угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена Угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди про визнання винуватості є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

суддя ОСОБА_1