УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2025 року справа № 542/1962/25

провадження 1-кс/542/337/25

Новосанжарський районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні Новосанжарського районного суду Полтавської області клопотання прокурора Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 за № 0000113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна, -

в с т а н о в и в:

10 листопада 2025 року до Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшло клопотання прокурора Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 за № 0000113 про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що 07.11.2025 року інспекторами СРПП відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області під час здійснення патрулювання вул. Вернадського в селищі Нові Санжари навпроти господарства № 45/20, в комендантську годину було зупинено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході спілкування з працівниками поліції, після їх запитання про наявність при собі заборонених речей, ОСОБА_4 з розмаху викинув сумку котра знаходилась в нього на плечі на територію господарства АДРЕСА_1 . О 01:42 год 07.11.2025 на підставі добровільної письмової згоди власника господарства АДРЕСА_1 , на території якого знаходилась сумка та письмової згоди ОСОБА_4 , було оглянуто вміст сумки ОСОБА_4 та вилучено: згорток з речовиною, обгорнутий ізолентою жовтого кольору; згорток з речовиною обгорнутий ізолентою білого кольору; фрагменти скла (яке зі слів ОСОБА_4 є розбитою скляною колбою, котру він використовував для вживання наркотичних засобів та мобільний телефон realmi модель RMX 5303.

Вказані речі були вилучені працівниками поліції та визнані речовими доказами.

Прокурор у своєму клопотанні вказав, що вилучена речовина, фрагменти пристрою для її вживання та мобільний телефон визнані речовим доказом, що потребують подальшого направлення до експертних установ для проведення подальших досліджень та проведення слідчих дій.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання без його участі, зазначивши, що клопотання підтримує та просить його задовольнити.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву, у якій вказав, що розгляд клопотання просить проводити без його участі. При ухваленні рішення покладається на розсуд суду.

Слідчий суддя у відповідності до положень ч. 1 ст. 172 КПК України вважає можливим розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явилися.

Відповідно до положень частини 4 статті 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши зміст поданого клопотання, наведені у ньому доводи та надані прокурором докази на його обгрунтування, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Встановлено, що підрозділом дізнання ВП № 3 Полтавського РУП ГУНП України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000113 від 07.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

О 01:42 год 07.11.2025 на підставі добровільної письмової згоди власника господарства АДРЕСА_1 , на території якого знаходилась сумка та письмової згоди ОСОБА_4 , було оглянуто вміст сумки ОСОБА_4 та вилучено: згортки з речовиною, фрагменти скла та мобільний телефон realmi модель RMX 5303.

На підставі проведеного огляду було складено протокол огляду місця події від 07.11.2025. В ході огляду було вилучено згортки циліндричної форми, скло та мобільний телефон, який належить ОСОБА_4 .

Постановою дізнавача від 07.11.2025 вилучені речі визнано речовими доказами.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

А саме, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За змістом положень ч. 1 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і як слідує з ч. 3 цієї ж статті у такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що тимчасово вилучені речі, що зазначені у клопотанні прокурора, є речовими доказами у кримінальному провадженні, які могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження і відповідають критеріям, встановленим у ст. 98 КПК України.

Невжиття заходів щодо накладення арешту на ці матеріальні об`єкти може призвести до їх приховування, пошкодження, втрати, знищення або перетворення, і тим самим знищення слідів та доказів кримінального правопорушення, що може перешкодити проведенню необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні.

У зв`язку з наведеним та з метою забезпечення збереження речових доказів, вказані у клопотанні прокурора речі підлягають арешту, а клопотання задоволенню.

При цьому, слід зауважити, що при вирішенні питання про арешт майна слідчим суддею, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України враховано наявність правової підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказів у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для його власників.

Крім того, при постановленні ухвали слідчим суддею враховано загальні засади застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Так, на переконання слідчого судді прокурором доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора та може бути виконане завдання, для виконання якого прокурор звернувся із клопотанням.

При цьому, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, оцінивши потреби досудового розслідування, дійшов висновку про неможливість без застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження встановити обставини вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні.

Водночас, слід зауважити, що доказів на спростування вказаних висновків слідчого судді матеріали клопотання не містять.

Між тим, відповідно до положень статті 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Враховуючи викладене вище, а також з огляду на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб, з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку щодо необхідності накладення арешту на вказані у клопотанні речі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 36, 64-2, 98, 117, 131, 132, 170-173 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурра Новосанжарського відділу Решетилівської окружної прокуратури в Полтавській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2025 за № 0000113 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучені у ОСОБА_4 речі, а саме:

- згорток з речовиною, обгорнутий ізолентою жовтого кольору, який поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» PSP 1103947;

-згорток з речовиною, обгорнутий ізолентою білого кольору, який поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» PSP 1103948;

-фрагменти скла, які поміщено до паперового конверту Національна поліція України»;

- мобільний телефон realmi модель RMX 5303, який поміщено до спец. пакету «Національна поліція України» RIC 2128789, з позбавленням права відчуження, розпоряджання та користування, що буде зберігатися в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, за адресою: Полтавська область, Полтавський район, селище Нові Санжари, площа Перемоги, 1, до вирішення питання про долю речових доказів у порядку ст. 100 КПК України та до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також особам, щодо майна яких вирішувалося питання про арешт.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково під час досудового розслідування слідчому судді, а під час судового провадження - суду.

Роз`яснити, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Новосанжарського

районного суду Полтавської області ОСОБА_1