Провадження № 1-кс/643/6142/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року слідчий суддя Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що в матеріалах цього кримінального провадження знаходиться постанова слідчого ОСОБА_4 від 06.04.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні, яку він своєчасно оскаржити не міг, позаяк був позбавлений можливості, адже тривав тривалий процес оскарження численних постанов про закриття цього кримінального провадження. 23.09.2025 він на адресу прокурора направив заяву, у якій просив визнати його потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України, на що 13.10.2025 остання своїм листом повідомила його, що він має статус заявника. 06.04.2020 слідчий ОСОБА_4 не провівши жодних слідчих та процесуальних дій, спрямованих на встановлення істини у справі, винісл постанову про відмову у визнанні його потерпілим у цьому кримінальному провадженні. Вважає, підстави, з яких слідчим відмовлено у визнанні його потерпілим, суперечать положенням КПК України, а саме ч.5 ст.55 КПК України. При винесенні вказаної постанови слідчим не вказано, які саме дії проведено по встановленню факту не заподіяння шкоди, завданої йому кримінальним правопорушенням. У зв`язку з чим, звернувся до слідчого судді із скаргою у якій просив, скасувати постанову слідчого від 06.04.2020 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України, а також розгляд скарги просив проводити за його відсутністю.

До початку судового засідання слідчий на вимогу суду надав матеріали кримінального провадження №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України, а також письмові пояснення, у яких зазначив наступне. У провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві перебувають матеріали досудового розслідування, відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001224 від 03.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, розпочате на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2018 y справі № 757/35316/17-к за фактом неправомірних дій окремих працівників прокуратури Харківської області, а саме слідчого прокуратури Харківської області Корбань та процесуального керівника Сороки. В ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим від 06.04.2020, у зв`язку з відсутністю підстав. Обґрунтовуючи своє рішення з посиланням на норми чинного кримінального процесуального законодавства України, слідчий враховав відсутність будь-яких доказів спричинення заявнику шкоди, оскільки фактичні відомості про саме кримінальне правопорушення невідомі, що спростовує факт наявності будь-якої спричиненої ОСОБА_3 шкоди. Так, із матеріалів кримінального провадження не вбачається, що заявнику взагалі заподіяно будь-яку шкоду, одночасно, останній не реалізує повноваження, передбачені п.2 ч.2 ст.60 КПК України, та не подає на підтвердження своєї заяви речі і документи, у тому числі ті, що обґрунтовують заподіяну шкоду, намірів та спроб реалізувати вказане право заявник також не виказував. Сам факт звернення ОСОБА_5 з заявами до правоохоронних органів чи до суду не може свідчити про реальне порушення його прав. При цьому, на переконання органу розслідування, звернення останнього до правоохоронних органів з заявами про злочини, клопотаннями у порядку ст.ст.55, 220 КПК України, є частиною стратегії його захисту у кримінальному провадженні за обвинуваченням у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України. Мотивами прийняття рішення про відмову у наданні ОСОБА_5 процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні є недоведеність, враховуючи принципову бездіяльність заявника з реалізації повноважень, передбачених ст.60 КПК України, а також, незважаючи на вжиті органом розслідування заходи, факту спричинення діями співробітників правоохоронних органів чи прокуратури, заявнику будь-якої шкоди, що обґрунтовано вище. Правовою підставою прийняття рішення про відмову у наданні ОСОБА_5 процесуального статусу потерпілого у кримінальному провадженні є приписи ч.5 ст.55 КПК України, відповідно до яких за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. У зв`язку з вищевикладеним, просить у задоволенні скарги відмовити в повному обсязі. Разом з цим, розгляд скарги просить проводити без його участі.

Слідчий суддя, дослідивши скаргу з додатками, матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001224 від 03.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 12.04.2018 y справі № 757/35316/17-к за скаргою ОСОБА_3 від 23.08.2017 щодо неправомірних дій окремих працівників правоохоронних органів.

02.04.2020 ОСОБА_3 звернувся до слідчого із клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019, що підтверджується відповідним клопотанням, наявним в матеріалах кримінального провадження.

Постановою про відмову у визнанні потерпілим від 06.04.2020 слідчий Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про визнання його потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, направлення доручення оперативному підрозділу про його допит у якості потерпілого у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України відмовлено.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтаві від 07.08.2020, справа №554/10895/19, провадження №1-кс/554/7324/2020, у задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 06.04.2020 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду від 11.11.2020 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 08.08.2020 закрито.

Таким чином, ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтаві від 07.08.2020, справа №554/10895/19, провадження №1-кс/554/7324/2020, є діючою.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий зобов`язаний винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, а не постанову про відмову у залученні потерпілого.

З врахуванням викладеного, оскарження ОСОБА_3 рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим, викладене у постанові від 06.04.2020, є безпідставним, неспроможним та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки вже було предметом розгляду слідчим суддею в порядку ст.303 КПК України.

Завданням слідчого судді, відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (див. постанову ВПВС від 04 квітня 2019 року у провадженні № 11-945сап18).

Відповідно до ст.307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, окрім іншого, про відмову у задоволенні скарги.

За таких обставини, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, які йому відомі, на час розгляду скарги, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку вважає, що скарга не підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення слідчого Першого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0001224 від 03.12.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1