УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

м. Київ

справа № 991/10365/24

провадження № 51 - 2059 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою Вищого антикорупційного суду від 22 вересня 2025 року задоволено клопотання прокурора про покладення на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), разом із застосованим запобіжним заходом у вигляді застави.

Не погодившись з вищевказаним судовим рішенням ОСОБА_4 звернувся до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2025 року відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на зазначену ухвалу Вищого антикорупційного суду.

До Верховного Суду надійшла касаційна скарга обвинуваченого ОСОБА_4 , у якій він просить скасувати вищезгадану ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу та копію судового рішення, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Положеннями ч. 1 ст. 392 КПК визначений перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку. Передбачено право на апеляційне оскарження судових рішень, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 2 ст. 392 КПК містить обмеження на апеляційне оскарження ухвал суду першої інстанції, відповідно до яких, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 цієї статті.

Так, зі змісту оскаржуваної ухвали від 02 жовтня 2025 року вбачається, що Вищий антикорупційний суд задовольнив клопотання прокурора та поклав на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, разом із застосованим запобіжним заходом у вигляді застави.

Перевіривши апеляційну скаргу обвинуваченого на відповідність вимогам ч. 4 ст. 399 КПК, суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, дійшов висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження, оскільки оскаржуване ним рішення згідно з положеннями ст. 392 КПК не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Колегія суддів касаційного суду погоджується з таким висновком судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду, у зв`язку з чим не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та вважає, що у відкритті провадження за касаційною скаргою обвинуваченого слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Верховний Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу судді Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 02 жовтня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_5 ОСОБА_2 ОСОБА_3