Справа № 274/6095/25
Провадження № 1-кп/0274/840/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року місто Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.07.2025 за № 0000753, щодо:

ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердичеві, є громадянкою України, здобула середню освіту, розлучена, має на утримані двох малолітніх дітей, непрацевлаштована, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України є такою, що не має судимості,

про обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

19.07.2025 приблизно о 17 год. у ОСОБА_4 , яка перебувала за адресою: АДРЕСА_3 , маючи у тимчасовому користуванні банківську карту AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 рахунок НОМЕР_2 , яку їй надав ОСОБА_5 , виник умисел на таємне викрадення чужого майна, належного останньому.

Цього ж дня, реалізуючи свій злочинний умисел, у період дії воєнного стану, запровадженого на території України 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, дія якого була неодноразово продовжена, востаннє Указом Президента України від 14.07.2025 № 478/2025, в період часу з 17 год. 27 хв. по 17 год. 29 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що по АДРЕСА_4 , використовуючи вказану вище банківську карту ОСОБА_5 , умисно та з корисливих мотивів, таємно викрала грошові кошти на загальну суму 605 грн. шляхом грошового розрахунку за товар.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, цього ж дня, приблизно о 17 год. 50 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Бердичеві на площі Привокзальній, передала ОСОБА_6 , якому не було відомо про злочинні дії останньої, вказану вище банківську карту ОСОБА_5 , та повідомивши пін-код від карти, попрохала останнього зняти грошові кошти.

Так, 19.07.2025 о 17 год. 54 хв. ОСОБА_6 , використовуючи банківську карту ОСОБА_5 , зняв у банкоматі № 6996177, що розташований в м. Бердичеві на Привокзальній площі, 1а, грошові кошти в розмірі 20 000 грн., та о 17 год. 58 хв. в банкоматі № CAZH9948, що розташований в м. Бердичеві по вул. Європейській, 132, грошові кошти в розмірі 13 000 грн., які в подальшому разом із банківською картою ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 , якими вона розпорядилася на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, таємно викрала з банківської карти AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти, належні ОСОБА_5 , чим заподіяла останньому матеріальної шкоди на загальну суму 33 605 грн.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнається винуватою, передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого їй злочину визнала повністю, підтвердила фактичні обставини вчиненого нею діяння, викладені у обвинувальному акті. Дала показання про те, що 19.07.2025 приблизно о 17 год. під час спільного застілля отримала від ОСОБА_5 його банківську картку, якою згодом без його відома скористалася. Грошові кошти витратила на власні потреби. Запевнила, що має бажання повернути вкрадене й задля цього влаштовується на роботу. Заявила, що кається у скоєному.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їхньої позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За клопотанням прокурора та зі згоди обвинуваченої, суд визнав недоцільним дослідження усіх доказів кримінального провадження, та обмежився допитом обвинуваченої, дослідженням документів, які характеризують особу обвинуваченої, а також які необхідні для вирішення питань щодо речових доказів. Учасникам судового провадження було роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ними не оспорювалися. При цьому суд переконався, що сторони правильно розуміють зміст цих обставин. Сумнівів у добровільності їх позиції у суду не було.

Аналізуючи обвинувальний акт та показання обвинуваченої, суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, обвинувачена надала правдиві показання стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, які повністю узгоджуються зі встановленими судом фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті.

Враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 своїми протиправними та винними діями скоїла, при встановлених у суді обставинах, суспільно небезпечне діяння, яке містить склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 12 КК України, є тяжким умисним злочином.

Обвинувачена ОСОБА_4 : раніше двічі притягувалася до кримінальної відповідальності, однак відповідно до ст. 89 КК України є такою, що не має судимості; вона є: непрацевлаштована, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей. За місцем проживання обвинувачена характеризується посередньо, схильна до зловживання спиртними напоями, офіційних доходів не має; за психіатричною допомогою до лікаря-психіатра не зверталася, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи, особу обвинуваченої, суд призначає ОСОБА_4 покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів, у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, яка передбачає безальтернативний вид покарання - позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Призначаючи обвинуваченій покарання у виді позбавлення волі, суд визначає мінімальний розмір такого покарання, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, строком 5 років, при цьому враховуючи обставини події та посткримінальну поведінку обвинуваченої, а саме: беззастережне визнання нею своєї вини; надання зізнавальних показань; не заперечення проти дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, окрім передбачених цією правовою нормою виключень, при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі № 302/904/16-к (провадження № 51-966 км 18), загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в межах якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо призначено покарання певного виду і розміру, враховано тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, і всі ці дані у сукупності спонукають до висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Враховуючи особу обвинуваченої, яка вважається несудимою, є непрацевлаштованою, має на утриманні двох малолітніх дітей, щиро розкаялася, а також зважаючи на висловлену в судових дебатах позицію прокурора про можливість виправлення обвинуваченої без відбування покарання, суд вважає за можливе звільнити обвинувачену від відбування основного покарання з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України.

На переконання суду обраний захід примусу зможе забезпечити досягнення мети покарання і буде відповідати загальним засадам призначення покарання, є необхідним для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як нею так і іншими особами.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано. Потерпілий має право звернення з таким позовом про відшкодування завданої шкоди в порядку цивільного судочинства.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні, заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не застосовувалися.

Підстав для обрання запобіжного заходу щодо обвинуваченої, зважаючи на відсутність клопотань з цього приводу, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо вона протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо обвинуваченої ОСОБА_4 не обирати.

Речові докази у кримінальному провадженні після набрання вироком законної сили, а саме:

- виписку по рахунку платника НОМЕР_2 за 19.07.2025, фотографії із банкомату CAZH9948, на оптичному диску з підписом «13760586-ВБ від 12.08.2025 ПриватБанк», - залишити на зберіганні при матеріалах провадження в Бердичівській окружній прокуратурі;

- білу футболку із надписами на англійській мові, спортивні чорні штани із білими полосами, належні ОСОБА_6 , які передані на зберігання до камери речових доказів Бердичівського РВП, - повернути ОСОБА_6 .

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1