Справа № 159/6654/25 Провадження №11-сс/802/634/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою скаржника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2025 року до суду надійшла скарга ОСОБА_7 , в якій він просить зобов`язати посадову особу Ковельської окружної прокуратури. В обґрунтування скарги посилається на те, що 04.09.2025р. він повідомив на т102 про обман покупця та з приводу погроз фізичною розправою, по приїзду працівники поліції скаржника затримали та завдали йому тілесних ушкоджень, про що він повідомив прокурора ОСОБА_8 . Проте прокурор до теперішнього часу не розпочав кримінальне провадження.

В судовому засіданні 20.10.2025 року ОСОБА_7 уточнив свої вимоги за скаргою, вказав, що питання, щодо внесення відомостей в ЄРДР щодо повідомлення з приводу обману покупця та погроз фізичною розправою не є предметом його скарги. Предметом його скарги є усне повідомлення прокурору ОСОБА_9 при його допиті під час затримання про незаконність дій працівників поліції. В подальшому попросив оголосити перерву у розгляді скарги для отримання правничої допомоги. Після оголошення перерви у судове засідання не з`явився, надав заяву із проханням здійснити розгляд скарги без його участі.

Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 рокув задоволенні вищевказаної скарги ОСОБА_7 відмовлено з посиланням на те, що бездіяльність прокурора Ковельської окружної прокуратури встановлено не було. Зокрема, письмових звернень від ОСОБА_7 не було, а відібране прокурором ОСОБА_9 05.09.2025 року пояснення яке є письмовим не вбачає імперативного звернення ОСОБА_7 до прокурора з повідомленням про кримінальне правопорушення, тобто зміст відібраних прокурором пояснень не містить вимог скаржника до прокурора про внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою подією. ОСОБА_7 лише пояснює обставини свого затримання. В цих поясненнях ОСОБА_7 власноруч зазначив, що з його слів надруковано вірно і ним прочитано, про що поставив підпис. Вказане свідчить, що обставини на які посилається скаржник перевіряються не за заявою (повідомленням) ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, а за повідомленням ІТТ №2. Скаржником не доведено обставин набуття статусу заявника відповідно до ст. 60 КПК України до прокурора ОСОБА_9 в межах поданої скарги.

Не погоджуючись із таким судовим рішенням скаржник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на його незаконність просить скасувати та постановити нове, яким задовольнити його скаргу.

Окрім того, в поданій апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження.

Скаржник ОСОБА_7 повідомлявся належним чином про час та місце апеляційного розгляду у відповідностіі до положень КПК України. Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник ОСОБА_7 просить проводити розгляд скарги без його участі.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який проти апеляції заперечив, оскільки вважає її безпідставною, перевіривши матеріали провадження за доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Перш за все, враховуючи доводи апелянта та матеріали справи, колегія суддів вважає, що йому слід поновити строк на апеляційне оскарження судового рішення, оскільки він пропущений з поважних на те причин.

Положеннями ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантується право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Як свідчить практика ЄСПЛ, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченим нормами КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Пунктом 1.2 розділу ІІ Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Аналіз положень статей 214, 303 КПК України свідчить про те, що предметом судового контролю слідчого судді може бути бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто саме заява чи повідомлення про кримінальне правопорушення є передумовою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР та для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Так розглядаючи скаргу, слідчий суддя вірно встановив фактичні обставини провадження, зазначив положення кримінального процесуального закону, якими слід керуватися при розгляді скарги та прийшов до вірного висновку про необхідність відмови у задоволенні скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що письмове пояснення, яке відібрано прокурором ОСОБА_9 05.09.2025 року не вбачає імперативного звернення ОСОБА_7 до прокурора з повідомленням про кримінальне правопорушення, тобто зміст відібраних прокурором пояснень не містить вимог скаржника до прокурора про внесення відомостей до ЄРДР за будь-якою подією. Більше того, обставини на які посилається скаржник перевіряються не за заявою (повідомленням) ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення, а за повідомленням ІТТ №2. Скаржником не доведено обставин набуття статусу заявника відповідно до ст. 60 КПК України до прокурора ОСОБА_10 в межах поданої скарги. Таким чином, доводи прокурора, що у нього був відсутній обов`язок за ст. 214 КПК внесення відомостей в ЄРДР на підставі письмового пояснення відібраного прокурором ОСОБА_10 05.09.2025 року слушними.

Таким чином, усі доводи апелянта, які викладені в апеляційній скарзі щодо незаконності оскаржуваного судового рішення не заслуговують на увагу суду, оскільки на думку апеляційного суду фактично зводяться до довільної та суперечливої інтерпретації дійсних обставин справи та відповідних норм чинного законодавства і жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом.

Апеляційний суд не вбачає будь-яких порушень норм кримінально-процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

А тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді, - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити скаржнику ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу скаржника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 29 жовтня 2025 року, якою відмовлено в задоволенні скарги - скаржника ОСОБА_7 на бездіяльність прокурора Ковельської окружної прокуратури щодо невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді