Справа № 638/2579/13-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

01 березня 2013 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

Слідчого судді: Шишкіна О.В.,

секретаря: Підлипенського Д.В.,

за участю прокурора: Хряпинского А.П.,

розглянувши клопотання сторони кримінального провадження старшого слідчого СВ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області Петренко О.О. про арешт майна, -

встановив:

СВ Дзержинського районного відділу Харківського міського Управління Головного Управління міністерства внутрішніх справ України в Харківській області проводиться розслідування за заявою ОСОБА_1 , в якій вона просить провести перевірку за фактом шахрайських дій відносно квартири АДРЕСА_1 , та в якій раніше мешкав її чоловік ОСОБА_2 . В своїй заяві ОСОБА_1 вказує на те, що в договорі купівлі - продажу вказаної квартири, який складено 23.10.2009 року підпис від імені її чоловіка виконано не ним.

Допитана в якості потерпілої ОСОБА_1 , в своїх свідченнях вказує на те, що згідно договору дарування після смерті батька її чоловіка ОСОБА_3 дана квартира АДРЕСА_1 перейшла у власність до останнього. Приблизно у вересні 2009 року від свого чоловіка вона дізналася про те, що він загубив документи на квартиру АДРЕСА_1 , пояснивши, що йому запропонували надати допомогу в погашенні боргів за комунальні послуги по даній квартирі, для чого потрібно було привести оригінали документів на дану квартиру, разом з технічним паспортом. Коли він їхав назад, то в приватній машині залишив свою сумку з документами. Надалі чоловік звернувся в міліцію, з метою подальшого відновлення документів на дану квартиру. В листопаді 2009 року на чоловіка було скоєно напад, в ході якого у нього були викрадені його речі. Після виписки чоловіка з лікарні,в листопаді 2009 року, вона запропонувала чоловікові надати допомогу у відновленні всіх документів по даній квартири. Від нотаріуса 02.12.2009 року вони взнали про те, що дана квартира продана 23.10.2009 року та операція була оформлена певним нотаріусом Харченко Л.Л., але відомості про покупця були відсутні. 3 або 4 грудня на адресу по вул. Єсеніна на ім`я її чоловіка поштою прийшло заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова з якого вони дізналися про те, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом про виселення чоловіка і примусової його виписки. 7 грудня 2009 року вони поїхали до нотаріуса Харченко Л.Л., де дізналася про те, що покупцем їх квартири є гр-н ОСОБА_4 , 1987 р.н., а в договорі купівлі-продажу підпис від імені її чоловіка поставлена ??не їм, а взагалі незрозуміло ким. 08.12.2009 року її чоловік звернувся із заявою в прокуратуру Дзержинського району, в Дзержинський суд, в Дзержинський РВ і в БТІ, з проханням накласти арешт на дану квартиру, щоб в подальшому вона не була перепродана декілька разів. 08.12.2009 року заяву чоловіка було зареєстровано, а вже 15.12.2009 року чоловік отримав постанову про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом шахрайського заволодіння нашою квартирою. Після отримання заочного рішення чоловік за допомогою довіреної особи звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про скасування заочно рішення по якому він повинен був звільнити свою квартиру. Це рішення було 01.03.2010 року. Ще до розгляду заяви в суді, приблизно 20-22 січня 2010 їй подзвонив чоловік і повідомив про те, що двері в їх квартири намагаються поміняти і поставити нові, а по квартирі ходить якийсь мужик, який показав свій паспорт і представився власником нашої квартири, як ОСОБА_4 , при цьому як пояснив її чоловік, він в ньому не дізнався господаря цієї квартири. Після виклику робітників міліції двері не були поміняні і чоловік продовжував проживати в даній квартирі, хоча за даним фактом чоловік знову подав заяву до міліції і на цей період на квартиру вже було накладено арешт, на їх же заявою. Після 22.01.2010 року сам ОСОБА_4 ніяких дій на відстоювання своїх прав, якщо б він дійсно уклав на законних підставах договір купівлі-продажу їх квартири, не відстоював і ніяких більше позовів до суду не подавав. Її чоловік продовжував проживати. 22.08.2012 року чоловіка вона бачила і розповів він розповів про те, що коли йшов до себе додому на квартиру по АДРЕСА_2 , в перших числах серпня 2012 року, то його зустріли двоє молодих хлопців, які пояснили, що один з них вже купив його квартиру і запропонував йому 4000 доларів США, щоб він висилився з квартири і більше не звертався в правоохоронні органи із заявами, так було ще раз, та чоловік пояснив, що він упевнений в тому, що справедливість переможе і квартира повернеться йому. Це був останній раз, а саме 22.08.2012 року, коли вона бачила чоловіка живим. 25.08.2012 року їй повідомили, що квартира в який мешкав чоловік згоріла, а її чоловік загинув. Вона стала займатися похоронами чоловіка, а квартира була опечатана. Двічі сусіди їй повідомляли про те, що двері квартири розпечатані, та після приїзду працівників міліції їх знову опечатували. Надалі вона дізналася про те, що якимось чином ОСОБА_5 замінив двері, поставив броньовані, замінив вікна і зробив ремонт.

Згідно витягів з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 зареєстрована згідно договору купівлі-продажу від 23.10.2009 року за громадянином ОСОБА_4 , але в той же час дружиною покійного ОСОБА_2 ОСОБА_1 розпочато процедура прийняття спадщини.

За даним фактом 05 лютого 2013 року було розпочато досудове розслідування за номером кримінального провадження 0000822, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

В матеріалах кримінального провадження маються копії документів, а саме договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири, який зареєстровано в реєстрі за № 1523 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харченко Л.Л. від 23 жовтня 2009 року, та в якому прізвище ОСОБА_6 вказано з помилкою « ОСОБА_7 », що ставить під сумнів законність вказаного документу, а також проведення самої угоди купівлі-продажу.

В ході проведення досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню від потерпілої ОСОБА_1 надійшло клопотання про накладання арешту на майна, а саме на житлові приміщення квартири АДРЕСА_1 .

В зв`язку з вищевказаним слідчий суддя вважає доцільним накласти арешт на житлові приміщення квартири АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди, стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження. Незастосування цього заходу зумовить труднощі чи неможливість виконання рішень суду в частині забезпечення цивільного позову чи перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути відчужене чи пошкоджене шляхом знищення, або реконструювання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 171 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Накласти арешт на житлові приміщення квартири АДРЕСА_1 .

У разі невиконання ухвали про тимчасовий доступ до речей, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, якій надано право на доступ до речей на підставі ухвали, має право постановити ухвалу про дозвіл на проведення обшуку згідно з нормами КПК України з метою відшукання та вилучення зазначених речей.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту оголошення.

Слідчий суддя: