Справа № 204/9865/25
Провадження № 1-кс/204/2717/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року слідчий суддя Чечелівський районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000562 від 01.11.2023 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000562 від 01.11.2023 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному упровадженні № 0000562, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 01.11.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, КК України. Постановою заступника начальника начальника слідчого управління ГУНП в Дніпропетровській області від з метою швидкого та повного досудового розслідування кримінального провадження № 0000562 створено групу слідчих, до складу якої включено слідчих СУ ГУНП в Дніпропетровській області. Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Дніпропетровської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням встановлено, що директор Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради ОСОБА_5 , директор ТОВ «ВЕЛЕС БУД ДНІПРО» ОСОБА_6 та директор ТОВ «Будекопарк» ОСОБА_7 , які діючи за попередньою змовою групою осіб, із корисливих мотивів, зловживаючи своїм службовим становищем, шляхом складання та видачі 19.11.2024 завідомо неправдивих документів, а саме: акту №1 приймання виконаних будівельних робіт за 2024 року та з додатками по договору про надання послуг №18/06-1 від 18.06.2024 (Предмет договору: Послуг з благоустрою населених пунктів-Поточний ремонт зливного колектору по вул. Князя Володимира Великого, на ділянці від буд.7 до буд. 2-Б, та по вул. Європейській, на ділянці від буд. 15 до буд. 13-А у м. Дніпрі), актів надання послуг №209 від 30.08.2024 та №252 від 21.10.2024 до договору № 59.07.24-1 про надання послуг з прийому відходів від 30.07.2024 з додатками та інших, розтратили бюджетні кошти на загальну суму 1 543 238,07 грн., чим спричинили територіальній громаді міста Дніпра матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. 17.09.2025 в рамках кримінального провадження №0000562 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у с. Байрак Липоводолинського району Сумської області, громадянину України, працює на посаді директора Департаменту благоустрою та інфраструктури Дніпровської міської ради, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Частиною 5 ст.191 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , передбачено обов`язкове додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Арештом майна, згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може визначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально0провового характеру у виді конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Досудовим розслідуванням встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є власником наступного майна: земельна ділянка площею 550 кв.м, кадастровий номер :01:134:0094, реєстраційний номер об`єкта 14; частки квартири

АДРЕСА_3 ; транспортний засіб KIA CERATO, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_2 . Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді, згідно ч. 2 ст. 132 КПК України, подається до місцевого загального суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна. Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання та запобіганню можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження, вважаю за необхідне накласти арешт шляхом заборони розпоряджатися та відчужувати майно, що належить на праві приватної власності підозрюваному в кримінальному провадженні №0000562 ОСОБА_5 . На підставі викладеного, слідчий звертається до суду з даним клопотанням про арешт майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав та просив задовольнити.

Вважаю за можливе розглянути дане клопотання на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з неявкою учасників судового провадження у судове засідання, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалося, що відповідає положенням ст. 107 КПК України.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст. 4 Конвенції Ради Європи «Про відмивання, виявлення, вилучення і конфіскацію доходів, одержаних злочинним шляхом, та про фінансування тероризму» (ратифіковану Законом України N 2698-VI від 17.11.2010) - «слідчі і тимчасові заходи» - Кожна Сторона зобов`язана вжити такі заходи, які можуть знадобитися для можливості її здатності швидко визначити, виявити, заблокувати або заарештувати майно, яке підлягає конфіскації для того, щоб, зокрема, сприяти здійсненню конфіскації надалі.

Згідно зі ст. 5 даної Конвенції, держава Україна зобов`язана вжити заходів, які можуть знадобитися для того, щоб забезпечити застосування заходів щодо блокування, арешту та конфіскації також до:a) майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи; b) майна, отриманого із законних джерел, якщо до нього було повністю або частково приєднані доходи, отримані злочинним шляхом; c) прибутку або інших вигод, отриманих від доходів, від майна, в яке були перетворені або конвертовані доходи, отримані злочинним шляхом, або від майна, до якого залучені доходи, отримані злочинним шляхом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.

Відповідно до ч.5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим відділом ВП № 3 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному упровадженні № 0000562, відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 01.11.2023, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, КК України.

17.09.2025 року в рамках кримінального провадження №0000562 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.191, ч.2 ст.28, ч.1 ст.366 КК України. Відповідно до санкції ч. 5 ст. 191 КК України, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Підозрюваний ОСОБА_5 є власником наступного майна: земельна ділянка площею 550 кв.м, кадастровий номер :01:134:0094, реєстраційний номер об`єкта 14; частки квартири АДРЕСА_3 ; транспортний засіб KIA CERATO, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_2 .

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.3 ч.2 ст.170 КПК України конфіскація майна як виду покарання.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, у зв`язку з чим, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-171,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, в рамках кримінального провадження № 0000562 від 01.11.2023 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: земельна ділянка площею 550 кв.м, кадастровий номер :01:134:0094, реєстраційний номер об`єкта 14; частки квартири

АДРЕСА_3 ; транспортний засіб KIA CERATO, 2008 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN (номер кузова): НОМЕР_2 , шляхом накладення заборони відчуження та розпорядження зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим та прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1