Справа № 203/6650/25
Провадження № 1-кс/0203/4697/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0003304 від 26.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0003304.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 21.10.2025 на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13.10.2025 у справі №203/6650/25 було проведено обшук гаражного приміщення № НОМЕР_1 за географічними координатами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у Гаражному кооперативі «Турист», що розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, 12, яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Під час проведеного обшуку було вилучено комп`ютерну техніку (за визначеним переліком), металеві блоки, схожі на блоки живлення (за визначеним переліком), предмет, схожий на кастет, які постановою від 22.10.2025 визнані речовими доказами у кримінальному провадженні. Слідчий зазначає, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тому просить накласти на нього арешт на підставі п.1 ч.2 ст. 170 КПК України.

Слідчий, прокурор, власник майна у судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Матеріалами клопотання підтверджується, що у провадженні СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 26.09.2024 перебуває кримінальне провадження №0003304 від 26.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч.3 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 13.10.2025 у справі №203/6650/25 було надано дозвіл на проведення обшуку гаражного приміщення № НОМЕР_1 за географічними координатами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у Гаражному кооперативі «Турист», що розташований за адресою: місто Дніпро, вулиця Автотранспортна, 12, яким фактично користується ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою виявлення (відшукання) та подальшого вилучення наркотичних засобів, психотропних речовин; мобільних телефонів, сім карток, грошових коштів, отриманих від збуту наркотичних засобів, психотропних речовин.

21.10.2025 на підставі цієї ухвали було проведено обшук зазначеного гаражного приміщення, під час якого вилучено майно, зазначене вище, за визначеним переліком.

Постановою слідчого від 22.10.2025 зазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначив, що вилучене майно має значення для кримінального провадження і визнано речовим доказом.

Відповідно до частин 1, 2 статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Слідчим не доведено, що вилучене майно відповідає ознакам, визначеним ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України. При цьому слідчий суддя враховує, що згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0003304 від 26.09.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складений та проголошений 03.11.2025 о 17.20 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1