Дата документу 06.01.2026
Справа № 334/5699/24
Провадження № 1-кп/334/211/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Дніпровського районного суду м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спеціального судового провадження (in absentia) кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Якимівка Якимівського району Запорізької області, громадянина України, який перебував на посаді поліцейського-водія відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 (т.1, а.с. 139) раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, -

за участі: прокурора ОСОБА_7 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , -

встановила:

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил рф було тимчасово окуповано Мелітопольський район та його територіальні громади, а також частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Запорізької області, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами, представниками рф з числа своїх громадян та місцевого населення Запорізької області були сформовані підрозділи силового блоку, які вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України.

У свою чергу, ОСОБА_5 будучи громадянином України, перебуваючи на посаді поліцейського-водія відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань і життєвого досвіду для розуміння факту захоплення та подальшого утримання рф території смт. Якимівки Мелітопольського району Запорізької області та інших населених пунктів Запорізької області, усвідомлення проведення активної підривної діяльності проти України представниками спецслужб, правоохоронних та інших органів державної влади рф, бажаючи допомогти окупаційній адміністрації рф та зробити свій особистий внесок для утворення та функціонування на території Запорізької області та, зокрема, смт. Якимівки, Мелітопольського району системи органів державної влади рф, у тому числі правоохоронної, з метою становлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, в період часу приблизно з 08 квітня 2022 року до 22 квітня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.

Після цього ОСОБА_5 , з власної ініціативи добровільно розпочав «службу» в підпорядкуванні окупаційної влади рф, а саме у незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території смт. Якимівка, Мелітопольського району Запорізької області, а також виконував вказівки і розпорядження керівників окупаційної адміністрації рф, здійснював чергування у складі вказаного незаконно створеного правоохоронного органу, виконував завдання незаконної влади з патрулювання на території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, незаконно зупиняв транспортні засоби з метою перевірки документів на території смт. Якимівка Мелітопольського району Запорізької області, усвідомлюючи, що в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вказане шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, тобто державну зраду та почав проходи службу в незаконно створеному окупаційною владою «правоохоронному органі».

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 111 КК України, як державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого ОСОБА_5 (in absentia), який показань суду не надавав та будь-яких клопотань від останнього на адресу суду не надходило.

Водночас, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника адвоката ОСОБА_8 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правової допомоги на підставі Доручення від 18.06.2024 № 003-280002183.

Повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_5 , а також інформацію про винесення процесуальних документів у даному кримінальному провадженні надсилались та публікувались відповідно до вимог ст. 135, 323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , належним чином повідомленого про проведення відносно нього досудового розслідування та здійснення судового розгляду, від користування своїм правом предстати перед судом та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчить про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

В той же час, ухилення обвинуваченого ОСОБА_5 від правосуддя, суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і з`ясувати у нього правову позицію щодо пред`явленого обвинувачення. Водночас, захисник належним чином приймав участь у реалізації права на захист обвинуваченого під час судового розгляду та висловив свою позицію з приводу недоведеності вини останнього у вчиненні інкримінованого злочину; недоведеності стороною обвинувачення добровільності зайняття посади, як і самого зайняття посади та необхідності постановлення виправдувального вироку у даному кримінальному провадженні.

Судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку Російської Федерації частини території України (у т.ч. смт. Якимівки Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил Російської Федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку Російської Федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, повністю підтверджується наступними доказами.

Згідно витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню № 0000013 від 16.04.2022 внесено відомості до ЄРДР за фактом можливої причетності до державної зради в умовах воєнного стану працівників Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та інших, які вчиняють діяння на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану та розпочато проведення досудового розслідування за правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 28, ч.2 ст. 111 КК України (т.1, а.с.183-191).

Зі змісту повідомлення начальника Департаменту контррозвідувального захисту інтересів держави у сфері інформаційної безпеки СБУ № 6240 від 05.08.2022 року слідує, що після початку збройної агресії військами рф та окупації населених пунктів, де розташовані територіальні підрозділи поліції, після фактичного припинення правоохоронної діяльності вказаними підрозділами, деякі співробітники відділу поліцій № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області перейшли на бік ворога та почали здійснювати правоохоронну діяльність в інтересах рф (т. 1, а.с. 203-208).

Відповідно до протоколу (розсекреченого) за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем від 10.11.2022 (т.1, а.с. 220- т.2, а.с. 221), встановлено:

«Ведомость на зароботную плату за апрель 2022 г. Акимовского управления МВД в Запорожской области (т.2, а.с. 102) під номером 206 значиться ОСОБА_5 ППС із заробітною платою 45000,00 руб.

«Список сотрудников МВД в Запорожской области за май 2022 г. Акимовское управление» (т.2, а.с. 95-98) під номером 213 значиться ОСОБА_5 ППС із заробітною платою 45000,00 руб.

Згідно біографічної довідки, послужного списку № 0084686 та наказів № 1 о/с від 07.11.2015, наказу № 540 о/с від 23.05.2022 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , станом на 23.05.2022 має стаж служби в поліції 17 років 02 місяці 15 днів, а з 07.11.2015 року йому присвоєне спеціальне звання - старший сержант поліції (т. 1, а.с. 145, 152-158, 146, 151).

На підставі статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015, 07.11.2015 ОСОБА_5 урочисто присягнув вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини , честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 у Присязі на вірність Українському народові (т.1, а.с. 150).

Наказом по особовому складу від 23.05.2022 року № 540 о/с старшого сержанта поліції ОСОБА_5 , поліцейського-водія відділу поліції № 1 Мелітопольського районного управління поліції, з 23 травня 2022 року звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) (т.1, а.с. 151).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснив суду, що він обіймає посаду начальника відділу поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області та виїхав з ТОТ 04.04.2022. ОСОБА_5 знає з 2010 року як поліцейського-водія відділу поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП. 24.02.2022 року, у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України, весь особовий склад ВП №1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області отримав усний наказ від керівництва ГУНП в Запорізькій області про негайну дислокацію до м. Мелітополя. Наприкінці лютого, приблизно 27-28 лютого 2022 співробітники РВ як залишились, спільної з мисливцями займались охороною громадського порядку. Після того, як в середині березня була дана команда особовому складу виїхати до м. Запоріжжя, більшість співробітників виїхали, а ОСОБА_5 залишився і перейшов на бік ворога, залишившись на посаді водія. Свої дії пояснював тим, що він народився в смт. Якимівка, в нього там господарство та родина. Про те, що ОСОБА_5 пішов на співпрацю з окупантами також відомо зі слів мешканців смт.Якимівка, які залишились на тимчасово окупованій території. Додав, що наказ про необхідність працівникам поліції покинути тимчасово окуповану територію смт. Якимівка та прибути для несення служби до м. Запоріжжя, доводився до відома особового складу, який залишився на тимчасово окупованій території, через групу, яка була створена в телеграм-каналі. ОСОБА_5 вказаний наказ не виконав, залишився на тимчасово окупованій території, погодився на співпрацю з окупаційною владою та добровільно зайняв посаду у незаконно створеному правоохоронному органі, де приблизно з кінця квітня став нести службу на блок постах, виявляв проукраїнські налаштованих громадян, УДБ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що він обіймає посаду заступника начальника відділу поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області, начальник СВ. ОСОБА_5 знає як поліцейського-водія відділу поліції № 1 Мелітопольського РУП ГУНП. Наприкінці лютого-березень 2022 спільно з мисливцями займались охороною громадського порядку в смт. Якимівка, бачив ОСОБА_5 . Після того, як була дана команда особовому складу виїхати до м. Запоріжжя, більшість співробітників виїхали, а ОСОБА_5 залишився. Тих хто залишився збирали представники РФ тп пропонували співпрацю. ОСОБА_5 пішов на співпрацю з окупантами, відомо зі слів мешканців смт.Якимівка.

Свідок ОСОБА_11 , який до тимчасової окупації проживав в смт. Якимівка та був приватним підприємцем у сфері сільського господарства, виїхав з ТОТ 23.09.2022. В судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_5 який до окупації працював водієм у поліції. Після тимчасової окупації, приблизно у квітні він їхав на своєму транспорті та був зупинений ОСОБА_5 на посту, останній був зі зброєю та з шевронами РФ.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 старший інспектор управління захисну майна «Мотор Січ» в смт. Якимівка, виїхав з ТОТ 27.09.2022, пояснив, що знає ОСОБА_5 більше 10 років. Приблизно до 2017 ОСОБА_5 працював в черговій частині відділку поліції, а потім водієм в поліції. Після тимчасової окупації смт. Якимівка декілька разів бачив ОСОБА_5 у райвідділку поліції у чорній форм з написом на спині «полиция» та з шевронами РФ, бачив його у складі патрулів. Також приблизно у травні бачив ОСОБА_5 на блокпосту він перевіряв транспорт, був у формі та зі зброєю АК -47

Свідок ОСОБА_13 заступник голови Кирилівської с/ради, виїхав з ТОТ 24.06.2022, в судовому засіданні пояснив, що знає ОСОБА_5 , як співробітника поліції, водія чергової частини. 24.02.2022 територія Кирилівської с/ради була окупована та було прийнято рішення про залишення на території громади для забезпечення потреб населення у ліках та хлібі, які свідок кожного дня отримував на хлібзаводі в смт. Якимівка та привозив до громади, проїжджаючи два блокпости. Приблизно наприкінці квітня 2022 бачив ОСОБА_5 , на блокпосту, він був у формі та балаклаві з автоматом АК. Зброя російська, такою користувались військовослужбовці ДНР та ФСБ, форма була схожа на форму рос гвардії. Крім того, на початку повномасштабного вторгнення до них до ради приїхали співробітники прикордонного загону та повідомили, що виїжджають до м. Мелітополь, а все майно, яке було на заставі вивезли до Кирилівки. Наприкінці травня до нього приїхали співробітники поліції у формі рф, серед яких був і ОСОБА_5 та пропонували видати майно (мотоцикли та катер), приїздили 4 рази. З 24.05.2022 по 21.06.2022 свідок перебував «на подвалі» в м.Мелітополь.

Оцінюючи показання свідків наданих в судовому засіданні, суд, виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 97 КПК України, показаннями з чужих слів є висловлювання, здійснене в усній, письмовій або іншій формі, щодо певного факту, яке ґрунтується на поясненні іншої особи.

Суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів.

Показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами, відмінними від положень частини другої цієї статті.

Враховуючи наведені норми закону, суд визнає допустимими доказами показання свідків в частині показань з чужих слів, оскільки показання щодо обставин, на доведення яких вони надані, підтверджуються та повністю узгоджуються з іншими доказами кримінального провадження, дослідженими в судовому засіданні.

Суд враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» п. 43). Також має братися до уваги якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (Рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 у справі «Веренцов проти України» - п.86).

В даному випадку, на думку суду, досліджені у судовому засіданні докази відповідають саме такому критерію, є належними, допустимими та достовірними; показання свідків та досліджені письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей та у своїй сукупності підтверджують встановлені судом обставини вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Доводи сторони захисту про те, що не встановлено час вчинення злочину, суперечать самому тексту обвинувального акту, відповідно до якого з 08 квітня 2022 року до 22 квітня 2022 року (більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не виявилось за можливе), в період проведення військових дій на території Запорізької області, використовуючи теоретичні знання і практичні навики, отримані в Україні, ОСОБА_5 перейшов на бік ворога, надавши добровільну згоду на співпрацю з окупаційною владою рф.

Доводи сторони захисту про недоведеність добровільності дій ОСОБА_5 , спростовані показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Крім того, під час судового розгляду було досліджено наступні матеріали:

- витяг з об`єднаного кримінального провадження №0000013 від 16.04.2022 за ст.. 28 ч. 2 ч. 5 ст. 111-1 КК України (т.1, а.с. 183-191); постанова про визначення слідчих від 16.04.2022 та постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні від 18.04.2022 (т.1, а.с. 192-196);

- постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 18.05.2022; постанова слідчого про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення від 08.06.2022 (т.1, а.с. 197-202);

- постанова прокурора про виділення матеріалів досудового розслідування від 27.06.2024 (т.1, а.с. 76-79). При дослідженні вказаної постанови судом враховано наявність вже сформованої практики ККС із питання застосування ст. 257 КПК, а саме , що положення ч. 1 ст. 257 КПК застосовуються у випадку, коли під час проведення НСРД в одному кримінальному провадженні було здобуто відомості про вчинення іншого кримінального правопорушення, яке не розслідується у цьому провадженні. Оскільки на підставі постанови прокурора з матеріалів первинного кримінального провадження, під час розслідування якого були проведені НСРД, були виділені матеріали до іншого кримінального провадження, а тому не було передбачених ст. 257 КПК підстав для звернення прокурора до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на використання у виділеному кримінальному провадженні інформації, здобутої у первинному кримінальному провадженні;

- Витяг з ЄРДР № 0005088 від 27.06.2024; постанова про призначення слідчої групи для здійснення досудового розслідування та визначення старшого слідчого групи від 28.06.2024, постанова про визначення групи прокурорів у кримінальному провадженні (т.1, а.с. 174-178);

- постанова старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Мелітополі про оголошення ОСОБА_5 у розшук;

- ухвала слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 01.07.2024 про надання дозволу на здійснення спеціального досудового розслідування відносно ОСОБА_5 ;

- повістки про виклик та повідомлення про підозру ОСОБА_5 повідомлення про здійснення спеціального досудового розслідування про завершення досудового розслідування у газетах «Урядовий кур`єр» та на сайті Офісу Генерального прокурора України;

Відомості, встановлені у зазначених документах, не є доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України. Водночас, ці дані свідчать про дотримання норм чинного кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

При призначенні покарання, відповідно до ст.ст.65-67 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, данні про особу обвинуваченого, а також обставини, що впливають на покарання.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення.

Обставин, відповідно до вимог ст. 66, 67 КК України, які б пом`якшували або обтяжували покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Частина 2 ст.61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. При цьому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 злочину, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким, суспільну небезпечність та характер скоєного злочину (діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту в умовах воєнного стану), особу обвинуваченого: раніше не судимого, маючої постійне місце мешкання; одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, його вік та здоров`я (не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра).

Враховуючи особу ОСОБА_5 конкретні обставини кримінального провадження, факт відсутності обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховування обвинуваченого можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства в місцях позбавлення волі. Суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.111 КК України з конфіскацією майна.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Крім того, враховуючи, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, який пов`язаний із зайняттям ним посади в незаконно створеному правоохоронному органі, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст. 55 КК України призначити додаткове покарання у виді позбавлення його права обіймати посади в органах державної влади, в тому числі правоохоронних органах, органах місцевого самоврядування.

Також, враховуючи те, що ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ст.54 КК України, позбавити його спеціального звання - «старшого сержанта поліції»

Рішень з приводу застосування, продовження, зміни запобіжних заходів відносно обвинуваченого ОСОБА_5 судом не приймалося.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 297-1, 323, 369-371, 374, 376, 395 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України та призначити йому покарання

за ч. 2 ст. 111 КК України, із застосуванням ч.2 ст.55 КК України, у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі, з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна та позбавленням його права обіймати посади в органах державної влади, в тому числі правоохоронних органах, органах місцевого самоврядування на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 54 КК України позбавити ОСОБА_5 спеціального звання «старший сержант поліції».

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим, щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст.138 КПК України та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст.399 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та захиснику.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Інформацію про ухвалений вирок, опублікувати у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження згідно з положеннями статті 297-5 КПК України та на офіційному веб-сайті суду.

Керуючись ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежився проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: