Справа № 452/2311/25
Провадження № 1-кп/452/368/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2025 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Самбірського міськрайонного суду Львівської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000528 від 31 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Бабина Самбірського району Львівської області, громадянина України, з вищою освітою, який не працює, є особою з інвалідністю 3 групи, має на утриманні трьох малолітніх дітей, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , ранішше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2025 року до Самбірського міськрайонного суду Львівської області від Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області надійшов обвинувальний акт (з додатками) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000528 від 31 серпня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою судді від 04 липня 2025 року призначено підготовче судове засідання, яке неодноразово відкладалося.

Під час підготовчого судового засідання у вказаному кримінальному провадженні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із письмовим клопотанням, в якому просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Також просив процесуальні витрати за проведення експертиз у даному кримінальному провадженні просив віднести на рахунок держави.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив суд звільнити його від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Процесуальні витрати за проведення експертиз віднести на рахунок держави. Разом з тим, повідомив суду, що одна з експертиз була проведена за його ініціативою.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечувала проти заявленого клопотання, вважала, що оскільки з дня вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України минуло понад п`ять років є правові підстави для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності. Просила стягнути з ОСОБА_6 процесуальні витрати за проведення експертиз. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Потерпілий ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання сторони захисту не заперечували. Цивільний позов просили залишити без розгляду.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання та матеріали кримінального провадження, дійшов до такого висновку.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України за таких обставин.

ОСОБА_6 31 серпня 2020 року приблизно о 08:45 год. у м. Самборі Львівської області, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вул. Івана Франка (головної) та вул. Степана Бандери (другорядної), керуючи технічно справним автомобілем марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги Розділу 1 «Загальні положення» п.1.3 (учасники дорожнього руху зобов`язані знатий неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими), п.1.5 (дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків), Розділу 2 «Обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів п.2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), п.2.3 «д» (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху), Розділу 10 «Початок руху та зміна його напрямку» п.10.1 (перед початком руху водій повинен переконатись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху) та розділу 16 «Проїзд перехресть» п.16.11 (на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається другорядною дорогою, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїздних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху) та вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Розділу №№ «Дорожні знаки» Правли дорожнього руху, затверджених постановю КМУ №1306 від 10.10.2001 року, які виразилися в тому, що він, керуючи заначеним транспортним засобом , здійснив виїзд з другорядної дороги вул. Степана Бандери на головну дорогу вул. Івана Франка з наміром подальшого руху ліворуч в напрямку до с. Ралівка Самбірського району Львівської області, не надавши перевагу у русі неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, керуючи мотоциклом марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 , рухався головною дорогою вул. Івана Франка в напрямку від с. Ралівка Самбірського району Львівської області та мав перевагу у русі, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів.

Внаслідок порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху, неповнолітній ОСОБА_4 отримав закритий перелом нижньої третини правої стегнової кістки зі зміщенням кісткових відламків, яке відноситься до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Згідно ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, - карається штрафом від трьох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до трьох років, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Частина 1 статті 49 КК передбачає, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули зазначені у ч. 1 ст. 49 КК диференційовані строки давності за умови, що протягом вказаних строків особа не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років (перебіг давності не перерваний); особа не ухилялася від досудового слідства або суду (перебіг давності не зупинявся); законом не встановлено заборону щодо застосування давності до вчиненого особою злочину.

Звільнення від кримінальної відповідальності - це відмова держави в особі відповідного суду від офіційного осуду, призначення покарання та визнання судимою особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадках, передбачених КК та у порядку, встановленому КПК.

У результаті закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК за ініціативою та згодою особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, суд не може і не повинен констатувати факт вчинення цією особою кримінально-караного діяння. Адже кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд розглянути клопотання сторони захисту про таке звільнення невідкладно. У разі розгляду такого клопотання без проведення повного судового розгляду суд не може констатувати винуватість або навпаки невинуватість особи у вчиненні інкримінованого діяння (Постанова ВС від 18 лютого 2025 року у справі №712/8174/23).

Як встановлено судом ОСОБА_6 вчинив інкримінуєме кримінальне правопорушення, 31 серпня 2020 року, обвинувальний акт до суду надійшов 01 липня 2025 року.

На момент розгляду судом клопотання захисника обвинуваченого про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України пройшло понад п`ть років. Перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався.

Таким чином, передбачений законом строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення сплинув.

Звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо (Постанова ВП ВС від 17.06.2020 року у справі №589/1781/17).

Застосування інституту давності обумовлене зменшенням суспільної небезпечності кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила внаслідок спливу певного проміжку часу. Імперативний обов`язок звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності покладено на суд, а не на підозрюваного, обвинуваченого чи захист, які мають право заявити відповідне клопотання (Постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 грудня 2021 року у справі № 521/8873/18).

Обвинуваченому ОСОБА_6 судом роз`яснено, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є нереабілітуючою обставиною та роз`яснено суть обвинувачення, право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, право на судове провадження в повному обсязі в загальному порядку, однак останній наполягав на закритті даного кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Відтак, відсутні правові перешкоди щодо звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Відповідно до пункту 2 частини 3 статті 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до частини 4 статті 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом статей 284 - 288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах (Постанова ВС від 26 березня 2020 року у справі № 730/67/16-к).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого та звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо (Постанова ВП ВС від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17).

Згідно Постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12 вересня 2022 року у справі №203/241/17 якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Як встановлено судом по даному кримінальному провадженню були призначені та проведені судові інженерно-транспортні експертизи: № 15/2/1191 від 28.09.2020 року, №15/2/1190 від 28.09.2020 року, №15/2/1192 від 24.09.2020 року, № СЕ-19/114-21/780-ІТ від 23.02.2021 року та транспортно-трасологічна експертиза № 4254-Е від 14.10.2024 року. Загальні витрати на проведення даних експертиз становлять 38568,30 грн.

Оскільки ініціатором проведення судових інженерно-транспортних експертиз у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, тому витрати на їх проведення не підлягають стягненню з ОСОБА_6 , а покладаються на державу.

Разом з тим, витрати, пов`язані з проведенням транспортно-трасологічної експертизи № 4254-Е від 14.10.2024 року у сумі 8494,65 грн., ініціатором проведеної якої був ОСОБА_6 , на підставі ст. 118 КПК України, включаються судом у процесуальні витрати і підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України.

Ухвалами слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 вересня 2020 року (справа №452/2453/20, провадження №№ 1-кс/448/202/20 та 1-кс/448/203/20) був накладений арешт на транспортні засоби:

?мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_8 ;

?автомобіль марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .

Ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 16 листопада 2020 року скасований арешт в частині заборони користування автомобілем марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_6 .

Відповідно до частини 4 статті 175 КПК України, суд скасовує арешт вказаного майна (транспортних засобів) в повному обсязі.

На підставі ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів, після набрання вироком законної сили, необхідно вирішити таким чином: мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 та автомобіль марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 залишити власникам; медичну карту ОСОБА_4 повернути КНП СМР «Самбірська центральна лікарня»; CD диск з відеозаписом траєкторії руху мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 та DVD-R диск, на якому знаходяться фотознімки огляду місця ДТП та мотоциклу марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження, № 0000528 від 31 серпня 2020 року.

Запобіжні заходи відносно обвинуваченого не застосовувались.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Отже цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 слід залишити без розгляду.

В той же час, суд зазначає, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності не позбавляє потерпілого можливості звернутися до суду з цивільним позовом про відшкодування заподіяної внаслідок кримінального правопорушення шкоди в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 12, 49 КК України, статями 284, 314, 372, 376, 395 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника адвоката ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань заза № 0000528 від 31 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрити.

Процесуальні витрати за проведені експертиз: № 15/2/1191 від 28.09.2020 року,

№№15/2/1190 від 28.09.2020 року, №15/2/1192 від 24.09.2020 року, № СЕ-19/114-21/780-ІТ від 23.02.2021 року, № 4254-Е від 14.10.2024 року - віднести на рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи № 964 від 13.06.2022 року в сумі 8494,65 грн.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 вересня 2020 року на мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 .

У повному обсязі скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Мостиського районного суду Львівської області від 04 вересня 2020 року на автомобіль марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 .

Речові докази в даному кримінальному провадженні: мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні у потерпілого ОСОБА_8 та автомобіль марки «AUDI А4» д.н.з. НОМЕР_1 , який перебуває на зберіганні у обвинуваченого ОСОБА_6 залишити власникам; медичну карту ОСОБА_4 повернути КНП СМР «Самбірська центральна лікарня»; CD диск з відеозаписом траєкторії руху мотоцикл марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 та DVD-R диск, на якому знаходяться фотознімки огляду місця ДТП та мотоциклу марки «Lifan SR200», д.н.з. НОМЕР_2 - залишити в матеріалах кримінального провадження, № 0000528 від 31 серпня 2020 року.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвалу може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду через Самбірський міськрайонний суд Львівської області протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено в нарадчій кімнаті, проголошено, надано для ознайомлення учасникам кримінального провадження 06.10.2025 року о 9:30 год.

Суддя