Справа № 645/9446/25
Провадження № 1-кп/645/605/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2025 року Немишлянський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові кримінальне провадження № 0001341 від 07.10.2025 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Керч, АРК, з вищою освітою, розлученого, офіційно не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Немишлянського районного суду м. Харкова знаходиться на розгляді

кримінальне провадження № 0001341 від 07.10.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час досудового розслідування відносно ОСОБА_5 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який востаннє продовжено ухвалою Немишлянського районного суду м.Харкова від 28.11.2025 року на строк до 08.01.2026 року, без визначення розміру застави.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу згідно положень ст.331 КПК України, прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , посилаючись на продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав подане клопотання з підстав, зазначених у його змісті, просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти клопотання заперечував, посилаючись на його необґрунтованість, зазначив, що зазначені прокурором ризики не доведені. Вказував, що обвинувачений має постійне місце проживання, працював без офіційного працевлаштування, заробляв на життя, прокурором не доведено, що обвинувачений має намір переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, чи вчиняти інші кримінальні правопорушення, а тому вказані ризики ґрунтуються на припущеннях. Просив застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, просив врахувати стан здоров"я обвинуваченого, який отримав важку травму, згідно наданої виписки із історії хвороби.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Статтею 194 КПК України визначено, що підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження є наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи як заходи процесуального примусу застосовуються до підозрюваного або обвинуваченого з метою запобігти можливості приховатися від слідства і суду, перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні та здійсненню правосуддя, а також запобігти спробам продовжити злочинну діяльність і полягають у обмеженні свободи пересування (ст. 177 КПК України).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не був засуджений згідно ст. 89 КК України, розлучений, має неповнолітню дитину, офіційно не працює.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилався прокурор, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в підготовчому судовому засіданні не встановлено.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченому переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Відповідно до ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Суд вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від суду.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілих та дослідження їх судом.

Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, виходячи зі змісту формулювання обвинувачення, зокрема обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наявності існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання обвинуваченого під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Щодо виписки про стан здоров`я обвинуваченого, суд зазначає, що надана виписка із історії хвороби датована 09.01.2008 року, відомостей про стан здоров`я обвинуваченого на даний час матеріали справи не містять, тому суд не приймає до уваги зазначену виписку із історії хвороби.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України суд має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини. Тому суд не визначає розмір застави обвинуваченому ОСОБА_5 .

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який не може перевищувати 60 днів, без визначення розміру застави, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

За вказаних підстав та враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 26 лютого 2026 року, включно без визначення застави.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Клопотання прокурора про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, з утриманням у ДУ "Харківській слідчий ізолятор" до 26 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 26.02.2026 року включно.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1