Справа № 738/2317/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/852/25
Категорія - про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

24 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові, одночасно в режимі відеоконференції із засудженим ОСОБА_6 через ДУ «Менська виправна колонія (№91)», за апеляційною скаргою прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про заміну засудженому ОСОБА_6 покарання більш м`яким, пробаційним наглядом.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що досліджена судом інформація про поведінку засудженого ОСОБА_6 протягом усього часу відбування покарання, яка підтверджена письмовими доказами, свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення та відбув більше 1/2 частини строку покарання, визначеного судом, у зв`язку з чим до нього можуть бути застосовані положення ст. 82 КК України та замінена не відбута частину покарання більш м`яким покаранням.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою у задоволенні подання ДУ «Менська виправна колонія (№91)» про заміну ОСОБА_6 покарання більш м`яким відмовити. Мотивує тим, що оскаржувана ухвала суперечить нормам кримінально-виконавчого законодавства та винесена з порушенням вимог ст. 413 КПК України, без врахування усіх обставин справи.

Зауважує, що за час перебування в Київському СІЗО ОСОБА_6 характеризувався посередньо: не порушував встановлений режим тримання, розпорядок для виконував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, до роботи не залучався, заходи заохочення до нього не застосовувались.

За період відбування покарання в ДУ «Менська виправна колонія (№91)» ОСОБА_6 стягнень не має, має одне заохочення (16.09.2025), працевлаштований на швейній дільниці установи, не перебуває на профілактичних обліках.

Прокурор не заперечує, що засуджений відбув 1/2 частину строку покарання призначеного судом, проте підкреслює, що головною передумовою для заміни покарання більш м`яким є не формальний сплив певного строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яка його довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці за увесь час відбування покарання, а також досягнення цілей покарання.

Апелянт зазначає, що за час відбування в Менській виправній колонії засуджений не був працевлаштований, оскільки не виявляв бажання, а працевлаштувався лише в квітні 2025 року. При цьому отримання лише одного заохочення за місяць до розгляду подання, не свідчить, що засуджений не став на шлях виправлення, а відтак не заслуговує на заміну покарання більш м`яким видом пробаційним наглядом.

Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_6 має підсумковий бал 85. Такий висновок є лише підставою для представлення засудженого до умовно-дострокового звільнення або заміни йому невідбутої частини покарання більш м`яким, але не безумовною підставою для задоволення такого подання.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, засудженого, який заперечував проти аргументів прокурора, вказуючи, що він має три заохочення, в розшуку не перебував, оскільки з перших днів повномасштабного вторгнення воював на Куп`янському напрямку, був поранений та відправлений на реабілітацію, де з`ясувалося, що його розшукують, він не міг з перших днів перебування в колонії працювати через стан здоров`я, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2016 року ОСОБА_6 було засуджено за ч.5 ст. 27, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 369 КК України до 5 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю. Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 червня 2018 року, змінено правову кваліфікацію вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення на ч.2 ст. 369-2 КК України та пом`якшено покарання до 2 років позбавлення.

Початок строку відбування покарання визначений з 24 вересня 2024 року.

На дату проведення комісії, станом на 30 вересня 2025 року, засуджений відбув 1 рік 18 днів, строк не відбутого покарання становив 11 місяців 12 днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частина 3 цієї статті встановлює, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Як роз`яснив Верховний Суд України у Постанові Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. № 2 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким того, що засуджений став на шлях виправлення.

Перевіривши матеріали даного провадження, колегія суддів приходить висновку, що судом проаналізовано усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до засудженого положень ст. 82 КК України, а саме заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Дослідивши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів апеляційного суду стверджує про те, що доводи апелянта є більш ніж формальними та не мають жодного реального підґрунтя. Так, вказуючи про те, що засуджений під час перебування в Київському СІЗО характеризувався посередньо та до роботи не залучався, прокурор залишає поза увагою те, що в СІЗО ОСОБА_6 перебував трохи більше місяця, а саме з моменту затримання 24 вересня 2024 року і до моменту прибуття в Менську ВК (№91) 01 листопада 2024 року, що не свідчить про будь-які умисні дії засудженого ухилитися від виконання робіт. Таких дій з боку засудженого не вбачає апеляційний суд і при перебуванні ОСОБА_6 в Менській ВК, оскільки після відбуття 5 місяців покарання засуджений був працевлаштований на швейній дільниці і вже менше ніж за півроку отримав заохочення. Відтак, усі твердження прокурора з даного питання, навпаки свідчать про позитивну тенденцію щодо виправлення засудження.

Більше того, на момент розгляду апеляційної скарги прокурора від моменту проведення комісії в Менській ВК, минуло ще понад півтора місяці, тобто строк покарання, який засудженому ще необхідно відбути складає менше 10 місяців і за відбутий строк в поведінці засудженого не були зафіксовані факти, що вказують на небажання виправлення ОСОБА_6 .

При цьому, колегія суддів зважає на те, що хоча за формою вини злочин і є умисним, проте не відноситься до насильницьких, жодної антисоціальної поведінки у зв`язках засудженого під час опрацювання його даних встановлено не було, про що свідчить характеристика затверджена в.о. начальника ДУ «Менська виправна колонія (№91)».

Відповідно витягу з рішення комісії при МВК -91 з питання застосування пільг до засуджених комісія прийшла висновку, що засуджений ОСОБА_6 став на шлях виправлення та заслуговую на застосування до нього пільги, передбаченої ст. 82 КК України, і за це проголошували всі члени комісії одноголосно. Більше того, згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 він набрав 85 балів, що більше ніж вказує про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Зважаючи на строк та вид покарання, призначений ОСОБА_6 , апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що за відбутий строк покарання, засуджений став на шлях виправлення, а тому з урахуванням законодавчих змін та змісту і завдання покарання у виді пробаційного нагляду, покладення обов`язків при заміні покарання відповідно до ч.2 ст. 59-1 КК України, відповідатиме подальшій меті покарання виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Також, згідно наданих суду матеріалів, адміністрація ДУ «Менська виправна колонія (№91)» не заперечує проти заміни засудженому невідбутої частини покарання на більш м`яке покарання, про що сама і звернулася.

Проаналізувавши наявні в матеріалах провадження довідки та характеристики, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про наявність визначених законом умов, які дають підстави для застосування щодо засудженого ОСОБА_6 положень ст. 82 КК України, а тому підстави для скасування ухвали місцевого суду відсутні, оскільки при розгляді справи по суті, судом детально вивчені всі додані до клопотання документи, і висновки суду є достатніми для прийняття рішення про заміну покарання на більш м`яке, а саме у виді пробаційного нагляду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 537-539 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Корюківської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2025 року, якою замінене засудженому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням- пробаційним наглядом, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11