ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 639/4310/25 Слідчий суддя ОСОБА_1
1-кс/639/1068/24 Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/1169/25
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2025 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000134 від 11 вересня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частини 4 статі 190 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2024 клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів, шляхом позбавлення права на володіння, користування, відчуження та розпорядження, яке було вилучено 08.08.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- грошові кошти номіналом 50 євро, 100 євро та 20 євро, у загальній сумі 11270 євро;

- грошові кошти номіналом 500 грн, 200 грн та 100 грн, у загальній сумі 64 тис. 800 грн.;

- грошові кошти номіналом 50 доларів США, у загальній сумі 750 доларів США;

- печатку лікарську з назвою «Лікар ОСОБА_8 » у кількості 2 шт.;

- мобільні телефони марки «Samsung» у кількості 2 шт.;

- флеш носій з написом «SP Sibikolo Power», зеленого кольору;

- мобільний телефон марки «Poco M3» темного кольору у чохлі темного кольору;

- ноутбук марки «Asus»;

- ноутбук марки «Samsung»;

- ноутбук марки «HP»;

- планшетний пристрій марки «Ipad» з оперативною пам`ятью 64 Gb;

- нотатки з рукописними записами;

- блокноти з рукописними записами;

- планшетний пристрій «Lenovo» у корпусі чорного кольору та у чохлі чорного кольору.

Визначено, що зберігання речових доказів здійснювати в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, а саме постановою від 19.11.2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України».

Встановлено, що після зняття інформації та проведення інших необхідних слідчих (розшукових) дій майно, а саме: мобільні телефони марки «Samsung» у кількості 2 шт.; флеш носій з написом «SP Sibikolo Power», зеленого кольору; мобільний телефон марки «Poco M3» темного кольору у чохлі темного кольору; ноутбук марки «Asus»; ноутбук марки «Samsung»; ноутбук марки «HP»; планшетний пристрій марки «Ipad» з оперативною пам`ятью 64 Gb; планшетний пристрій «Lenovo» у корпусі чорного кольору та у чохлі чорного кольору передати на відповідальне зберігання власнику (власникам), з дозволом на володіння та користування майном, попередивши власника (власників) майна про кримінальну відповідальність за статтею 388 КК України (незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт) про необхідність збереження арештованого майна.

Не погодившись з вказаною ухвалою, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти, а саме:

- грошові кошти номіналом 50 євро, 100 євро та 20 євро, у загальній сумі 11270 євро;

- грошові кошти номіналом 500 грн, 200 грн та 100 грн, у загальній сумі 64 тис. 800 грн.;

- грошові кошти номіналом 50 доларів США, у загальній сумі 750 доларів США та у цій частині відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Одночасно з апеляційною скаргою представником власника майна ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_6 подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвало Харківського апеляційного суду від 01.10.2024 клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2024 залишено без задоволення.

Постановою касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 14.08.2025 касаційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - задоволено, ухвалу Харківського апеляційного суду від 01.10.2024 - скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Мотивуючи доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, представник власника майна зазначає, що повний текст оскаржуваної ухвали було оголошено 26.08.2024 без участі представника власника майна адвоката ОСОБА_6 , а її копію отримано 27.08.2024 електронною поштою.

Суд апеляційної інстанції враховує висновок сформульований у постанові об`єднаної палати ККС ВС від 27.05.2019 у справі № 461/1434/18 (провадження № 51-6470кмо18), де крім іншого, зазначено, що у випадку необізнаності у заінтересованих осіб з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення, вказане за їх клопотанням може бути визнано поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження та підставою для його поновлення в порядку, передбаченому частиною 1 статті 117 КПК України, та вважає доводи представника власника майна щодо поважності причин пропуску строку на оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23.08.2024 поважними, що є підставами для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді незаконна, необґрунтована та постановлена з грубим порушенням норм процесуального права.

Звертає увагу, що вилучені під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти, є власністю ОСОБА_7 , які залишилися від продажу квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.05.2018.

Вважає, що вилучені грошові кошти не відповідають критеріям визначеним статтею 98 КПК України, а ухвала слідчого судді містить лише припущення про належність грошових коштів до кримінального правопорушення.

Зазначає, що відеозапис проведення обшуку не може визнаватися належним та допустимим доказом, з огляду на неповне його дослідження та відмову у наданні для ознайомлення його копії.

Повідомлений належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги прокурор до суду не прибув, будь-яких клопотань чи заяв не подавав.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

СВ ВП № 1 ХРУП № 3 в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000134 від 11.09.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 364, частиною 4 статті 190 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: посадові особи комунальних закладів охорони здоров`я шляхом зловживання службовим становищем заволоділи грошовими коштами, що причинило тяжкі наслідки. В період часу з 13.09.2023 по теперішній час, медичні працівники комунальних закладів охорони здоров`я м. Харкова, діючи умисно, шахрайським шляхом, заволоділи грошовими коштами у великих розмірах, понад 400 000 грн.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2024 надано дозвіл на проведення обшук квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення: медичної документації, пов`язаної з проходженням обстеження та лікування пацієнтів, історій хвороб (висновків спеціалістів, карток амбулаторних хворих, актів дослідження здоров`я, медичних карток стаціонарного хворого, виписок із медичної карти стаціонарного хворого, виписок із медичної карти амбулаторного хворого, карток обстеження на медичного огляду, висновків лікарів та інших медичних які стали підставами для складання та видачі зазначених документів), фінансово-господарської документації щодо медичних товарів, придбаних за бюджетні грошові кошти та кошти Національної служби здоров`я України, використаних для оперативного втручання та лікування, а також внутрішніх документів КНП «МКЛ №14 ім. проф. Гіршмана» ХМР щодо переміщення зазначених медичних товарів зі складу (журнали обліку медикаментів лікарських засобів, журнали надходження, видачі та списання лікарських засобів, журнали обліку відділеннями отриманих і використаних лікарських засобів та медичних виробів), службової переписки (листи та розпорядження, в тому числі листи щодо проведення оперативного лікування за бюджетною програмою в електронному та в письмовому вигляді), чорнових записів та обладнання для обробки інформації (комп`ютери, планшети, ноутбуки, мобільні пристрої, сім-карти мобільних операторів), мобільних телефонів осіб, причетних до вчинення злочинів, що можуть містити листування, відомості щодо банківських карток та контакти задіяних у злочинній діяльності осіб, електронних носіїв інформації (жорсткі диски, оптичні диски, USB-флеш-накопичувачів, карти пам`яті), що можуть містити відомості щодо вчинених епізодів злочинної діяльності, осіб, які в ній задіяні, та грошових коштів, отриманих злочинним шляхом; а також інших речей, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та інших документів, на яких міститься інформація про обставини кримінального правопорушення, або предметах що підтверджують вчинення даного кримінального правопорушення, а також свідчать про протиправну діяльність причетних до вказаного кримінального правопорушення.

Згідно протоколу обшуку від 08.09.2024, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.07.2025 в період часу з 06:43 год. до 11:34 год. слідчим СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеного обшуку було виявлено та вилучено майно, яке зазначене в клопотанні прокурора про арешт майна.

Постановою слідчого від 09.08.2024 виявлене та вилучене майно під час проведення 08.09.2024 обшуку за адресою АДРЕСА_1 визнано речовими доказами в кримінальному провадженні.

Звертаючись з клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 00000134 від 11.09.2023 прокурор обґрунтовував клопотання тим, що вилучені в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_9 грошові кошти, здобуті злочинним шляхом.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт вилучених грошових коштів, слідчий суддя виходив з тих обставин, що вони можуть бути використані як речовий доказ, зокрема, наявні підстави вважати, що грошові кошти набуті кримінально протиправним шляхом, та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до частини 1 статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення.

При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до пунктів 1-4 частини 2 статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частиною 2 статті 168 КПК України встановлено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 167-168, 170-173 КПК України наклав арешт на виявлені та вилучені 08.09.2024 в ході проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді від 24.07.2024 грошові кошти, з огляду на те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування кримінального провадження, виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що грошові кошти вилучені під час проведення обшуку квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_7 , де фактично мешкає ОСОБА_9 , мають значення для забезпечення даного кримінального провадження.

З огляду на встановлені судом обставини, колегія суддів вважає, що поза розумним сумнівом на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки не накладення арешту на грошові кошти, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування та не забезпечить їх збереження.

Враховуючи, що грошові кошти, на які прокурор просив накласти арешт і їх відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучені грощові кошти, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вони набуті кримінально - протиправним шляхом.

Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені грошові кошти, є власністю ОСОБА_7 та залишилися від продажу квартири, що підтверджується договором купівлі-продажу від 02.05.2018, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, з огляду на таке.

Апеляційним розглядом встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється за попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за частиною 2 статті 364, частини 4 статі 190 КК України.

Під час проведення обшуку, ОСОБА_9 будь-яких пояснень щодо належності грошових коштів ОСОБА_7 , не повідомляв.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що слідчий суддя на даній стадії кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

З огляду на вказане, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги про неналежність доказів, отриманих під час проведених обшуку.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора в частині накладення арешту на грошові кошти, та скасування ухвали слідчого судді в цій частині.

Враховуючи, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, власник майна або його представник має право звернутися до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановив:

Клопотання представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2024 року - задовольнити, та поновити такий строк.

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: