Справа № 288/1509/25
Провадження № 1-кп/288/145/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2025 року. селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селище Попільня Житомирської області кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 від 08 липня 2025 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Андрушки Попільнянського району Житомирської області, зареєстрований по АДРЕСА_1 та проживаючий по АДРЕСА_2 , громадянин України, українець, з середньою освітою, працюючий на посаді підсобного робітника в товаристві з обмеженою відповідальністю «Фастів-Агро», неодружений, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий,

що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», та Указу Президента України № 235/2025 від 15 квітня 2025 року, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 09 травня 2025 року строком на 90 діб (тобто до 07 серпня 2025 року).

Під час введеного правового режиму воєнного стану, 23 червня 2025 року близько 09 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , проходив по вулиці поруч із місцем проживання батьків по АДРЕСА_1 , та коли помітив, що будинок зачинений та власники відсутні, у нього раптово виник злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану поєднане із проникненням у інше приміщення.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднане із проникненням до іншого приміщення в умовах воєнного стану, який діє в Україні з 24 лютого 2022 року, діючи з корисливих мотивів, ОСОБА_5 , вказаного числа у вказаний час та місці впевнився у непомітності своїх дій для інших осіб, підійшов до воріт та відчинивши хвіртку проник на територію домогосподарства за місцем проживання його батьків по АДРЕСА_1 , після чого через незамкнені двері проник до господарського приміщення, звідки таємно від оточуючих викрав генератор торговельної марки «Mitsubishi», модель «Japan 5500 W», згідно висновку експерта № СЕ-19/106-25/12025-ТВ від 14 серпня 2025 року, вартістю 25166.67 гривень, що належить потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_4 майнової шкоди на вказану суму.

Своїми умисними діями, які виразились в таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у інше приміщення, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною четвертою статті 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Повністю визнав вину та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення. Свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю.

Також пояснив, що вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у інше приміщення.

Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку частини третьої статті 349 КПК України.

У зв`язку з повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до частини третьої статті 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що 23 червня 2025 року прибувши після роботи додому виявив, що у нього зник генератор, а в подальшому виявилося, що його викрав син, претензій до нього не має, генератор йому повернули, щодо міри покарання відносно обвинуваченого просив суворо не карати.

За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення доведеною та кваліфікує його умисні дії за частиною четвертою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану, поєднану з проникненням у інше приміщення.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 66 КК України є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, повне визнання вини та щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень статті 67 КК України, судом не встановлені.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому встановлено, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

При визначенні міри покарання обвинуваченому суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд призначає покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі. Разом з тим, беручи до уваги вищевикладені обставини та враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, його суспільну небезпечність, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, позицію прокурора, думку потерпілого, який просив обвинуваченого суворо не карати, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 не є суспільно-небезпечними, а його виправлення й перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання в межах санкції статей, із застосуванням статей 75, 76 КК України, оскільки вважає, що саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Питання щодо речових доказів суд вирішує, відповідно до статті 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у даному кримінальному провадженні, які складають 1782.80 гривень, слід стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Арешт на майно в даному кримінальному провадженні не накладався.

Підстав для застосування щодо обвинуваченого запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 349, 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити ОСОБА_5 покарання за частиною четвертою статті 185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, встановивши іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

На підставі статті 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_5 :

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися на реєстрацію в уповноважений орган з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_5 - не обирати.

Речові докази: - генератор торговельної марки «Mitsubishi», модель «Japan 5500 W» - які передано на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_4 залишити ОСОБА_4 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати пов`язані з проведенням судової експертизи на загальну суму 1782 гривень 80 копійок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Вступна та резолютивна частина вироку проголошена 23 жовтня 2025 року відповідно до частини п`ятнадцятої статті 615 КПК України

Повний текст вироку негайно після проголошення резолютивної частини вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1