Справа № 216/4112/17
провадження 1-кс/216/2725/25
УХВАЛА

іменем України

(повний текст)

05 грудня 2025 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_5 перебуває справа № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25 за скаргою ОСОБА_3 на постанову від 16 липня 2025 року слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

02 грудня 2025 року від ОСОБА_3 (далі - потерпілий або заявник) до суду надійшла письмова заява про відвід слідчому судді ОСОБА_5 .

У вказаній заяві потерпілий ОСОБА_3 просить відвести слідчого суддю у справі № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25 посилаючись на те, що 10.10.2025р. у судовому засіданні він заявив усне клопотання про транслювання усіх судових засідань в мережі інтернет із їх збереженням на сайті «Судова влада України». Однак, слідчий суддя ОСОБА_5 не вбачав необхідності задоволення такого клопотання та відхилив його. У подальшому, лише після того, як у наступне судове засідання прибули інші потерпілі особи та особи, які є потенційними потерпілими та які бажали долучитись до даного кримінального провадження, слідчий суддя задовольнив клопотання про забезпечення засад гласності та 28.11.2025 транслювання усіх судових засідань із їх збереженням на сайті Судова влада України. При цьому, обгрунтував в цей раз свою позицію тим, що клопотання було вже подано представником та у письмовому вигляді, а тому, слідчий суддя вже не вбачає перешкод для його незадоволення, хоча усне клопотання потерпілого нічим не відрізнялось від клопотання представника, яке було подано у письмовому вигляді.

На думку ОСОБА_3 дані обставини свідчать, як про наявність упередженого ставлення слідчого судді до нього так і про його необ`єктивність у процесуальних діях та у цілому про необ`єктивний розгляд скарги, що є підставою для відводу (самовідводу).

Також заявник послався, як на підставу для відводу слідчого судді ОСОБА_5 відмову останнього в задоволенні клопотання потерпілого про долучення та дослідження під час судового розгляду відеодоказів.

Окрім того, заявник зазначив, що на його думку, про упередженість слідчого судді ОСОБА_5 свідчить той факт, що під час оголошення скарги потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження останній не оголосив повністю п. 9 скарги в якому зазначені доводи скаржника, які стосувались конкретних обставин та фактів, з зазначенням конкретних прізвищ осіб, які, на думку заявника, входили до злочинної схеми.

Зазначене на думку заявника, свідчить про наявність підстав для відводу слідчого судді ОСОБА_5 , як такого, що розглядає справу упереджено та необ`єктивно.

У судовому засіданні заявник та його представник підтримали заяву про відвід, просили відвести слідчого суддю ОСОБА_5 від розгляду скарги на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р.

Слідчий та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Особа, якій заявлено відвід в судове засідання не прибув, письмових пояснень не надав.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 81 КПК України, згідно з якими присутність осіб, які беруть участь у справі, при розгляді заяви про відвід, не є обов`язковою, суддя вважає за можливе проводити судове засідання за відсутності вказаних осіб.

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією з фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом.

З метою дотримання цієї гарантії, ст. 80 КПК України передбачає право учасників судового провадження заявити відвід, який повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України, до яких належить, зокрема, наявність сумніву у його неупередженості.

Із використаних заявником формулювань вбачається, що, як на підставу для відводу слідчого судді ОСОБА_5 , заявник посилається на наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

При оцінці таких доводів, суддя виходить з того, що неупередженість суду є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя, з метою дотримання якої учасники судового провадження наділені правом заявити відвід, який відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України повинен бути вмотивованим.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (надалі Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Як правило, неупередженість являє собою відсутність упереджень, при цьому її наявність чи відсутність можуть бути перевірені різними способами (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 118; Micallef v. Malta [GC], пункт 93).

Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) вирізняє суб`єктивний підхід, тобто бажання упевнитись у суб`єктивному обвинуваченні чи інтересі певного судді в конкретній справі, та об`єктивний підхід, тобто визначення, чи були надані суддею достатні гарантії, щоб виключити будь-які обґрунтовані сумніви у цьому відношенні (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 118; Piersack v. Belgium, пункт 30; Grieves v. theUnitedKingdom [GC], пункт 69).

Здійснюючи перевірку з точки зору суб`єктивного тесту, ЄСПЛ неодноразово робив висновок, що особиста неупередженість судді має презюмуватись за відсутності доказів зворотнього (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 119; Hauschildt v. Denmark, пункт 47).

Оскільки в деяких справах може бути важко надати доказ, який дозволив би спростувати презумпцію суб`єктивної неупередженості судді, вимога об`єктивної неупередженості забезпечує додаткову значиму гарантію. У зв`язку з наведеним ЄСПЛ визнав складність встановлення порушення статті 6 Конвенції в частині суб`єктивної упередженості і тому в переважній більшості справ він зосередився на об`єктивному критерії (Kyprianou v. Cyprus [GC], пункт 119).

Задля оцінки об`єктивного критерію необхідно визначити, чи існують, окрім поведінки судді, переконливі факти, що можуть викликати сумніви щодо його безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у відповідній справі обґрунтована причина побоюватися, що конкретний суддя («Морель проти Франції», 2000, §§ 45-50; «Пескадор Валеро проти Іспанії» 2003, § 23), або орган, який засідає у якості суду, («Лука проти Румунії», 2009, § 40) , є небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною.

Вирішальним є те, чи можна вважати таке побоювання об`єктивно обґрунтованим («Мікалефф проти Мальти» (Micallef v. Malta) [ВП], 2009, § 96; «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), 2000, § 44; «ПаблаКю проти Фінляндії», 2004, § 30)

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, тягар доведення обґрунтованості того чи іншого клопотання, заяви чи скарги, покладається безпосередньо на сторону, яка його ініціює.

Передбачена п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України підстава для відводу наявність інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді має оціночний характер і передбачає необхідність безпосереднього встановлення таких обставин, та те, що вони мають викликати обґрунтований сумнів в неупередженості судді. Відповідний сумнів має бути ретельно мотивований, бо не всі обставини можуть свідчити про реальну зацікавленість судді у результатах розгляду справи чи викликати реальні побоювання сторін в його неупередженості.

У протилежному випадку задоволення відводу чи самовідводу судді з будь-яких підстав, без належної індивідуальної оцінки, може призвести до його безпідставності.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (п. 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України»).

При цьому, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у кримінальному провадженні. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

При цьому, наявність безсторонності для цілей статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за суб`єктивним критерієм, який передбачає оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта», заява № 11/1987/134/188, § 46).

З вказаного вбачається, що заява про відвід має бути вмотивованою, тобто не формальною і не такою, що містить загальні чи абстрактні припущення про можливу упередженість поведінки та/або рішень судді в майбутньому. Така заява повинна містити посилання на достатні фактичні дані, які викликають обґрунтований сумнів у неупередженості судді при розгляді конкретної судової справи.

Разом з тим, на думку суду, заявлений ОСОБА_3 відвід не містить будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність обставин, які б викликали сумнів у неупередженості слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону Укараїни «Про судоустрій і статус суддів» особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених законом. Трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду. Тобто надання дозволу на трансляцію судового засідання чи відмова в такому відноситься до повноважень суду.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Зазначені у заяві про відвід слідчому судді ОСОБА_5 доводи, а також повідомлені у судовому засіданні відомості, очевидно вказують, що заявлений відвід викликаний незгодою заявника із процесуальними рішеннями слідчого судді, постановленим слідчим суддею ОСОБА_5 під час розгляду справи № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25, зокрема процесуальні рішення про відмову у клопотанні заявника про надання дозволу та забезпечення онлайн трансляції судових засідань на каналі «Судова влада України» 10.10.2025 року, чому вже надавалась оцінка під час вирішення попередньої заяви потерпілого про відвід судді ОСОБА_5 ..

Слід зазначити, що в подальшому в судовому засіданні 28.11.2025 клопотання представника потерпілого про трансляцію судового засідання в мережі інтернет було задоволено, що, на думку заявника свідчить про упереджене ставлення слідчого судді ОСОБА_5 до заявника ОСОБА_3 у зв`язку з попереднім процесуальним рішенням слідчого судді ОСОБА_5 , зокрема від 10.10.2025 року про відмову у задоволенні клопотання про трансляцію судового засідання в мережі інтернет.

Суд звертає увагу, що мотиви, прийнятих процесуальних рішень слідчого судді ОСОБА_5 про наявність підстав для задоволення або відмови в задоволенні відповідних клопотань наявні в відповідних ухвалах, що наявні в матеріалах справи. Сама по собі незгода заявника з процесуальним рішенням прийнятим слідчим суддею 10.10.2025 року про відмову в задоволенні його клопотання не може бути підставою для відводу.

Також як на підставу для відводу заявник посилається на відмову слідчого судді у задоволенні клопотання заявника про долучення та дослідження під час судового розгляду поданого ним відеодоказу. Зазначене клопотання було вирішено ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 від 28.11.2025 року.

Таким чином, підстави відводу слідчого судді ОСОБА_5 пов`язані з незгодою заявником з прийнятими останнім процесуальними рішеннями в процесі розгляду скарги заявника на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Водночас, заявлений відвід не може обґрунтовуватися лише незгодою сторони з процесуальними рішеннями судді, оскільки вказане саме по собі не свідчить про легітимні сумніви в неупередженості.

Протилежне трактування принципу неупередженості суду та інституту відводу суперечить засадам судочинства та незалежності судді, а також містить потенційні ризики з точки зору наслідків для судової практики.

Більше того, за вказаної ситуації прослідковувалася б конкуренція між процедурами оскарження судових рішень та відводу, що є недопустимим для дотримання принципу справедливого судочинства.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок особистого аналізу процесуальних рішень слідчого судді сумнівається в його неупередженості, не свідчить про його необ`єктивність та неможливість неупереджено розглядати справу і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду судової справи.

Окрім того, суддя в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим слідчим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті суддя звертає увагу на роз`яснення, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з прийнятими судом процесуальними рішеннями не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення. Тобто оцінка щодо наявності чи відсутності процесуальних порушень при розгляді кримінального провадження надається судами вищих інстанцій при перегляді судових рішень, а тому суддя при вирішенні питання відводу не вправі переберати на себе такі повноваження.

Під час розгляду заяви про відвід суддя не наділений повноваженнями суду апеляційної інстанції, а лише встановлює наявність або відсутність підстав для відводу визначених ст. 75, 76 КПК України.

Суд наголошує, що не може бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у його неупередженості або об`єктивності, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Аналогічна позиція висловлена Касаційним кримінальним судом у складі Верховного Суду у своїх ухвалах від 12.02.2018 у справі № 359/9855/15-к та від 06.11.2019 у справі № 300/474/17.

Дійсно відповідно до показнику Об`єктивність Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Разом з тим, заявником не доведено, що прийняті слідчим суддею ОСОБА_5 процесуальні рішення є наслідком саме упередженого ставлення слідчого судді ОСОБА_5 до заявника.

Заява про відвід ґрунтується на незгоді заявника з процесуальними рішеннями слідчого судді ОСОБА_5 при розгляді справи № 216/4112/17 провадження 1-кс/216/2340/25, разом з тим жодних фактичних даних про те, що прийняті слідчим суддею ОСОБА_5 процесуальні рішення є наслідком саме упередженого ставлення слідчого судді до заявника, а не внаслідок реалізації слідчим суддею наданих йому законом повноважень, з урахуванням суддівського розсуду , не містить.

Окрім того, в своїй заяві як на додаткову підставу для відводу слідчого судді ОСОБА_5 заявник посилається на те, що слідчим суддею ОСОБА_5 неповно (недослівно) оголошено текст скарги потерпілого на постанову слідчого про закриття кримінального провадження. При оцінці таких доводів заявника суд звертає увагу на ту обставину, що обсяг скарги складає 26 друкованих аркушів, при цьому процесуальним законодавством не встановлено обов`язку слідчого судді дослівно оголошувати зміст всіх поданих сторонами процесуальних документів.

Твердження заявника про те, що не оголошення певної частини його скарги пов`язане з певним побоюванням чи зацікавленістю судді ОСОБА_5 грнутується виключно на його припущеннях, жодних доказів на підтвердження таких припущень суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суддя доходить висновку, що заявлений відвід не містить належних, конкретних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність передбачених чинним законодавством підстав для його задоволення.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

З огляду на наведене, суд, діючи в межах повноважень наданих йому під час розгляду заяви про відвід, приходить до висновку, що заявником не доведено існування обставин які б викликали сумнів в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 .

Керуючись статтями 75, 80, 81, 82, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого Кріворізького РКП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 від 16.07.2025 про закриття кримінального провадження №0000048 від 18.06.2014 р. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 08 грудня 2025 року о 12 год. 20 хв. в залі судових засідань у приміщенні Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя ОСОБА_7