В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження № 0000426 від 15.05.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Корніївка, Баришівського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

в с т а н о в и в :

Судом визнається доведеним, що ОСОБА_7 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності державній безпеці України: надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану за таких обставин.

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч. 4 ст. 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року № 2734 (ХХV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року № 2131 (ХХ), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (ХХІХ) серед іншого визначено: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії. Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам. Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага,18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація (далі - РФ), передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п. 1, п. 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року № 42 ФЗ). Відповідно до ст.ст. 2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим були достовірно відомі ОСОБА_7 .

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від № 261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена. 17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову № 1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т. 4 а. 175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст. 1 Закону РФ № 6-ФКЗ). 11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта РФ.

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України

№ 1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії РФ, стало прийняття Верховною Радою України

21 квітня 2015 року постанови № 337-VIІI «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини

в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (Україна)» від 19 грудня

2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку

РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання її анексії.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено. 24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні. У подальшому, Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам зброї та підрозділам ЗСУ, також військовими формуваннями РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президентом України постановлено: 1. На часткову зміну статті

1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року

№ 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-ІХ, Указом від 14 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3057-IX, Указом від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-ІХ, Указом від 06 листопада 2023 року № 734/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3429-ІХ, Указом від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564-ІХ), продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб.

Відповідно до п. 6, п. 7 ч. 1 ст. 1? Закону № 1207-VII, окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. Згідно ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 року збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

У порушення наведених актів національного та міжнародного законодавства громадянин України ОСОБА_7 умисно вчинив державну зраду.

Незважаючи на вищевказані зобов`язання щодо неухильного додержання Конституції та законів України, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх наслідків, з корисливих мотивів та мотивів непогодження з офіційною державною політикою України, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів Російської Федерації, які передбачають перебування України у сфері її впливу, будучи достеменно обізнаним про факт ведення вказаною державою агресивної війни проти України та проведення у зв`язку з цим з боку Російської Федерації підривної діяльності проти України, з метою завдати шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, став на шлях вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки - державної зради, що виразилося у наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, за таких обставин.

ОСОБА_7 у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше 05.01.2024 року, перебуваючи за місцем свого фактичного проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи власний профіль під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у застосунку обміну повідомленнями «Telegram», який прив`язано до мобільного телефону НОМЕР_1 , що належить останньому, вступив в комунікативний зв`язок із користувачем цього ж застосунку, який має наступні дані профілю: First name: «ІНФОРМАЦІЯ_10», Bio: «ІНФОРМАЦІЯ_11», який використовує номер стільникового зв`язку НОМЕР_2 , який, як встановлено досудовим розслідуванням, належить представнику спецслужб держави-агресора - ОСОБА_10 , що залучає громадян України до протиправної діяльності, направленої на збір інформації щодо військової техніки, особового складу та споруд, в яких дислокуються (тимчасово або на постійній основі) представники правоохоронних органів, військовослужбовці Збройних сил України та інших військових формувань.

Маючи активну проросійську позицію та після налагодження контакту з представником держави-агресора ОСОБА_10 , з метою надання йому допомоги в проведені підривної діяльності проти України, ОСОБА_7 у застосунку обміну повідомленнями «Telegram», у повідомленнях, датованих від 05.01.2024 року, надав ОСОБА_10 інформацію, що він проживає за 200 км від м. Києва, а саме у м. Прилуки Чернігівської області, повідомив про своє і`мя («ОСОБА_7»), та надав координати місцевосці (геопозицію), згідно безкоштовного картографічного веб-сервісу компанії «Google», а саме: НОМЕР_19, чим фактично підтвердив повну готовність до співпраці з представником спецслужб Російської Федерації.

Надалі, у Telegram-повідомленнях, датованих від 10.01.2024 року, представник спецслужб Російської Федерації, надав ОСОБА_7 вичерпні інструкції щодо напрямків (м. Київ та м. Прилуки) та конкретних цілей (розташування військових частин, сил та засобів протиповітряної оборони ЗС України тощо), які його цікавлять, і зазначив, що лише після надання інформації про вказані об`єкти йому будуть надані грошові кошти. На що ОСОБА_7 відповів повною згодою та готовністю надавати таку інформацію.

Одночасно з цим, ОСОБА_7 , продовжуючи у вищеописаний спосіб підтримувати зв`язок з представником спецслужб держави-агресора, використовуючи як інструмент фіксації місцезнаходження безкоштовний картографічний веб-сервіс компанії «Google, надав представнику РФ ряд координат місцевості (геопозиції), де розташовуються об`єкти, зацікавленість у яких проявив ОСОБА_10 , а саме: 10.01.2024 року ОСОБА_7 передав координати НОМЕР_20, із зазначенням, що вказана геопозиція є місцем дислокації сил та засобів підрозділів Національної гвардії України.

В продовження вказаного спілкування, ОСОБА_7 також надав координати місцевості (геопозиції), зафіксовані за допомогою безкоштовного картографічного веб-сервісу компанії «Google»: НОМЕР_21; НОМЕР_22; НОМЕР_23; НОМЕР_24. При цьому, щодо координат НОМЕР_24 ОСОБА_7 зазначив, що саме там знаходиться танки та БТР, де здійснюється їх дозаправка і транспортуванням вантажними фурами. За наданими ОСОБА_7 ОСОБА_10 координатами, зокрема N НОМЕР_21; НОМЕР_24; НОМЕР_23 знаходиться ІНФОРМАЦІЯ_3 , а за координатами N НОМЕР_22 знаходиться ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відповідно до інформації зазначених територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Міністерства оборони України за вказаними координатами, починаючи з лютого 2022 року по лютий 2024 року знаходяться місця розташування військових сил та засобів, що при обізнаності про них представників держави агресора несе загрозу безпеці та обороноздатності України.

12.01.2024 року ОСОБА_7 у застосунку обміну повідомленнями «Telegram» надіслав представнику спецслужб РФ ОСОБА_10 фотографії із зображенням паркомайданчика, де перебуває декілька зразків, схожих на механізовану техніку. При цьому, ОСОБА_7 конкретизував місце, а саме, вказавши що це Святошинський район. Надалі, ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, надав реквізити розрахункового рахунку за номером банківської картки № НОМЕР_3 , для представника спецслужб РФ з метою отримання грошової винагороди як за фактично виконані завдання, так і за результатами виконання подібних завдань в майбутньому.

15.01.2024 року, продовжуючи підтримувати зв`язок з представником спецслужб держави-агресора у «Telegram», ОСОБА_7 у повідомленні адресованому ОСОБА_10 зазначив, що володіє достовірною інформацією щодо Бориспільської санітарної військової частини, де перебуває значна кількість особового складу, і на підтвердження вказаного факту, у повідомленні, датованому від 18.01.2024 року надав координати місцевості (геопозицію) її розташування, а саме: НОМЕР_25. За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами, зокрема НОМЕР_25 знаходиться військова частина НОМЕР_4 Міністерства оборони України.

В подальшому, реалізовуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, розуміючи цілі та завдання представника РФ щодо завдання шкоди Україні, використовуючи застосунок обміну повідомленнями «Telegram», ОСОБА_7 продовжив передавати ОСОБА_10 координати місцевості (геопозиції), а саме:

20.01.2024 року ОСОБА_7 передав представнику спецслужб РФ координати місцевості (геопозиції) НОМЕР_26; 10.02.2024 ОСОБА_7 передав представнику спецслужб РФ координати місцевості (геопозиції) НОМЕР_26 НОМЕР_27. За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами НОМЕР_26 знаходиться ІНФОРМАЦІЯ_4 , а за координатами НОМЕР_27 знаходиться державне підприємство «Київський механічний завод» Міністерства оборони України. Відповідно до інформації державного підприємства «Київський механічний завод» Міністерства оборони України на території державного підприємства знаходяться виробничі приміщення ТОВ «Укррадарпроект», яке займається ремонтом та відновленням військової та спеціальної техніки для потреб Збройних Сил України, відтак, інформація про місцезнаходження державного підприємства може викликати інтерес з боку ворога та нести загрозу національній безпеці та обороноздатності України.

У Telegram-повідомленні від 13.02.2024 року ОСОБА_7 надіслав представнику спецслужб РФ ОСОБА_10 координати місцевості НОМЕР_28 із зазначенням, що вказана геопозиція є місцезнаходженням 72-гої бригади, в Київській області. За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами, зокрема НОМЕР_28 знаходиться військова частина НОМЕР_5 Збройних сил України. Відповідно до інформації військової частини НОМЕР_5 Збройних сил України військова частина НОМЕР_5 є багатопрофільним лікарняним закладом, який забезпечує надання вторинної (спеціалізованої), з елементами третинної (високоспеціалізованої) медичної допомоги військовослужбовцям. Збір, обробка та передача даних представникам держави, що здійснює агресію проти України несе загрозу національній безпеці та обороноздатності України, так як нанесення удару (ураження) по даному об`єкту може призвести до чисельних втрат серед особового складу, частини, військовослужбовців, які перебувають на лікуванні, втрат (ураження) спеціальної та військової техніки, обладнання та майна.

15.02.2024 року ОСОБА_7 вчергове передав представнику спецслужб РФ координати місцевості (геопозиції) НОМЕР_29. За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами, зокрема НОМЕР_29 розташовувались об`єкти ІНФОРМАЦІЯ_5. Відповідно до інформації військової частини НОМЕР_6 Міністерства оборони України, за вказаними координатами, починаючи з лютого 2022 року по лютий 2024 року розташовувались об`єкти ІНФОРМАЦІЯ_5 з особовим складом. Відомості про розміщення об`єктів ІНФОРМАЦІЯ_5 уповноваженими державними органами у відкритому доступі не розміщалися.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 21.02.2024 ОСОБА_7 надіслав представнику спецслужб РФ ОСОБА_10 координати місцевості (геопозиції), згідно безкоштовного картографічного веб-сервісу компанії «Google», а саме: НОМЕР_30, НОМЕР_7 . За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами НОМЕР_31 знаходиться військова частина НОМЕР_8 Міністерства оборони України. Відповідно до інформації військової частини НОМЕР_8 Міністерства оборони України, за вказаними координатами, знаходиться ряд військових об`єктів, а саме: Командування Сухопутних військ, військова частина НОМЕР_8 на якій розташовані сховища, зброя, озброєння, особовий склад. В умовах воєнного стану будь-який збір та обробка інформації з відомостями про військові об`єкти несуть загрозу національній безпеці України.

За наданими ОСОБА_7 представнику спецслужб РФ координатами НОМЕР_32 знаходиться військова частина НОМЕР_9 Національної гвардії України. Відповідно до інформації військової частини НОМЕР_9 Національної гвардії України, об`єкти (райони місцевості з урахуванням допустимої похибки) НОМЕР_32 належать та використовуються на праві оперативного управління військовою частиною НОМЕР_9 ІНФОРМАЦІЯ_6 та є фактичним місцем розташування військової частини.

Відомості, що дозволяють ідентифікувати місця в межах вищевказаних об`єктів на місцевості не були розміщені у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних сил України, Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України та іншими уповноваженими органами. Збір, обробка та передача представникам держави, що здійснює збройну агресію проти України, в умовах воєнного стану, інформації з відомостями про місця в межах вищевказаних об`єктів військової частини, з урахуванням чинних положень ЗВДТ та реального/потенційного оперативного інтересу з боку ворога несе загрозу національній безпеці та обороноздатності України.

Загалом, ОСОБА_7 , під час реалізації злочинного умислу, у повній мірі усвідомлював, що надані ним відомості становили інтерес для представників Російської Федерації та могли бути використані при проведенні підривної діяльності проти України шляхом планування та проведення бойових чи диверсійних дій проти України, направлених на захоплення її територій, зменшення її воєнного, економічного, соціального та політичного потенціалу у сфері оборони шляхом проведення ударів по відповідних об`єктах.

Вина ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується такими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав, однак показав, що після його відкритих образ в телеграм каналах української влади, йому через «Telegram-канал» написав ОСОБА_10 - працівник ФСБ Російської Федерації та запропонував роботу (скидати координати). Далі зазначений представник держави-агресора навчив ОСОБА_7 де брати і як правильно надсилати координати військових сил, частин та госпіталів. Зазначив, що всю інформацію яку скидав представнику спецслужб держави-агресора брав через «VPN» (віртуальна приватна мережа) з пошукових систем «Google» та «Яндекс», яка є у відкритому доступі. Відео та фото, які містяться в матеріалах справи обвинувачений скачував із різних телеграм каналів через платформу «Tik Tok». Жодного разу він не виїжджав на об`єкти про які повідомляв та скидав координати працівникам ФСБ. За надання зазначеної інформації (координати місця розташування військових формувань) ОСОБА_7 отримував кошти, які йому перераховували на особисту банківську картку (ПриватБанк або Monobank), рахунок яких обвинувачений особисто повідомив під час спілкування з представником спецслужб РФ. Вказав, що близько 5-6 разів скидав працівнику ФСБ дані розташування військових частин, воєнкоматів, військових госпіталів та після перевірки правдивості інформації отримував 50 доларів за кожен об`єкт. За весь період своєї діяльності отримав приблизно 6000 гривень. Ніякого розкаяння щодо вчинення зазначених дій він не відчуває, оскільки вся інформація знаходилася у відкритому доступі. Основною метою співпраці з представниками спеціальних служб РФ було особисте збагачення та погашення кредитів. Підтвердив своє усвідомлення можливого завдання шкоди державі, однак вважав, що на вказані ним об`єкти могла відбутися максимум кібератака.

Свідок ОСОБА_11 (консультант-експерт департаменту кібербезпеки СБ України) підтвердив в судовому засіданні, що в 2023 йому було доручено проведення контррозвідувальних заходів щодо виявлення осіб, які сприяли представникам держави агресора - РФ в проведенні підривної діяльності проти України. В рамках документування співробітника спецслужб РФ ОСОБА_10 було виявлено його переписку з обвинуваченим ОСОБА_7 та іншими зрадниками, які надавали інформацію щодо переміщення військової техніки, місць розташування засобів ППО тощо.

З показань свідка ОСОБА_12 (консультант-експерт з оперативних питань департаменту КІБ СБ України) вбачається, що він був оперативним співробітником при затриманні ОСОБА_7 . Також свідок підтвердив, що під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій в телеграм каналах обвинуваченого було виявлено велику кількість переписок з громадянами РФ.

Даними рапорту департаменту контррозвідувального захисту СБ України № 30/1/1-4367 від 18.03.2024 та додатками (витяг з реєстру СПО СК: АС щодо громадянина РФ ОСОБА_10 ) з яких вбачається виявлення інформації про спілкування в месенджері «Telegram» користувача з ніком « ОСОБА_13 » (використовує представник ФСБ РФ ОСОБА_10 ) з користувачем « ОСОБА_14 » (зареєстрований на номер мобільного телефону НОМЕР_1 , ID користувача НОМЕР_10 ) з січня 2024.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 20.03.2024, підтверджується затримання ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Даними протоколу обшуку від 20.03.2024 з відеозаписом вказаної слідчої дії, який в подальшому легалізований ухвалою слідчого судді від 21.03.2024, відповідно до якого слідчим в присутності понятих проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого виявлено та вилучено: банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_11 , діє до

11/28, CVC 231; чорну банківську картку «Monobank», № НОМЕР_12 , діє до

07/29, код 082; жовту банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_13 , діє до

01/29, CVC 549; банківську картку синього кольору «Приватбанк», № НОМЕР_14 , з затертим CVC-кодом та датою закінчення дії; мобільний телефон марки «OPPO», моделі «НОМЕР_33», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з SIM1-карткою з номером телефону НОМЕР_17 «Vodafone», з SIM2-карткою з номером телефону НОМЕР_1 «Life cell». В подальшому постановою слідчого вилучені речі визнані речовими доказами.

Протоколом огляду мобільного телефону марки «OPPO», моделі «НОМЕР_33» від 20.03.2024, згідно з яким встановлено, що в телефоні використовується для спілкування месенджер «Telegram», із зареєстрованим акаунтом на номер мобільного телефону: НОМЕР_1 , з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2», де наявна переписка з абонентом на ім`я « ОСОБА_15 ». У переписці від 05.01.2024 обвинувачений підтвердив повну готовність до співпраці з представником спецслужб РФ за винагороду. В подальшому 10.01.2024 ОСОБА_7 передав координати, із зазначенням, що вказана геопозиція є місцем дислокації сил та засобів підрозділів Національної гвардії України. Також надав координати місцевості (геопозиції), зокрема місцезнаходження ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 12.01.2024 року обвинувачений надіслав фотографії із зображенням паркомайданчика, де перебуває декілька зразків, схожих на механізовану техніку. Цього ж дня надав реквізити своєї банківської картки № НОМЕР_3 для отримання винагороди. Далі 18.01.2024 року надав координати місцевості військової частини Міністерства оборони України. 20.01.2024 передав координати ІНФОРМАЦІЯ_4 та ДП «Київський механічний завод» Міністерства оборони України. 13.02.2024 надіслав координати місцевості із зазначенням, що вказана геопозиція є місцезнаходженням 72-гої бригади, в Київській області. 15.02.2024 передав координати місцевості (геопозиції) із зазначенням, що там розміщений штаб Сухопутних військ Збройних Сил України. 21.02.2024 надіслав координати місцевості (геопозиції), де знаходиться військова частина Міністерства оборони України та військова частина Національної гвардії України. Також переписка містить інформацію щодо часу переказів обвинуваченому коштів за передачу вищезазначеної інформації, котра збігається з часом отримання переказів зазначених у виписках з банків про рух грошових коштів. Крім того в телефоні у додатку «Фотографії» містяться скрін-шоти, на яких зафіксовані координати військових частин, та інших військових об`єктів, місць розташування ЗС України.

Протоколом огляду мобільного телефону марки «OPPO» А 53, моделі «НОМЕР_33» від 29.03.2024, згідно з яким встановлено, що в телефоні використовується для спілкування месенджер «Telegram», із зареєстрованим акаунтом на номер мобільного телефону: НОМЕР_1 , з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2». У ваказаному месенджері містяться текстові повідомлення між ОСОБА_7 та « ОСОБА_16 », в яких останній повідомляє про знайомого представника спецслужб РФ, який шукає нормальних хлопців, яким не подобається, що відбувається в країні. Представник спецслужб РФ цікавиться будь якою інформацією, яка стосується військових, техніки, особового складу тощо. Також особа під акаунтом « ОСОБА_16 » провів інструктаж обвинуваченому щодо пошуку на карті в Інтернеті військових частин та пересилання точних координат. Крім того « ОСОБА_16 » повідомив ОСОБА_7 , що його знайомий військовий є представником спецслужб «ФСБ» та коли вони прийдуть у Київ то зможуть надати обвинуваченому хорошу посаду. В ході зазначеної переписки обвинувачений неодноразово висловлює своє негативне ставлення до влади та країни в цілому.

Крім того в ході огляду мобільного телефону в пошуковій системі «Google Ghrome» в розділі «Історія» відображається велика кількість координатів місцезнаходження військових части та об`єктів. Також в месенджері обвинуваченого «Telegram» встановлено підписки на телеграм-канали « ІНФОРМАЦІЯ_7 ». В телефоні у додатку «Фотографії» містяться скрін-шоти, на яких зафіксовані координати військових частин, та інших військових об`єктів, місць розташування ЗС України.

Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 20.02.2024 - зняття інформації з електронних інформаційних систем за номером телефону НОМЕР_2 , який знаходиться у користуванні громадянина РФ ОСОБА_10 , складеного консультантом-експертом ДКІБ СБ України ОСОБА_12 , на підставі ухвали слідчого судді Київського апеляційного суду від 02.02.2024. У вказаному протоколі в розділі «Chats» знаходиться чат під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». В даному чаті користувач « ОСОБА_15 » спілкується з користувачем « ОСОБА_14 » у період часу з 05.01.2024 по 16.02.2024. В наявних текстових повідомленнях користувач «ІНФОРМАЦІЯ_2» інформував представника РФ про місце розташування конкретних цілей (розташування військових частин, сил та засобів протиповітряної оборони ЗС України тощо), отримання якої представником країни агресора, несе шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності й державній безпеці України. За надання інформації про вказані об`єкти користувач « ОСОБА_14 » отримував грошові кошти.

Даними протоколу огляду від 29.04.2024, листом АТ «Універсал Банк» № БТ/2668 від 15.04.2024 з інформацією про рух грошових коштів (виписку), за період з 01.01.2024 по 19.03.2024, який обліковується на ім`я ОСОБА_7 підтверджується, що на картковий рахунок обвинуваченого № НОМЕР_3 надходили грошові кошти, а саме: 04.01.2024 - 1001,07 грн; 15.01.2024 - 1000,67 грн; 25.01.2024 - 995,05 грн; 09.02.2024 - 1051 грн; 12.02.2024 - 1045 грн; 15.02.2024 - 1005 грн; 20.02.2024 - 1004,82 грн; 27.02.2024 - 1201,70 грн; 05.03.2024 - 1054,94 грн.

Протоколом огляду від 29.04.2024, листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-240412/41228 від 16.04.2024 з інформацією про рух грошових коштів (виписку), за період з 01.01.2024 по 19.03.2024 по рахунку ОСОБА_7 підтверджується, що на картковий рахунок обвинуваченого № НОМЕР_18 надходили перекази грошових коштів, зокрема: 15.03.2024 - 1010,43 грн.

Даними листа в/ч НОМЕР_5 № 321 від 12.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ знаходиться військова частина НОМЕР_5 . Нанесення удару по даному об`єкту може призвести до чисельних втрат серед особового складу частини; листом директора ДП «КМЗ» МОУ № 24 від 11.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ знаходиться ДП «Київський механічний завод» МОУ та зазначені відомості можуть викликати інтерес з боку ворога, і нести загрозу національній безпеці України; листом № 811/133/47/224 від 11.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ знаходиться об`єкт (підрозділ) в/ч НОМЕР_4 , що становить реальний інтерес з боку противника; листом № 116/2/3/9621 від 12.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ розташовувалися об`єкти ІНФОРМАЦІЯ_5 та передача даних може нести загрозу національній безпеці України; листом № 2820 від 11.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ був розташований ІНФОРМАЦІЯ_4 ; листом № 3098 від 13.03.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ був розташований ІНФОРМАЦІЯ_3 ; листом № 10186 від 17.05.2025 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ знаходиться Командування Сухопутних військ, військова частина НОМЕР_8 на якій розташовані сховища, зброя, озброєння, особовий склад; листом № 1/27/12-2489 від 09.05.2024 підтверджується, що за координатами які направляв обвинувачений представнику спецслужб РФ є фактичним місцем розташування військової частини.

Висновком судово-психіатричного експерта 239 від 15.05.2024 року, яким встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час скоєння інкримінованих йому дій на психічне захворювання не страждав, в тому числі не перебував в тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності; під час інкримінованих йому дій міг усвідомлювати свої дії та керувати ними; під час проведення обстеження ознак психічного захворювання не виявлено; в даний час може усвідомлювати свої дії та керувати ними; застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Доводи захисника обвинуваченого зводяться до недоведеності вини ОСОБА_7 поза розумним сумнівом, звертаючи увагу на те, що умисел в його діях на державну зраду не доведений, у зв`язку з чим суд має ухвалити виправдувальний вирок. Також захисник звернув увагу, що метою, яку переслідував ОСОБА_7 було саме збагачення за рахунок передачі інформації. Такі доводи захисника колегія суддів вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що спростовуються наступним.

Частиною 2 статті 111 КК України (в редакції Закону України № 2113-ІХ від 03.03.2022, який набрав чинності 07.03.2022) передбачено кримінальну відповідальність за державну зраду в умовах воєнного стану. Так, відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України настає за державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, в тому числі, у формі надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, який означає, що громадянин України надає безпосередню допомогу державі, з якою Україна перебуває в умовах воєнного стану. Закінчений злочин у цій формі є з моменту вчинення відповідного діяння, яким особа надала допомогу в проведенні підривної діяльності проти України.

Суб`єктивна сторона державної зради характеризується виною у виді прямого умислу (тобто винний усвідомлює, що він надає представнику іноземної держави допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану і бажає цього) і має таку об`єктивну ознаку, як мета, що полягає саме в заподіянні шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній чи інформаційній безпеці України. При цьому мотив, тобто внутрішнє спонукання, рушійна сила кримінально караного вчинку людини, що визначає його зміст і допомагає більш глибоко розкрити психічне ставлення особи до вчиненого. Мотивом державної зради можуть бути користь, помста, бажання полегшити виїзд на постійне місце проживання в іншу країну, тощо, у зв`язку з чим суд зауважує, що в даному випадку мотив не впливає на кваліфікацію діяння ОСОБА_7 , оскільки суспільна небезпечність його дій, виразились у тому, що обвинувачений допомагав державі - агресору шляхом надання його представникам допомоги в проведенні підривної діяльності.

В цьому кримінальному провадженні обвинувачений, свідомо використовуючи як інструмент фіксації місцезнаходження конкретних цілей (розташування військових частин, сил та засобів протиповітряної оборони тощо) безкоштовний картографічний веб-сервіс компанії «Google», за допомогою месенджера «Telegram», із зареєстрованим власним акаунтом на номер мобільного телефону: НОМЕР_1 , з назвою «ІНФОРМАЦІЯ_2» розпочав особисте спілкування з представником спецслужб держави-агресора, у ході якого останній запропонував ОСОБА_7 співпрацювати з ним, як з представником РФ, на що обвинувачений добровільно погодився.

У подальшому, ОСОБА_7 , діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, з корисливих мотивів, виконуючи особисті домовленості з представником спецслужб держави-агресора, здійснював пошук та надавав ряд координат місцевості (геопозиції) де розташовувалися військові частини, госпіталі, територіальні центри комплектування.

Твердження захисника про те, що ОСОБА_7 не було відомо, що з ним спілкується представник спецслужб держави-агресора, спростовується дослідженими в судовому засіданні текстовими повідомленнями, які були виявленні в месенджері «Telegram» під час огляду мобільного телефону обвинуваченого та даними негласних слідчих (розшукових) дій.

Колегія суддів приходить до висновку, що надана обвинуваченим інформація представнику РФ має важливе оборонне і економічне значення та могла бути використана державою-агресором для нанесення шкоди обороноздатності та державній безпеці України. Тобто представники російської федерації могли використати цю інформацію для підривної діяльності проти України.

Отже, судом визнається доведеним, що ОСОБА_7 вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України: надання представнику іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України.

Статтею 50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 не встановлено. Обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон (ст. 12 КК) вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст.12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд виходить з того, що ним вчинено особливо тяжкий злочин проти основ національної безпеки України (ч. 2 ст. 111 КК України) в умовах воєнного стану. Аналіз ступені тяжкості вчиненого кримінальних правопорушень свідчить про те, що обвинувачений вчинив державну зраду у формі надання представнику іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України.

Дані про особу ОСОБА_7 свідчать про те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності. Згідно медичних довідок на обліку у психіатра та лікаря нарколога обвинувачений не перебуває.

З врахуванням викладеного, беручи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших кримінальних правопорушень, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років, з конфіскацією майна.

Правові підстави для застосування ст. 69 КК України відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2024 - скасувати для виконання вироку в частині конфіскації майна.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «OPPO», моделі «НОМЕР_33», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з SIM1-карткою з номером телефону НОМЕР_17 «Vodafone», з SIM2-карткою з номером телефону НОМЕР_1 «Life cell» - звернути в рахунок конфіскації майна; банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_11 , діє до 11/28, CVC 231; чорну банківську картку «Monobank», № НОМЕР_12 , діє до

07/29, код 082; жовту банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_13 , діє до

01/29, CVC 549; банківську картку синього кольору «Приватбанк», № НОМЕР_14 , з затертим CVC-кодом та датою закінчення дії - знищити.

Документи, надані учасниками судового провадження на підставі ст. 100 КПК України, слід залишити в матеріалах кримінального провадження.

З метою запобігання спробам обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, з огляду на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Керуючись ст. 368, 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років з конфіскацією майна.

До набрання вироком законної сили застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Початок строку покарання рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 20 березня 2024 року (момент його фактичного затримання) по дату набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.03.2024, на 1/6 частка житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 95 кв. м., житловою площею 48, 9 кв.м.; 1/2 частки земельної ділянки, площею 3,7199 га з кадастровим номером :08:047:0013, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,6598 га з кадастровим номером :08:033:0041, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частки земельної ділянки, площею 3,7196 га з кадастровим номером :08:047:0094, розташована за адресою: АДРЕСА_3 ; 1/2 частки земельної ділянки, площею 0,6599 га з кадастровим номером :08:033:0088, розташована за адресою: АДРЕСА_4 - скасувати для виконання вироку в частині конфіскації майна.

Речові докази у кримінальному провадженні: мобільний телефон марки «OPPO», моделі «НОМЕР_33», IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 , з SIM1-карткою з номером телефону НОМЕР_17 «Vodafone», з SIM2-карткою з номером телефону НОМЕР_1 «Life cell» - звернути в рахунок конфіскації майна; банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_11 , діє до 11/28, CVC 231; чорну банківську картку «Monobank», № НОМЕР_12 , діє до

07/29, код 082; жовту банківську картку «Ощадбанк», № НОМЕР_13 , діє до

01/29, CVC 549; банківську картку синього кольору «Приватбанк», № НОМЕР_14 , з затертим CVC-кодом та датою закінчення дії - знищити.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. На підставі ч. 3 ст. 376 КПК України роз`яснити обвинуваченому, захиснику, його законному представнику, потерпілому, його представнику, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Судді: ОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3