Справа № 128/3940/25
ВИРОК

Іменем України

21 листопада 2025 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.08.2025 за №0000503, по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг, Дніпропетровської області, громадянина України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , одруженого, військовослужбовця, згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

УСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_4 , перебуваючи на посаді курсанта 3 навчальної механізованої роти 2 навчального механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог статей 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Конституції України, вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_4 , всупереч визначених у Законі України «Про забезпечення участі цивільних осіб у захисті України», наказу Міністерства внутрішніх справ України №175 від 07.03.2022 «Про затвердження Порядку отримання вогнепальної зброї і боєприпасів цивільними особами, які беруть участь у відсічі та стримуванні збройної агресії Російської Федерації та/або інших держав», постанови Верховної Ради України №2471-ХII від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», якою визначений перелік видів майна, що не можуть перебувати у власності громадян, громадських об?єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21.08.1998, та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992, будучи обізнаним щодо вимог законодавства та відповідальності за незаконний обіг бойових припасів, достовірно розуміючи щодо призначення та властивостей бойових припасів, маючи прямий умисел на незаконне придбання бойових припасів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи прямий умисел, спрямований на придбання, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу, не маючи ні дійсного, ні уявного на це права, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах, у невстановленому місці, у невстановлені дату та час, незаконно придбав корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2». У подальшому 10 серпня 2025 року близько 17 год 00 хв ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції на території стаціонарного блокпоста у селищі Березина, Вінницького району Вінницької області, де в ході особистого обшуку у його барсетці, в присутності понятих, було виявлено та вилучено корпус оборонної осколкової ручної гранати Ф-1 та підривач «уніфікований запал дистанційної дії типу УЗРГМ-2», які в конструктивному поєднанні є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1, яка відноситься до бойового припасу.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі при обставинах, викладених в обвинувальному акті. Суду надав показання, що йому відомо про те, що не можна зберігати бойові припаси без відповідного дозволу. Вилучену у нього гранату він знайшов у с. Старичі, Львівської області, коли проходив військову службу та перебував на стрільбищах. Гранату він зберігав приблизно 2 місяці у своїй сумці. Після цього він був зупинений на блокпості у селищі Березина, Вінницького району Вінницької області, де добровільно видав працівникам поліції гранату. Розкаюється у вчиненому, більше такого вчиняти не буде.

Прокурор під час судових дебатів просила визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік. Також просила скасувати арешт на майно, питання щодо речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України, а саме: вилучений мобільний телефон повернути власнику, а інші речові докази знищити, та стягнути з ОСОБА_4 витрати у сумі 3 565,60 грн. Попередньо подане клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою просить не розглядати.

Обвинувачений ОСОБА_4 погоджується із покаранням, яке просить призначити йому прокурор.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 підтримав думку обвинуваченого.

Враховуючи думки учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним досліджувати докази по кримінальному провадженню стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. Суд визнав за можливе обмежитись допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів стосовно особи обвинуваченого, речових доказів та процесуальних витрат. Водночас судом з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст встановлених обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також судом роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Судом установлено, що під час досудового розслідування дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог статті 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Водночас суд також враховує, що відповідно до частин першої-другої статті 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд враховує, що ОСОБА_4 являється військовослужбовцем; одружений; згідно зі ст. 89 КК України раніше не судимий.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, відомості, що характеризують особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, позицію державного обвинувача щодо можливості виправлення і перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд вважає, що ОСОБА_4 не представляє підвищену суспільну небезпеку, його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, через що суд вважає достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_4 обрати йому міру покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення з приміненням статей 75, 76 КК України з випробуванням, з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності та справедливості.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Згідно з ч. 1 ст. 165 КВК України, іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Тому в строк покарання ОСОБА_4 слід зарахувати строк перебування його під вартою як попереднє ув`язнення з 10.08.2025 (з моменту затримання відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 10.08.2025) до 20.11.2025 (до дня його звільнення, відповідно до довідки про звільнення), з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 наклав арешт на речові докази, який слід скасувати.

Питання щодо речових доказів суд вирішує на підставі статті 100 КПК України.

З обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, на користь держави слід стягнути витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню у сумі 3 565,60 грн (висновок експерта №СЕ-19/102-25/17743-ВТХ від 11.08.2025).

Керуючись статтями 349, 368-371, 373, 374, 395 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

На підставі частини п`ятої статті 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання термін перебування під вартою з 10 серпня 2025 року до 20 листопада 2025 року, у співвідношенні один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений Вінницьким міським судом Вінницької області ухвалою слідчого судді від 14.08.2025 на майно, а саме: предмет, ззовні схожий на запал «УЗГМ-2», який поміщено до спец. пакету НПУ Вибухотехнічна Служба АВ 1163379; змив з поверхні запалу предмету, ззовні схожого на гранату «Ф-1», який поміщено до паперового конверту світло-коричневого кольору НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на корпус гранати «Ф-1», який поміщено до спец. пакету НУ Вибухотехнічна Служба АВ 1163381; змив з поверхні корпусу предмета, ззовні схожого на гранату «Ф-1», який поміщено до паперового конверту світло-коричневого кольору НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на газовий балон «Терен-1», який поміщено до спец. пакету НПУ CRI 1264695; мобільний телефон марки «Редмі 8», моделі «M2004J19AG», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 у корпусі чорного кольору із чохлом, який упаковано до аркушу паперу А4 білого кольору та поміщено до спец. пакету НПУ CRI 1264647, скасувати.

Речові докази: предмет, ззовні схожий на запал «УЗГМ-2», який поміщено до спец. пакету НПУ Вибухотехнічна Служба АВ 1163379; змив з поверхні запалу предмету, ззовні схожого на гранату «Ф-1», який поміщено до паперового конверту світло-коричневого кольору НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на корпус гранати «Ф-1», який поміщено до спец. пакету НУ Вибухотехнічна Служба АВ 1163381; змив з поверхні корпусу предмета, ззовні схожого на гранату «Ф-1», який поміщено до паперового конверту світло-коричневого кольору НПУ СУ; предмет, ззовні схожий на газовий балон «Терен-1», який поміщено до спец. пакету НПУ CRI 1264695, що знаходяться у камері зберігання речових доказів відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, знищити.

Речовий доказ: мобільний телефон марки «Редмі 8», моделі «M2004J19AG», IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 у корпусі чорного кольору із чохлом, який упаковано до аркушу паперу А4 білого кольору та поміщено до спец. пакету НПУ CRI 1264647, що знаходиться у камері зберігання речових доказів відділу поліції №3 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, повернути по належності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів по даному кримінальному провадженню в сумі 3 565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.

Вирок суду може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ