Справа №345/539/25
Провадження № 1-кп/345/163/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.2025 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000213 від 03.07.2024, про скасування арешту майна,-

в с т а н о в и в :

07.02.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшов обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 за ч.3 ст. 368 КК України.

Ухвалою суду від 21.03.2025 вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

19.09.2025 представником ОСОБА_6 , адвокатом ОСОБА_5 , яка одночасно виступає захисником обвинуваченого у цьому ж кримінальному провадженні, під час судового засідання подано клопотання про скасування арешту майна, а саме арешту автомобіля марки MERCEDES-BENZ, модель S-500, реєстраціний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_2 (надалі в тексті ухвали - автомобіль, транспортний засіб, авто у певних відмінках), який накладено ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.09.2024 в кримінальному провадженні за ч.3 ст.368 КК України.

19.09.2025 в судовому засіданні оголошено резолютивну частину ухвали суду за наслідками розгляду відповідного клопотання представника.

Своє клопотання представник мотивує тим, що відповідно до приписів ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право власності ОСОБА_6 є непорушним. Упродовж достатньо тривалого часу після накладення арешту дружина обвинуваченого позбавлена можливості користуватися належним їй на праві спільної власності автомобілем. Інших транспортних засобів обвинувачений та його дружина не мають. Перебування авто ускладнює можливості добирання за необхідною медичною допомогою дружини та двох малолітніх дітей, створює труднощі в доставлянні малолітнього сина у дошкільний заклад освіти. Арештоване авто зберігається на відкритому майданчику, внаслідок чого зменшується його ринкова вартість. Звертає увагу, що автомобіль придбано у вересні 2022 року під час перебування ОСОБА_4 в шлюбі, тобто за спільні кошти подружжя.

В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримала клопотання в повному обсязі, просила його задовольнити, в обґрунтування клопотання лише усно зазначила, що, на її думку, арешт на автомобіль підозрюваного ОСОБА_4 під час досудового розслідування накладено слідчим суддею місцевого суду необґрунтовано, адже питання перебування цього майна у спільній сумісній власності подружжя не досліджувалося.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив задовольнити клопотання про скасування арешту майна.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти задоволення клопотання щодо скасування арешту майна зазначаючи, що у кримінальному провадженні арешт на автомобіль накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, передбаченого санкцією ч.3 ст.368 КК України. Згідно з даними наявної у справі інформації (а.с. 86) зазначений у цьому клопотанні транспортний засіб належить на праві власності обвинуваченому.

Заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на таке.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 із забороною відчуження, розпорядження та користування транспортним засобом з ключем до нього.

Як убачається з матеріалів, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (дошлюбне Казаченко) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26.06.2021, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), серія І-НМ № 251000 від 26.06.2021.

Згідно з копією інформації про реєстрацію транспортного засобу автомобіль зареєстровано на праві власності 15.09.2022 ТСЦ 2642 за ОСОБА_4 .

Також відповідно до копії посвідчення водія ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дружині обвинуваченого у цій справі дозволено з 17.02.2018 керувати транспортними засобами, які вважаються легковими автомобілями загальною масою до 3,5 тонн і максимальною кількістю пасажирів у салоні до 8 осіб (категорія В). У шлюбі подружжя має двох малолітніх дітей: синів ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.

У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічні за змістом норми містяться у ч.3 ст. 368 ЦК України.

Зазначене вище авто зареєстровано на за обвинуваченим 15.09.2022 як титульним власником під час шлюбу з ОСОБА_7 , тому може вважатися спільним сумісним майном подружжя.

Як убачається з ухвали слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року на момент розгляду клопотання слідчого не було даних про визначення часток подружжя у праві власності на автомобіль, у зв`язку з чим слідчий суддя не мав можливості накласти арешт лише на частку, що належить у цьому майні підозрюваному ОСОБА_4 .

Крім того, режим спільної сумісної власності, на відміну від режиму спільної часткової власності, не передбачає виділ часток кожного власника в натурі, що унеможливлює ідентифікацію конкретних часток обвинуваченого та його дружини у спільному майні, через що обтяження майна підозрюваного (обвинуваченого) в цілому є єдиним можливим та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження з метою можливої конфіскації майна у випадку призначення такого виду покарання.

Таким чином, оскільки частки подружжя у праві спільної сумісної власності на автомобіль не визначені, суд позбавлений можливості їх визначати поза межами цивільного позовного провадження. Таким чином, представником ОСОБА_6 не доведено, що арешт, накладений ухвалою слідчого судді, є необґрунтованим, а тому зазначений захід забезпечення кримінального провадження не підлягає скасуванню.

До того ж, представник по суті не ставить у клопотанні під сумнів законність та обґрунтованість накладеного арешту на автомобіль в цілому.

Інших підстав, крім необґрунтованості вже накладеного арешту або відсутністю подальшої потреби в його існуванні, кримінальний процесуальний закон не містить. Наявність потреби дружини обвинуваченого у використанні транспортного засобу не може вважатися підставою для скасування арешту в частині забороненого раніше права користування зазначеним рухомим майном.

Суд також керується тим, що відповідно ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII встановлений порядок виконання рішень про конфіскацію майна, а нормами ч.6 ст.48 цього Закону передбачено, що у разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

При цьому, спори щодо приналежності майна подружжю не можуть вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт автомобіля, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Крім того, за вказаних обставин тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.

Разом з тим, підстави накладення арешту, зазначені в ухвалі слідчого судді існують на даний момент, представником не доведено необґрунтованість рішення слідчого судді, й те, що у застосуванні арешту відпала потреба, враховуючи, що кримінальне провадження у даній справі ще не закінчено, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Посилання представника ОСОБА_6 на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 № 2-3392/11, судом відхиляються як нерелевантні, адже у відповідній справі вирішувалося в порядку цивільного судочинства питання про зняття арешту з майна, накладеного за правилами КПК 1960 року.

Керуючись ст. 369,372 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року у кримінальному провадженні № 0000213 від 03.07.2024, на майно підозрюваного ОСОБА_4 , а саме автомобіль марки MERCEDES-BENZ, модель S-500, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску, чорного кольору, VIN- НОМЕР_2 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий