Справа № 752/7789/25
Провадження №: 1-кп/752/1816/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2025 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисниці ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000187, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.03.2025 за обвинуваченням громадянки України ОСОБА_5 ,яка народилася у м. Кадіївка Луганської області ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, розлучена, має на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 15.03.2025 близько о 23-ї години ОСОБА_5 перебувала за адресою: м. Київ, вул. Саксаганського, 42 у закладі громадського харчування "Континент" у стані алкогольного сп`яніння, де у неї виник кримінально-протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, не дотримуючись загальноприйнятих правил поведінки та суспільної моралі, перебуваючи перед входом у заклад "Континент", тобто у громадської місці, ОСОБА_5 нанесла один удар ногою в скляну частину дверей, внаслідок чого розбила дверний склопакет.

Надалі, продовжуючи реалізацію цього самого кримінально-протиправного умислу, ОСОБА_5 завдала один удар лівою ногою в ділянку правого стегна ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка виконувала функції адміністратора вказаного закладу, схопила її за волосся та декілька разів смикнула, внаслідок чого спричинила потерпілій фізичний біль та принизила її.

Своїми умисними протиправними діями обвинувачена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 1 ст. 296 КК України та визнається винуватою у хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Вказаних висновків суд дійшов також і з огляду на те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті та повністю визнала свою вину, отримавши згоду сторін,суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що характеризують її особу і стосуються вирішення питання про долю речових доказів.

У ході допиту ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнала повністю, надала показання, у яких підтвердила обставини вчинення кримінального проступку, викладені в установчій частині вироку, пояснила, що сама виховує двох малолітніх дітей, які взимку та навесні багато хворіли, тому вона 15.03.2025 дозволила собі випити алкоголь. Випивши вдома, поїхала до центральної частини міста, завітала у заклад "Континент", де ще вживала алкоголь й у стані сп`яніння вчинила хуліганські дії, ногою розбила скло дверей, вдарила і хапала за волосся працівницю ОСОБА_4 .

Скарг на правоохоронців не має.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачена свідомо і добровільно підтвердила, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності.

При цьому ОСОБА_5 щиро розкаялася у вчиненому та виразила готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини, зазначила, що сплатила потерпілій 15 000,00 грн в якості компенсації понесених витрат та шкоди.

Покази обвинуваченої в судовому засіданні чіткі, послідовні, не викликають сумнівів суду у правильності розуміння нею змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

З огляду на те, що обвинувачена не оспорювала фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті від 28.03.2025 і повністю визнала свою вину, отримавши згоду сторін, суд, з`ясувавши добровільність позиції ОСОБА_5 , у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням документів, що характеризують її особу, стосуються вирішення питання про долю речових доказів і процесуальних витрат.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає.

Майнова шкода, оцінена потерпілою в сумі 15 000,00 грн, відшкодована, що доводиться розпискою ОСОБА_4 та підтверджено нею.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій, суд враховує позицію прокурора, потерпілої, захисниці (клопотали про найменш суворе покарання), кваліфікацію кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком,особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, є внутрішньо переміщеною особою, має спеціальність (майстер-перукар), має підробітки (працює без офіційного працевлаштування), розлучена, виховує та утримує двох малолітніх дітей 2011 та 2014 року народження, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягалася.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття ОСОБА_5 , яке полягає у жалю з приводу вчиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, часу, місця, способу учинення, вибачення перед потерпілою, відшкодування завданої шкоди.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України визнається вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 296 КК України у виді штрафу.

Призначаючи покарання, суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченої положень ст. 69 КК України та враховує при цьому, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення обвинуваченого, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Запобіжний захід у кримінальному провадженні не обирався і не застосовувався і підстави для його застосування не вбачаються.

Доля речових доказів вирішується судом відповідно до правил, передбачених ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати для здійснення їх розподілу судом у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст. 349, 368-371, 373-374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) грн в дохід держави.

Речові докази, а саме: два компакт диски для - носії цифрової інформації з написами "Axent" та "Verbatim" зберігати за місцем їх знаходження (в матеріалах досудового розслідування).

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1