Справа №592/1278/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/383/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Справи в порядку виконання судових рішень у кримінальних провадженнях
УХВАЛА

Іменем України

08 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Суми кримінальне провадження № 592/1278/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2024 щодо відмови в зарахуванні строку попереднього ув`язнення у строк покарання,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою перерахувати йому строк відбування покарання.

07.06.2024 до Ковпаківського районного суду м. Суми надійшло клопотання ОСОБА_8 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), яке він обґрунтував тим, що під дію зазначеного закону він підпадає у зв`язку з його попереднім засудженням вироком Київського районного суду м. Харків від 01.03.2027, а так як закон не має зворотної дії у часі, то він має застосовуватись і під час ухвалення вироку Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2023.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2024 у задоволенні вказаного клопотання засудженому відмовлено. Своє рішення суд першої інстанції умотивував тим, що строк попереднього ув`язнення ОСОБА_8 вже зарахований в строк відбування покарання вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2023, а також вироком цього ж суду від 30.06.2022 у строк відбування покарання був зарахований строк відбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2017. Крім того, суд першої інстанції умотивував своє рішення тим, що ОСОБА_8 звернувся до неналежного суду, оскільки ДУ «Сумський слідчий ізолятор» не є місцем відбування засудженими особами покарання.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи засудженого ОСОБА_8 і його захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_7 про залишення ухвали суду без змін, а апеляційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з таких підстав.

Зокрема, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ст. 19 Конституції України).

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, КПК та інших законів України (ч. 1-2 ч. 1 КПК), а завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК).

Належна правова процедура це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя, а застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Конституційний Суд України в своєму рішенні від 29.06.2010 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини зазначив, що «одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлених такими обмеженнями» (абз. 3 пп. 3.1 п. 3), а у рішенні від 22.09.2005 № 5-рп/2005 той же Високий Суд вказав, що із конституційних принципів рівності і справедливості випливає вимога визначеності, ясності і недвозначності правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування, не виключає необмеженості трактування у правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі (абз. 2 пп. 5.4 п. 5).

У справі «Стіл та інші проти Сполученого Королівства» (рішення від 23.09.1998, п. 54) ЄСПЛ наголосив, що «Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба з належною порадою, передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, які може спричинити певна дія; вислови «законний» та «згідно з процедурою, встановленою законом», зумовлюють повне дотримання основних процесуальних норм внутрішньодержавного права».

Так, ОСОБА_8 був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.07.2023 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Строк відбування покарання за цим вироком визначено рахувати з 30.06.2022, зарахувавши у термін відбування покарання строк з 18.03.2020 до 19.03.2020 та частину строку відбутого покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.03.2021 у період з 27.05.2022 до 29.06.2022.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.06.2022 ОСОБА_8 у строк покарання зарахований строк відбутого покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2017 у виді 1 року позбавлення волі.

Перебуваючи тимчасово в слідчому ізоляторі, засуджений ОСОБА_8 самостійно звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із клопотанням про зарахування йому строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Здійснивши розгляд цього клопотання засудженого і відмовивши у його задоволенні, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про його необґрунтованість, оскільки попередніми судами засудженому вже було зараховане попереднє ув`язнення у строк покарання.

Зокрема, згідно ч. 5 ст. 72 КК (в ред. ЗУ № 838-VIII від 26.11.2015), зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк, зокрема п. «ґ»: перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Є вірним і висновок суду першої інстанції про те, що клопотання подане не до належного суду, так як розгляд клопотання ОСОБА_8 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення не віднесено до територіальної юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, оскільки останній не відбуває покарання на території, що віднесена до юрисдикції Ковпаківського районного суду м. Суми, а лише тимчасово перебуває в ДУ «Сумський слідчий ізолятор», утримання в якому відбуванням покарання не є.

Так, відповідно п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, а згідно ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

Отже, клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування йому в строк відбування покарання часу попереднього ув`язнення має розглядатись за місцем відбування ним покарання, що є цілком обґрунтованим та відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 537, 539 КПК.

Іншого порядку вирішення цього питання кримінальним процесуальним законом не передбачено.

На підставі викладеного, враховуючи положення ст. 9 КПК щодо обов`язку суду неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, внаслідок чого вона підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 25.06.2024 відносно ОСОБА_11 залишити без змін, а його апеляційну скаргу на цю ухвалу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4