Справа № 740/7582/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/659/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в режимі дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000222 від 20 серпня 2024 року, об`єднане із кримінальним провадженням, яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань №0000009 від 16 січня 2025 року за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина Чернігівської області, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, фактичне та зареєстроване місце проживання в АДРЕСА_1 , за вчинення суспільно небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Процесуальні витрати на залучення експертів віднесені на рахунок держави.

Питання про долю речового доказу вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

ОСОБА_8 20 серпня 2024 року близько 14 год 00 хв, перебуваючи у лісовому масиві неподалік міського сміттєзвалища, розташованого по вул.Прилуцька, 172, в м.Ніжині Чернігівської області (більш точне місце не встановлено), перебуваючи у стані неосудності, не усвідомлюючи своїх дій і не маючи можливості ними керувати, вчинив суспільно небезпечне діяння, під час якого у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно придбав без мети збуту кристалічну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої заборонено,-PVP, після чого став незаконно зберігати її при собі без мети збуту до вилучення працівниками поліції.

У період часу з 15 год 15 хв по 15 год 19 хв 20 серпня 2024 року в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Прилуцька, 172, на території міського сміттєзвалища працівниками Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області під час проведення огляду місця події з добровільної згоди у ОСОБА_8 виявлено та вилучено один полімерний пакет із кристалічною речовиною, що згідно з висновком експерта містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено,- PVP, масою 0,243 г, яку ОСОБА_8 незаконно придбав та зберігав при собі без мети збуту.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку 2 Таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані, як суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

ОСОБА_8 16 січня 2025 року близько 19 год 30 хв, перебуваючи поблизу буд.16 по вул.Робоча в м.Ніжині Чернігівської області, у стані неосудності, не усвідомлюючи своїх дій і не маючи можливості ними керувати, вчинив суспільно небезпечне діяння, під час якого шляхом відшукання та привласнення знайденого, піднявши з землі, незаконно придбав прозорий поліетиленовий пакет з пазовим замком (пакет типу Zip-Lock) з кристалоподібною речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено,-PVP, після чого поклав його до внутрішньої кишені куртки, в яку був одягнений, тим самим незаконно придбав заборонений законом, особливо небезпечний психотропний засіб і розпочав його зберігати, з метою особистого вживання шляхом куріння, без мети збуту.

Далі, 16 січня 2025 року близько 19 год 53 хв ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу буд.16 по вул.Робоча в м.Ніжині Чернігівської області, був зупинений працівниками Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області, при цьому після запитання поліцейських добровільно видав їм прозорий поліетиленовий пакет із пазовим замком з кристалоподібною речовиною.

16 січня 2025 року в період часу з 20 год 51 хв по 21 год 01 хв в м.Ніжині Чернігівської області, вул.Робоча, поблизу буд.16, у ОСОБА_8 працівниками Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком (пакет типу Zip-Lock) із кристалоподібною речовиною білого кольору, у складі якої міститься особливо небезпечна психотропна речовина,-PVP, масою 0,2825 г, яку останній незаконно придбав та зберігав при собі з метою особистого вживання шляхом куріння, без мети збуту.

Згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» PVP віднесено до Списку 2 Таблиці І «Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено».

Дії ОСОБА_8 кваліфіковані, як суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Прокурори ОСОБА_9 та ОСОБА_10 звернулися до Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області з клопотаннями про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_8 у виді поміщення до спеціального лікувального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом з метою обов`язкового лікування.

Відтак, суд дійшов висновку про необхідність застосування примусового заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом, який згідно з ч.3 ст.94 КК України може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

В поданій апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції змінити та застосувати до ОСОБА_11 примусові заходи медичного характеру у вигляді амбулаторного лікування за місцем проживання. Зазначає, що ОСОБА_8 не погоджується з призначеним примусовим заходом медичного характеру у вигляді госпіталізації. Вважає, що судом було не повно досліджено характеризуючі дані та не взято або взято до уваги формально те, що ОСОБА_8 має 22-річний вік і до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, перебуває на обліку лікаря-психіатра, не має скарг за місцем проживання, має зареєстроване місце проживання і може відвідувати лікування самостійно, без госпіталізації, провину визнає повністю.

Заслухавши доповідача, доводи сторони захисту на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, яка полягала у запереченні вимог викладених у скарзі, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Порядок здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру регламентований главою 39 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК України: під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до роз`яснень, які містить п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» ухвала (постанова) у справі про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам кримінально-процесуального закону і крім вирішення питань, передбачених ст.420 КПК України, містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом установленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

Згідно із ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Як встановлено п. 1 ч. 1 ст. 93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно ч. 1 ст. 94 КК України, залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України, госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

За результатами проведення судово-психіатричної експертизи експерта Чернігівської філії СЕ ДУ «Інститут судової психіатрії МОЗ України» №513 від 26 листопада 2024 року та №100 від 06 березня 2025 року було встановлено, що ОСОБА_8 за своїм психічним станом на період часу до якого відноситься кримінальне правопорушення, яке йому інкримінується, був позбавлений здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, за своїм психічним станом ОСОБА_8 , у відповідності до ст. 92 КК України, показано поміщення в спеціальний лікувальний заклад з метою його обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню ним суспільно небезпечних діянь.

Висновок експерта в частині виду примусових заходів медичного характеру, якщо експертом визначений такий вид примусових заходів, має для суду рекомендаційний характер і лише суд, ураховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння, ступінь небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, застосовує певний вид примусового заходу, таке право суду віднесено до його дискреційних повноважень, як і при вирішенні питання щодо міри покарання, яку належить визначити особі, визнаній винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Наведене узгоджується із положенням п. 5 ч. 1 ст. 513 КПК України, згідно з яким під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру саме суд, у разі застосування таких заходів, має визначити їх вид.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про вид примусового заходу медичного характеру, який необхідно застосувати до ОСОБА_8 , дослідивши у сукупності пояснення особи, щодо якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, зібрані у кримінальному провадженні докази, врахував, що останній на період інкримінованих дій 20 серпня 2024 року та 16 січня 2025 року мав психічні розлади, згідно висновку експерта психіатра, особу ОСОБА_8 , який має молодий вік, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався, перебуває на обліку лікаря-психіатра, не має скарг за місцем проживання та зважив на відсутність обставин, які б вказували, що на час розгляду справи ОСОБА_8 одужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Врахувавши наведені обставини, положення статей 94 КК України, 513 КПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до ОСОБА_8 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, з чим погоджується і колегія суддів .

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала суду є законною, обґрунтованою, ухвалена з огляду на стан психічного здоров`я ОСОБА_8 постановлена відповідно до вимог чинного законодавства.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б безумовною підставою для скасування судового рішення, не встановлено. А тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2025 року, якою щодо ОСОБА_8 застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4