УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2025 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000052 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчими слідчого управління Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000052 від 21.07.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською Спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Досудовим розслідуванням встановлено, що майор ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначений на посаду заступника командира дивізіону артилерійської розвідки з тилу військової частини НОМЕР_1 .

Так, на початку липня 2025 року у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 , виник намір щодо оформлення документів по догляду за матір`ю ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка має ІІ групу інвалідності, у ході оформлення яких ОСОБА_5 було встановлено, що останній перебуває у розшуку по причині не оновлення облікових даних відповідно до ст. 2 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

За рекомендацією невстановлених у ході досудового розслідування осіб, він звернувся до заступника командира дивізіону артилерійської розвідки з тилу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередньо, ОСОБА_5 пояснив ОСОБА_4 , що має намір оформити документи по догляду за матір`ю, у зв`язку із чим йому потрібно вирішити питання щодо зняття із розшуку. Дізнавшись про бажання ОСОБА_7 вирішити питання щодо зняття із розшуку його у системі «Оберіг» та оформлення необхідних документів по догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації, ОСОБА_4 повідомив йому про необхідність оновлення документів.

На підтвердження своїх неправомірних вимог, ОСОБА_4 повідомив, що самостійно без його допомоги ОСОБА_5 , не вдасться вирішити питання щодо зняття із розшуку та оформити документи по догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації, додавши що у разі відмови ОСОБА_5 пристати на незаконні вимоги ОСОБА_4 , останній здійснить вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 з метою мобілізації ОСОБА_5 на військову службу.

Так, 15.07.2025 у ході телефонної розмови, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що може допомогти із зняттям з розшуку та отриманні останнім документів, потрібних для оформлення догляду, гарантуючи успішний результат. При цьому, він повідомив, що особисто спілкується з посадовими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 , які приймають рішення щодо взяття військовозобов`язаних на службу, додавши, що в разі надання йому особисто неправомірної вигоди у сумі 2500 доларів США, він шляхом впливу на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 зможе забезпечити вчинення ними дій щодо зняття ОСОБА_5 із розшуку та оформленні відповідних документів для догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації.

Побоюючись втратити можливість щодо оформлення опікунства по догляду за матір`ю та можливості бути мобілізованим примусово і направленим для несення служби ОСОБА_5 вимушено погодився на незаконну вимогу ОСОБА_4 передати йому неправомірну вигоду.

У подальшому, 25.07.2025 близько 17:40 в ході особистої зустрічі біля АЗС «Фаворит», розташованої по вул. Аеропортівській у м. Одеса з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 підтвердив свій намір надати допомогу щодо зняття ОСОБА_5 із розшуку та оформленні відповідних документів для догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації.

З метою переконання ОСОБА_5 у своїй спроможності здійснити вплив на посадових осіб ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 назвав невстановленого у ході досудового розслідування чоловіка на ім`я « ОСОБА_8 », який зі слів останнього є працівником відповідних органів РТЦК та СП та безпосередньо буде займатися підготовкою потрібних документів. Додавши при цьому, що вирішення питання щодо зняття ОСОБА_5 із розшуку буде оплачуватися окремо та оформленні відповідних документів для догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації також оплачується окремо.

ОСОБА_5 розуміючи життєві обставини, зваживши на вагомість отримання останнім необхідних документів для догляду за інвалідом 2 групи для отримання відстрочки від мобілізації та зняття із розшуку вимушено погодився на незаконну вимогу ОСОБА_4 та після завершення бесіди ОСОБА_5 передав ОСОБА_4 частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США, що станом на 25.07.2025 у еквіваленті за офіційним курсом НБУ у гривні складало 20 850 грн.

Усвідомлюючи уразливий стан ОСОБА_5 , розуміючи, що погрози стосовно мобілізації останнього досягли своєї мети, ОСОБА_4 , переслідуючи корисливий умисел та мету направлену на незаконне збагачення, вирішив збільшити суму неправомірної вигоди на 500 доларів США через те, що ОСОБА_7 одразу не пристав на його пропозицію.

Наступного дня 26.07.2025 близько 20.30 год. в ході особистої зустрічі біля АЗС «Фаворит», розташованої по вул. Аеропортівській у м. Одеса з ОСОБА_5 , розуміючи уразливість та настання для нього негативних наслідків у разі відмови у наданні ОСОБА_4 неправомірної вигоди, що полягало у призові ОСОБА_5 на військову службу під час мобілізації та втрати останнім можливості оформити документи по догляду за матір`ю інвалідом, передав частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США, що станом на 26.07.2025 у еквіваленті за офіційним курсом НБУ у гривні складає 20 850 грн, після чого ОСОБА_4 попередив ОСОБА_5 про ще одну зустріч, про яку той повідомить додатково.

05.08.2025 у ході телефонної розмови із невстановленою у ході досудового розслідування особою на імя « ОСОБА_8 », яку ОСОБА_4 залучив у якості посередника при спілкуванні із ОСОБА_5 , повідомив останньому про необхідність додаткової зустрічі із ОСОБА_4 та передачею йому грошових коштів у сумі 500 доларів США.

16.08.2025 року о 17.00, у ході особистої зустрічі біля АЗС Фаворит, розташованої по вул. Аеропортівській у м. Одеса з ОСОБА_5 , на яку викликав його ОСОБА_4 , розуміючи уразливість та настання для нього негативних наслідків у разі відмови у наданні ОСОБА_4 неправомірної вигоди, ОСОБА_5 передав частину раніше обумовленої неправомірної вигоди у сумі 500 доларів США, що станом на 16.08.2025 у еквіваленті за офіційним курсом НБУ у гривні складає 20 700 грн. Після отримання частини неправомірної вигоди ОСОБА_4 переслідуючи мету реалізації свого злочинного плану направленого на отримання неправомірної вигоди, запевнив ОСОБА_5 , що найближчим часом шляхом впливу на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 забезпечить зняття ОСОБА_5 із розшуку та оформленні документів, по догляду за матір`ю інвалідом.

18.10.2025 о 12.00 год., перебуваючи на території АЗС по вул. Краснова у м. Одеса, у ході особистої зустрічі ОСОБА_4 запевнив ОСОБА_5 , що найближчим часом здійснить вплив на працівників РТЦК та СП та забезпечить вирішення питань останнього, через що ОСОБА_5 має доплатити додатково ще 200 доларів США, що у свою чергу ОСОБА_4 мотивував додатковими потребами у ході реалізації своєї злочинного схеми.

В свою чергу, ОСОБА_5 розуміючи свою уразливість та залежність від рішення, дій та впливу ОСОБА_4 погодився на його незаконну вимогу, в свою чергу ОСОБА_4 запевнив, що особисто вплине на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 та організує прийом ОСОБА_5 21.10.2025 у одному із територіальних центрів комплектування Одеської області.

На виконання вказівки ОСОБА_4 , 21.10.2025 о 09.00 год. ОСОБА_5 прибув за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , звідки вони удвох вирушили до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де останній має особисто здійснити вплив на працівників.

Прибувши о 10.15 год до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 на виконання узятих на себе зобов`язань перед ОСОБА_5 , та з метою реалізації свого злочинного плану, завів останнього до приміщення, де здійснив вплив на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , після чого у ОСОБА_5 було прийнято заяву про оформлення відстрочки у порядку визначеному Постановою КМУ №560 від 16.05.2025 від призву на військову службу під час мобілізації та додані до неї документи про інвалідність матері та зареєстровано у журналі звідної кореспонденції на №2/9839 від 21.10.2025 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При зазначених обставинах, після завершення реєстрації поданої ОСОБА_5 заяви да додатків до неї, останній передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 200 (двісті) доларів США, що станом на 21.10.2025 у еквіваленті за офіційним курсом у гривні складає 8350, грн за здійснення ним впливу на прийняття рішення відповідними працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 за оформлення ОСОБА_5 відстрочки від призву на військову службу під час мобілізації.

Таким чином на виконання взятих на себе зобов`язань, ОСОБА_4 здійснивши вплив на працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , забезпечивши ОСОБА_5 оформлення відстрочки у порядку визначеному Постановою КМУ №560 від 16.05.2025 від призву на військову службу під час мобілізації.

В ході досудового розслідування 21.10.2025 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 у ході якого було вилучено предмет схожий на пістолет травматичний з №ВІ145258 із магазином до нього в якому містилося 8 набоїв та один набій, що знаходиться окремо від магазину, поміщені до спец пакету НПУ PSP 2302736

Процесуальний керівник звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор на електронну адресу суду направив лист в якому клопотання підтримав, просив його задовольнити посилаючись на доводи викладені письмово, у зв`язку із зайнятістю просив розглянути у його відсутності.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 надала письмові заперечення, в яких зазначила, що вилучене під час обшуку майно не відноситься до предмету досудового розслідування кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Крім того, ухвалою слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку не надавався дозвіл на вилучення зброї та набоїв. Зауважила, що клопотання прокурора не містить посилань на конкретні процесуальні дії, експертизи, які планується провести відносно вилученого майна. Просила клопотання залишити без задоволення.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, письмові заперечення захисника, слідчий суддя вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення зазначеного у клопотанні кримінального правопорушення, може мати ознаки майна, що є предметами, які вилучені з вільного обігу на території України та потребують спеціальних дозвільних документів, що в свою чергу свідчить про наявність необхідності в забезпеченні збереження вилученого майна.

Так, Постановою Верховної ради України «Про право власності на окремі види майна» № 2471-ХІІ від 17.06.1992 (в поточні редакції №2471-ХІІ від 24.01.1995) затверджено «Перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України» (далі Перелік).

Відповідно до п.1 Переліку, зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси. (Пункт 1 із змінами, внесеними згідно з Постановою ВР N 19/95-ВР від 24.01.95 )

Відповідно до ч.1 ст.94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою від 21.10.2025 року про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя критично ставиться до наведених доводів адвоката ОСОБА_9 , щодо відсутності підстав для накладення арешту на вилучений пістолет з набоями, оскільки власник майна та його захисник під час розгляду клопотання слідчим суддею не наддали документів щодо отримання дозволу на використання зазначеної зброї.

Доводи захисника стосовно того, що вилучені під час обшуку речі не були у переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на проведення обшуку, є неприйнятними та такими, що не доводять порушення прав власника майна, оскільки слідчим суддею наразі, встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Так, слідчий суддя вважає, що на даній стадії кримінального провадження існують достатні підстави для накладення арешту на зазначене майно, які виправдовують таке втручання у право власності та є співрозмірним із завданнями кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000052 від 21.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

предмет схожий на пістолет травматичний з № НОМЕР_2 із магазином до нього з 8 набоями та одним набоєм окремо.

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1