Дата документу 02.12.2025 Справа № 334/245/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/926/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №334/245/21 Категорія: ч.3 ст.365-2 КК УкраїниСуддя-доповідач у 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК, закрито на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

В апеляційній скарзі прокурор просила ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Свої вимоги прокурор аргументувала тим, що суд, приймаючи рішення про закриття кримінального провадження без допиту і присутності потерпілого, не з`ясувавши його думки, послався на те, що потерпілий ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з`явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності. Проте матеріали кримінального провадження не містять даних про обізнаність потерпілого про дату і час судових засідань. Так, у матеріалах провадження наявна лише одна заява потерпілого ОСОБА_9 про слухання справи за його відсутності, але вона стосується конкретного судового засідання. Зокрема, це його заява від 04.03.2021 щодо проведення підготовчого судового засідання без його участі. Відтак, за відсутності потерпілого ОСОБА_9 неможливо з`ясувати всі обставини провадження, а тому його допит в суді є обов`язковим. Крім того, потерпілий був обмежений у своїх правах, передбачених ч.3 ст.56 КПК, що є грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону. Також, закриваючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК, суд не врахував, що у даному кримінальному провадженні відсутня заява потерпілого щодо відмови від обвинувачення. Окрім цього, відповідно до положень ст.366 КПК після останнього слова обвинуваченого суд негайно виходить до нарадчої кімнати для ухвалення вироку. Проте за результатами проведеного судового розгляду у вказаному кримінальному провадженні суд постановив ухвалу. При цьому всупереч вимогам ст.370 КПК суд обмежився лише перерахуванням доказів, які надавалися стороною обвинувачення, та не надав їм жодного аналізу.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, яка повністю підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги і наполягала на її задоволенні; обвинувачену та її захисника, які заперечили проти скарги та просили залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, в провадженні районного суду перебувало кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК.

Зокрема, відповідно до обвинувального акта, ОСОБА_8 обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

10.07.2006 ОСОБА_8 отримала кваліфікаційне свідоцтво оцінювача з експертної грошової оцінки земельних ділянок. 11.01.2011 ОСОБА_8 призначена на посаду директора ТОВ «Укртехнопром», таким чином ОСОБА_8 здійснювала професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг з оцінки земельних ділянок.

28.11.2018 Запорізькою міською радою прийнято рішення №38/52 «Про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки по вул.Оріхівське шосе, 8 ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» для розташування оптової бази».

Відповідно до рішення №38/52 від 28.11.2018 Запорізька міська рада вирішила після укладання договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки замовити проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки площею 7,8405 га по вул.Оріхівське шосе, 8, з метою її подальшого продажу ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» для розташування оптової бази.

01.02.2019 між Запорізькою міською радою в особі міського голови ОСОБА_10 (замовник), ТОВ «Укртехнопром» в особі директора ОСОБА_8 (виконавець) та ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» в особі директора ОСОБА_11 (платник) був укладений договір №6/19-3 про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки.

01.01.2019 у невстановлений в ході досудового розслідування час, оцінювач ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем реєстрації ТОВ «Укртехнопром» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Маршала Чуйкова, 28/49, в порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про оцінку земель», зловживаючи повноваженнями оцінювача, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди, склала звіт про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024, площею 7,8405 га, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8, який відповідно до вимог п.67 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна та майнових прав» не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та не професійним і не може бути використаним.

Достовірно знаючи про неповноту інформації або відсутності її взагалі у звіті про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8, ОСОБА_8 не зазначила про негативний вплив цього фактору на результати оцінки. Під час проведення оцінки не зібрала та не проаналізувала всі істотні відомості про об`єкт оцінки.

01.01.2019 у невстановлений в ході досудового розслідування час, оцінювач ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем реєстрації ТОВ «Укртехнопром» за адресою: м.Запоріжжя, вул.Маршала Чуйкова, 28/49, в порушення вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Закону України «Про оцінку земель», зловживаючи повноваженнями оцінювача, діючи умисно, з метою отримання неправомірної вигоди, склала звіт про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8, згідно з яким ринкова вартість вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2019 року без урахування ПДВ складає 5549597,0 грн 00 коп.

28.03.2019 на підставі вказаного звіту про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8, між Запорізькою міською радою в особі міського голови ОСОБА_10 та ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» в особі генерального директора ОСОБА_11 укладено договір купівлі - продажу зазначеної земельної ділянки, згідно з яким Запорізька міська рада продала та передала у власність ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» земельну ділянку із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8.

На підставі договору про оплату авансового внеску в рахунок оплати ціни земельної ділянки від 20.12.2018 №3/30/24 ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» 27.12.2018 року перераховано авансовий платіж на рахунок Запорізької міської ради в сумі 732945,62 грн.

Крім того, 27.03.2019 ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» на рахунок Запорізької міської ради перерахувало залишок вартості земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8 у сумі 4816651,38 грн.

Внаслідок зловживання оцінювачем ОСОБА_8 своїми повноваженнями під час складання звіту про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки із кадастровим номером :03:030:0024 площею 7,8405 га, розташованої за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8 було занижено вартість вказаної земельної ділянки на суму 2421055 грн, що у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, чим спричинено тяжкі наслідки громадським інтересам.

Вказані дії ОСОБА_8 були кваліфіковані прокурором за ч.3 ст.365-2 КК, як зловживання своїми повноваженнями оцінювачем, який не є державним службовцем, посадовою особою місцевого самоврядування, але здійснює професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних послуг, з метою отримання неправомірної вигоди, якщо це спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.

Суд своєю ухвалою закрив зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.365-2 КК на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку із тим, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

При цьому суд виходив з того, що у витязі з ЄРДР №0000002 від 04.01.2021 відомості щодо потерпілої особи та заявника відсутні. В обвинувальному акті потерпілою особою зазначений ОСОБА_9 . Проте стороною обвинувачення не доведено, що ОСОБА_9 завдано моральної, фізичної або майнової шкоди внаслідок кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , тобто, що він є потерпілою особою. При цьому ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду кримінального провадження до суду не з`явився, надавши заяву про слухання справи за його відсутності.

Також суд зазначив, що відповідно до обвинувального акта внаслідок протиправних дій ОСОБА_8 було заподіяно тяжкі наслідки громадським інтересам у вигляді заниження вартості земельної ділянки. Таким чином, потерпілою особою у вказаному провадженні мала б бути визнана Запорізька міська рада, оскільки саме вона недоотримала різницю між ринковою вартістю та вартістю, сплаченою ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» згідно з договором купівлі-продажу від 28.03.2019.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо залучення представника потерпілого Запорізької міської ради у даному кримінальному провадженні, відсутня також заява про злочин від Запорізької міської ради, при цьому, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК, яке відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК здійснюється у формі приватного обвинувачення, що передбачає участь потерпілого у даному кримінальному провадженні.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про те, що орган досудового розслідування розпочав кримінальне провадження за ч.3 ст.365-2 КК у формі приватного обвинувачення без відповідної заяви та згоди потерпілого. Відтак усі процесуальні дії в ході досудового розслідування кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 проведені з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а тому отримані органом досудового розслідування докази не можуть бути прийняті.

Колегія суддів, перевіривши матеріали кримінального провадження, повністю погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000002 від 04.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК.

При цьому, у відповідності до ст.477 КПК кримінальне провадження щодо кримінального правопорушення, передбаченого ст.365-2 КК (зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги) є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, тобто яке може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Із наявних у матеріалах провадження даних вбачається, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.365-2 КК було виділено із матеріалів кримінального провадження №0001781, про що 04.01.2021 було внесено відповідні відомості до ЄРДР за №0000002.

Проте у витягу з ЄРДР за №0000002 зазначено, що підставою для внесення таких відомостей стало самостійне виявлення слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) кримінального правопорушення, у тому числі під час досудового розслідування. Відомості щодо потерпілої особи та заявника відсутні.

В обвинувальному акті щодо ОСОБА_8 за ч.3 ст.365-2 КК в якості потерпілого прокурором було зазначеного ОСОБА_9 .

При цьому із наявного в матеріалах кримінального провадження протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується), вбачається, що 15.12.2020 старший слідчий прийняв від ОСОБА_9 усну заяву про те, що протягом 2016-2019 року керівники та оцінювачі ТОВ «Оціночно-консалтінгова фірма «Бізнес-Експерт-Сервіс», ТОВ «Укртехнопром», ТОВ «Апрайт», ТОВ «Власні землі», ТОВ «Едем», ПМП «Проектно-виробнича фірма «Еліта», ФОП ОСОБА_12 під час складання звітів про проведення експертних грошових оцінок земельних ділянок штучно занижували їх вартість, у зв`язку із чим бюджет міста недоотримував грошові кошти.

Відповідно до ст.55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди.

Проте в протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) зазначено про те, що ОСОБА_9 протиправними діями жодної матеріальної шкоди не завдано. В самому обвинувальному акті також не йдеться про заподіяння ОСОБА_9 будь-якої моральної, фізичної або майнової шкоди.

З урахуванням наведених обставин суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що стороною обвинувачення не було доведено, що ОСОБА_9 внаслідок кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_8 , було заподіяно будь-якої шкоди, а відтак і те, що він є потерпілою особою.

Більш того, встановлено, що усну заяву ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення було прийнято 15.12.2020, в той час як відомості про кримінальне правопорушення за ч.3 ст.365-2 КК із фабулою: «внаслідок зловживання оцінювачем ОСОБА_8 своїми повноваженнями під час складання звіту про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки :03:030:0024, площею 7,8405 га, що розташована за адресою: м.Запоріжжя, вул.Оріхівське шосе, 8, було занижено вартість вказаної земельної ділянки на суму 2 421 055 грн» були внесені до ЄРДР ще за чотири місяці до того 20.08.2020 на підставі самостійного виявлення слідчим, дізнавачем (уповноваженою особою іншого підрозділу) кримінального правопорушення, у тому числі під час досудового розслідування.

Крім того, в самому обвинувальному акті зазначено про те, що внаслідок зловживання оцінювачем ОСОБА_8 своїми повноваженнями під час складання звіту про проведення експертної грошової оцінки земельної ділянки спричинено тяжкі наслідки не потерпілому ОСОБА_9 , а громадським інтересам.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що в такому випадку потерпілою особою у цьому кримінальному провадженні мала би бути Запорізька міська рада, яка за обвинувальним актом недоотримала різницю між ринковою вартістю земельної ділянки та вартістю, сплаченою ТОВ «ЛАЗУРІТ-2015» відповідно до договору купівлі-продажу.

Однак в матеріалах провадження заява Запорізької міської ради про вчинення кримінального правопорушення відсутня. При цьому суд першої інстанції неодноразово надсилав до Запорізької міської ради повістки про виклик до судового засідання, які були отримані адресатом. Втім представник Запорізької міської ради жодного разу в судове засідання не з`явився. Дій направлених на вступ Запорізької міської ради у справу в якості потерпілої особи останньою не вчинялось.

Отже за встановлених обставин суд першої інстанції дійшов цілком обґрунтованого висновку про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 було розпочате не на підставі заяви потерпілого, а тому правомірно закрив це кримінальне провадження на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК.

В апеляційній скарзі прокурор, наводячи доводи щодо допущення судом процесуальних порушень, жодних аргументів на спростування висновку суду про те, що кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 було розпочате не на підставі заяви потерпілого, не навела.

При цьому колегія суддів критично ставиться до висловлених прокурором під час апеляційного розгляду доводів про те, що ОСОБА_9 , як представнику суспільства, внаслідок недоотримання бюджетом міста грошових коштів було завдано моральної шкоди. Адже відповідно до ч.4 ст.55 КПК потерпілим не може бути особа, якій моральна шкода завдана як представнику юридичної особи чи певної частини суспільства.

У своїй апеляційній скарзі прокурор, вимагаючи скасувати ухвалу суду, виходила з того, що суд за відсутності даних про обізнаність потерпілого про дату і час судових засідань, безпідставно розглянув справу за відсутності потерпілого, не з`ясувавши його думки та не допитавши за обставинами провадження.

З приводу таких аргументів колегія суддів зазначає про те, що матеріали кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_9 , зазначений в обвинувальному акті як потерпілий, був обізнаний про перебування на розгляді суду першої інстанції кримінального провадження щодо ОСОБА_8 . Судом першої інстанції було вжито всіх можливих заходів для забезпечення явки ОСОБА_9 до судового засідання. Зокрема судом на адресу, зазначену ОСОБА_9 , неодноразово надсилалися судові повістки про виклик до суду, які були отримані ОСОБА_9 (т.1 а.п.31, 69). При цьому тричі судові повістки були повернуті до суду через відсутність адресата за вказаною адресою (т.1 а.п.61, т.2 а.п.228, т.3 а.п.8).

Проте ОСОБА_9 жодного разу до судового засідання не з`явився, у зв`язку з чим суд першої інстанції був позбавлений можливості провести його допит для встановлення обставин провадження.

Крім того, колегія суддів враховує і ту обставину, що Європейський суд з прав людини у своїй практиці доходив висновку, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки. Втім матеріали цього провадження свідчать про те, що ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаним про перебування на розгляді суду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 , в якому його визнано потерпілим, жодним чином не цікавився цим провадженням, а отримуючи повістки про виклик до суду, до судового засідання не з`являвся і про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Прокурор, формально вказуючи у скарзі на неповідомлення судом першої інстанції ОСОБА_9 про час і місце проведення судового засідання, не навела жодного переконливого обґрунтування, яке б дало підстави вважати, що ОСОБА_9 , який зазначений в обвинувальному акті в якості потерпілого, був зацікавлений у результатах розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_8 та бажав би реалізувати свої права щодо участі в судовому засіданні.

Разом із тим, колегія суддів не знаходить у матеріалах цього кримінального провадження жодних ознак того, що ОСОБА_9 мав намір реалізувати своє право брати участь у судовому розгляді як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції. ОСОБА_9 не вживав жодних розумних дій, які можна було б очікувати від особи, яка бажає бути присутньою в суді під час судового розгляду, для повідомлення суду про таке бажання. Так само прокурор, яка подала скаргу щодо неналежного повідомлення потерпілого про час і місце судового розгляду, явку ОСОБА_9 не забезпечила.

При цьому апеляційним судом ОСОБА_9 також був належним чином повідомлений про дату, час і місце апеляційного розгляду, на що він зазначив, що приймати участь у розгляді справи не бажає.

Відтак судова колегія виходила із наявних і встановлених судом першої інстанції у цій справі фактичних обставин кримінального провадження, які були перевірені колегією суддів під час апеляційного розгляду.

Крім того, прокурор у скарзі не зазначила, яким чином суд першої інстанції мав забезпечити участь ОСОБА_9 в судовому засіданні, якщо цього не було зроблено навіть самою стороною обвинувачення, на яку відповідно до положень ч.1 ст.92 КПК покладено обов`язок доказування.

З огляду на викладене, колегія суддів не може дійти висновку, що в даному випадку мало місце порушення права ОСОБА_9 , статус якого прокурором визначено як потерпілого, брати участь у судовому провадженні та похідних від нього інших прав потерпілого. У зв`язку із цим, формальне посилання прокурора на неналежне повідомлення ОСОБА_9 про час і місце проведення судового засідання в суді першої інстанції не може розглядатися в даному випадку як привід чи підстава для скасування оскаржуваного судового рішення у розумінні ст.412 КПК.

Що стосується тверджень прокурора в апеляційній скарзі про те, що суд не дотримався процесуальної форми розгляду провадження, оскільки в порушення ст.366 КПК за результатами судового розгляду постановив ухвалу, то колегія суддів вважає, що вказане не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Адже суд, видалившись до нарадчої кімнати, установив підстави для закриття цього кримінального провадження, а тому за таких обставин не вправі був ухвалювати вирок щодо ОСОБА_8 . Крім того, оскільки суд не вирішував обвинувачення ОСОБА_8 по суті, то ним було постановлено саме ухвалу, що узгоджується із положеннями ч.2 ст.369 КПК.

Не можуть вважатися обґрунтованими і доводи прокурора про те, що суд, закриваючи кримінальне провадження з підстави, передбаченої п.7 ч.1 ст.284 КПК, не звернув уваги на те, що у цьому провадженні відсутня заява потерпілого щодо відмови від обвинувачення. Адже суд першої інстанції, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, зроблені у постанові від 03 липня 2019 року (справа №288/1158/16-к, провадження №13-28кс19), обґрунтовано зазначив про те, що відсутність у даному випадку заяви потерпілої особи щодо вчинення кримінального правопорушення прирівнюється до відмови потерпілої особи від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення і має наслідком припинення кримінального провадження шляхом його закриття на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК. Отже будь-яких істотних порушень вимог закону в цій частині колегія суддів також не встановила.

Не вважає колегія суддів слушними і твердження прокурора у скарзі про те, що суд обмежився перерахуванням в ухвалі наданих стороною обвинувачення доказів без надання їм оцінки. При цьому судова колегія виходить з того, що суд першої інстанції своїм рішенням не вирішував обвинувачення ОСОБА_8 по суті. Крім того, з огляду на підставу, з якої було закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції і не міг аналізувати надані стороною обвинувачення докази і надавати їм оцінку, оскільки встановив, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення було розпочате не на підставі заяви потерпілого.

Отже підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що переконливих аргументів на спростування висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі прокурора не наведено. Ухвала суду першої інстанції є належно вмотивованою, за змістом відповідає вимогам статті 370 КПК і в ній наведено відповідні обґрунтування та мотиви, якими керувався суд при прийнятті такого рішення. Зважаючи на викладене підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора колегія суддів не встановила.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2025 року про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4