Житомирський апеляційний суд
Справа №296/3572/22 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/240/26
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

19 січня 2026 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 (дистанційно), ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000017 за апеляційними каргами прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 10 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

В обгрунтування клопотання захисник ОСОБА_9 послався на те, що під час ухвалення вироку щодо ОСОБА_7 судом було змінено запобіжний захід з особистого зобов`язання на тримання під вартою в порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки обвинувачена не ухилялася від суду, раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, виховує двох неповнолітніх дітей свого чоловіка, а тому ризики, передбачені ст.177 КПК України, відсутні.

Заслухавши думку обвинуваченої та її захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в підтримання вказаного клопотання, думку прокурора в заперечення клопотання сторони захисту, перевіривши матеріали провадження в межах, передбачених ч.1 ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.286-1 КК України та призначено їй покарання у виді позбавлення волі строком 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 10 років.

Застосований до ОСОБА_7 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 09.06.2022 запобіжний захід виді особистого зобов`язання змінено на тримання під вартою. Термін дії запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою визначено до набрання вироком законної сили, але не довше шістдесяти днів з дня її затримання. Відповідальним особам ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області доручено негайне виконання вироку в частині затримання ОСОБА_7 та доставлення в установу виконання покарань.

Проте, відповідно до листа начальника ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області від 14.10.2025 виконання вироку в частині затримання ОСОБА_11 неможливо у зв`язку із відсутністю останньої за місцем свого проживання : АДРЕСА_1 та неможливістю встановлення її місця знаходження у зв`язку з її переховуванням (а.п.140 т.4).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Враховуючи наведені обставини, те, що ОСОБА_7 , обвинувачена у вчиненні особливо тяжкого злочину, будучи обізнана з вироком суду та призначеним їй покаранням, залишила місце свого проживання, що свідчить про наявність ризику переховування від суду, колегія суддів вважає, що застосований судом першої інстанції до останньої запобіжний захід у виді тримання під вартою є цілком обгрунтований, а тому підстав для його зміни не вбачає. При цьому колегія суддів вважає, що на даній стадії кримінального провадження більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти вказаному ризику, враховуючи, що фактичне місце проживання обвинуваченої на даний час не встановлено у зв`язку з чим вирок суду в частині застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не виконаний..

Посилання сторони захисту на те, що строк дії запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання закінчився, на час ухвалення оскаржуваного вироку, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ст.179 КПК України строк дії вказаного запобіжного заходу не обмежений двома місяцями. Водночас, строк дії обов`язків, які покладає слідчій суддя, суд на підозрюваного, обвинуваченого при застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, визначений до двох місяців з можливістю їх продовження.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченої ОСОБА_7 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Клопотання захисника ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на особисте зобов`язання залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: