Провадження № 1-кс/204/2884/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року слідчий суддя Чечелівського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіст слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001125 від 11.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України,-

встановив:

До суду надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіст слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001125 від 11.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001125 від 11.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.

В ході досудового розслідування 09.10.2025 повідомлено про підозру: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, уродженку м. Харкова, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 та таку, яка фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,про те, що вона підозрюється у вчиненні закінченого замаху на вчинення терористичного акту, тобто замаху на вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчинений за попередньою змовою групою осіб, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України.Так, у невстановлений в ході досудового розслідування проміжок часу, однак не пізніше 19 год. 40 хв. 08.10.2025, представники спеціальних служб Російської Федерації з використанням облікового запису, під нікнеймом « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», звернулися до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонували останній за грошову винагороду вчинити терористичний акт з використанням саморобного пристрою вибухової дії, на що остання надала добровільну згоду.Тоді у ОСОБА_5 , якій було достовірно відомо про діючий воєнний стан на території України, з корисливих мотивів, виник злочинний умисел на вчинення терористичного акту, тобто вчинення вибуху, який створював небезпеку для життя та здоров`я людини, настання інших тяжких наслідків, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення.З цією метою ОСОБА_5 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , зі встановленою карткою eSIM оператора мобільного з`язку «Vodafone UA» з номером НОМЕР_4 , підтримувала зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою, яка має обліковий запис « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», під час якого отримувала завдання щодо вчинення терористичного акту та обговорювала обставини вчинення цього злочину.При цьому, невстановлена в ході досудового розслідування особа, яка має обліковий запис «« ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», та ОСОБА_5 домовилися про вчинення терористичного акту у м. Дніпро з конспірацією злочинних дій останньої, що полягали у використанні для спілкування виключно інтернет-месенджер «Telegram» та переважно аудіодзвінки.Так, у період часу приблизно з 12 год. до 15 год. 08.10.2025 ОСОБА_5 автобусом прибула у м. Дніпро, а саме до Дніпровського державного цирку за адресою: м. Дніпро, вул. Січеславська Набережна, буд. 33, після чого отримала протиправну вказівку від особи, яка має обліковий запис « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», стосовно проведення візуальної розвідки стосовно транспортних засобів марки «Mazda» синього кольору та «Jeep» білого кольору, які знаходяться у внутрішньому дворі за адресою: м. Дніпро, вул. Вернадського, буд. 35А. Прибувши за вищевказаною адресою, ОСОБА_5 здійснила візуальну розвідку, у ході якої виявила транспортний засіб марки «Jeep» білого кольору, біля якого був припаркований автомобіль «Hyundai» синього кольору, після чого за допомогою аудіодзвінку в інтернет-месенджері «Telegram» повідомила про це особі з обліковим записом «« ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ).Після цього, ОСОБА_5 від особи з обліковим записом «« ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», отримала вказівку прибути за адресою: АДРЕСА_3 , де за географічними координатами НОМЕР_5 необхідно знайти рюкзак чорного кольору, в якому знаходиться пластиковий контейнер. У період часу приблизно з 15 год. 49 хв. до 16 год. 27 хв. 08.10.2025, ОСОБА_5 прибула за вищевказаними географічними координатами, де вилучила зі схрону рюкзак чорного кольору з пластиковим контейнером, до якого примотані скотчем два мобільних телефони марки «ERGO» та дроти живлення, а також металевими цвяхами у середині, тобто саморобним вибуховим пристроєм.Далі, о 16 год. 32 хв. 08.10.2025 від особи з обліковим записом «« ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», ОСОБА_5 отримала протиправну вказівку прибути за адресою проведення останньою візуальної розвідки транспортних засобів за адресою: м. Дніпро, вул. Вернадського, буд. 35А, з метою залишення між вищезазначеними транспортними засобами наявний у неї рюкзак з його вмістом.Прибувши на обумовлене місце, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на вчинення терористичного акту, ОСОБА_5 на прохання особи з обліковим записом «« ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», увімкнула два мобільні телефони чорного кольору марки «ERGO», які були примотані скотчем до пластикового контейнера, з`єднала дані мобільні телефони з дротами, які були виведені у внутрішню частину даного контейнеру, а також за допомогою індикатора (лампочка накалювання, до якої під`єднано два дроти живлення, скріплені фішкою), перевірила цілісність та працездатності електромережі саморобного вибухового пристрою для його активації. Після цього, ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, бажаючи довести його до кінця, на виконання протиправної вказівки особи з обліковим записом « ОСОБА_6 » ( ОСОБА_7 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», залишила наявний в неї саморобний пристрій вибухової дії у внутрішньому дворі за адресою: м. Дніпро, вул. Вернадського, буд. 35А, біля під`їзду № 4 даного будинку, а саме між заднім правим колесом автомобіля марки «Hyundai», модель: «Accent», д.н.з. НОМЕР_6 , синього кольору, та переднім лівим колесом автомобіля марки «Jeep», модель «Compass», д.н.з. НОМЕР_7 , білого кольору, після чого покинула місце вчинення злочину.Разом із тим, після виконання усіх необхідних дій, вибух саморобного пристрою вибухової дії, закладеного ОСОБА_5 , не відбувся з причин, що не залежали від волі останньої.Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на здійснення терористичного акту, тобто вчинення вибуху з метою порушення громадської безпеки та залякування населення, перебуваючи у внутрішньому дворі за адресою: м. Дніпро, вул. Вернадського, буд. 35А, біля під`їзду № 4 даного будинку, заклала саморобний пристрій вибухової дії між заднім правим колесом автомобіля марки «Hyundai», модель: «Accent», д.н.з. НОМЕР_6 , синього кольору, та переднім лівим колесом автомобіля марки «Jeep», модель «Compass», д.н.з. НОМЕР_7 , білого кольору, однак вибух не відбувся з причин, що не залежали від волі останньої.08.10.2025 за результатами огляду місця події, а саме ділянки місцевості внутрішнього двору житлового будинку № 35А по вул. Вернадського у м. Дніпрі, який проводився за участю громадянки ОСОБА_5 , остання добровільно видала належний їх мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , зі встановленою карткою eSIM оператора мобільного з`язку «Vodafone UA» з номером НОМЕР_4 , за допомогою якого ОСОБА_5 підтримувала зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою з обліковим записом « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», під час якого отримувала завдання щодо вчинення терористичного акту та обговорювала обставини вчинення цього злочину.Враховуючи вищевикладене, зважаючи на виявлену в ході огляду місця події слідову картину, яка свідчить про використання вказаного предмету у противоправній діяльності, що має відношення до вчинення кримінального правопорушення, з метою дослідження даного мобільного телефону в ході проведення слідчих та процесуальних дій і відповідних судових експертиз, спрямованих на повне та всебічне дослідження встановлених обставин, проведення яких неможливе без доступу до їх вмісту, вищевказаний мобільний телефон, вилучено в ході проведення огляду місця події.Таким чином, в органу досудового розслідування наявні обґрунтовані підстави вважати, що даний мобільний телефон ОСОБА_5 є матеріальним об`єктом, який являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На підставі вищевикладених обставин, 08.10.2025 постановою слідчого зазначений вище предмет визнано речовим доказом.Крім цього, на даний час існують обставини, які підтверджують, що незастосування арешту на зазначене в клопотанні майно призведе до зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, відчуження останнього, зокрема внаслідок повернення вищевказаного майна, будуть втрачені сліди злочину та інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.На підставі викладеного вище, з урахуванням того, що вилучені за результатом огляду місця події зазначений мобільний телефон, який у подальшому визнаний речовим доказом, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з чим потребують детального вивчення і дослідження, яке можливо тільки під час проведення необхідних судових експертиз та інших слідчих (розшукових) і процесуальних дій, а також з метою запобігання можливості приховування зазначених речових доказів.Слідчий надав суду заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання про арешт майна задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, вважаю за можливе розглянути клопотання без повідомлення власника майна.

Ознайомившись з матеріалами клопотання, якими обґрунтовується необхідність арешту майна, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В статті 98 КПК України зазначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Згідно ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як визначено ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, з урахуванням вимог ст.98 КПК України є речовими доказами, оскільки містять відомості про вчинення кримінального правопорушення і можуть бути використані як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В судовому засіданні встановлено, що Слідчим відділом Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001125 від 11.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України. У даному кримінальному провадженні, 08.10.2025 року за результатами огляду місця події, а саме ділянки місцевості внутрішнього двору житлового будинку № 35А по вул. Вернадського у м. Дніпрі, який проводився за участю громадянки ОСОБА_5 , остання добровільно видала належний їх мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , зі встановленою карткою eSIM оператора мобільного з`язку «Vodafone UA» з номером НОМЕР_4 , за допомогою якого ОСОБА_5 підтримувала зв`язок з невстановленою в ході досудового розслідування особою з обліковим записом « ОСОБА_6 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований на номер мобільного зв`язку НОМЕР_1 ) в інтернет-месенджері «Telegram», під час якого отримувала завдання щодо вчинення терористичного акту та обговорювала обставини вчинення цього злочину. Постановою слідчого від 09.10.2025 року, вищевказане вилучене майно під час проведення оглядів, визнано речовими доказами по кримінальному провадженні № 0001125.

Враховуючи зазначені підстави, згідно зі ст.98 КПК України, вказане майно є речовим доказом і має доказове значення для досудового розслідування.

Незастосування заходів забезпечення кримінального провадження, може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі іншим особам, власником вищезазначеного майна.

Правовою підставою для арешту зазначеного майна є п.1 ч.2 ст.170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи органу досудового розслідування, щодо необхідності накладення арешту на вказане майно, а саме з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів, а також з метою запобігання можливості його знищення, пошкодження, відчуження, у зв`язку з чим, клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 36, 40, 110,131-132, 170-172,309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіст слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна, в рамках кримінального провадження №0001125 від 11.07.2025 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 258, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 258 КК України- задовольнити.

Накласти арешт на майно, що було вилучене 08.10.2025 року під час огляду місця події ділянки місцевості внутрішнього двору житлового будинку № 35А по вул. Вернадського у м. Дніпрі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A54 5G», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 , зі встановленою карткою eSIM оператора мобільного з`язку «Vodafone UA» з номером НОМЕР_4 , шляхом накладення заборони відчуження, розпорядження та користування зазначеним майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1