УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2025 Справа №607/19947/25 Провадження №1-кп/607/1896/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

під час підготовчого судового засідання в приміщенні суду в м. Тернополі у відкритому судовому засіданні кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001558 від 08 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження із матеріалами за № 0001558 від 08 вересня 2025 року стосовно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, у зв`язку із закінченням строку дії вказаного запобіжного заходу. В обґрунтування зазначеного клопотання вказує, що метою продовження строку застосування запобіжного заходу тримання під вартою є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам передбачених ст. 177 КПК України, а саме: п. 1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду; п. 3 незаконно впливати на свідка та потерпілу у цьому ж кримінальному провадженні; п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді виключно позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину та розмір покарання, яке йому загрожує, може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності. Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні є те, що йому відомі їх анкетні дані, а тому він як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на останніх з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ним від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати. Існування ризику повторного вчинення кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, а тому перебуваючи на волі, може продовжити свою злочинну діяльність чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Захисник у підготовчому судовому засіданні щодо клопотання про продовження застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечив.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, який вважає за необхідне продовжити строк застосованого стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку обвинуваченого та його захисника, які не заперечили у задоволенні клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому до шістдесяти днів з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.09.2025 стосовно ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, до 01 год 15 хв 04.11.2025.

При вирішенні клопотання щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд зазначає, що не вбачає доцільності у зміні раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

Суд вважає, що раніше застосований стосовно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Водночас суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, які є тяжкими злочинами, та за вчинення яких передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Окрім того, ризики, визначені в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 на даний час не зменшились та продовжують існувати, а саме ризики передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризики того, що обвинувачений зможе переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду є те, що він обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 4 ст. 186 КК України, за які передбачене покарання виключно у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тому, усвідомлюючи тяжкість вчинених злочинів та вид покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_4 може умисно переховуватись від суду, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Ризиком того, що обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні є те, що на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого провадження, потерпілі та жоден свідок покази суду ще не надавали. Крім того, суд звертає увагу, що ОСОБА_4 відомі місця проживання потерпілих та свідків, так як інформація про них міститься в матеріалах кримінального провадження, з якими останній ознайомлений. Відтак обвинувачений ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні з певними особами, матиме змогу чинити на них тиск з метою примушування їх до зміни наданих раніше показань або відмови давати показання, що негативно вплине на судовий розгляд кримінального провадження.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення стверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу, а тому, перебуваючи на волі, з метою особистого збагачення обвинувачений може вчиняти нові кримінальні правопорушення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити розгляд кримінального провадження до закінчення строку тримання під вартою обвинуваченого не є можливим, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, враховуючи, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується останній та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування запобіжного заходу обвинуваченому або його зміни на більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, суд вважає виправданим подальше тримання під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 до двох місяців.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч. 1, 2 ст. 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 23:59 год 25 грудня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_4 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1