Справа № 573/1733/24
Провадження №1-кп/573/27/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

17 листопада 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000378 від 10.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, раніше засудженого :

- 30.08.2018 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 3 роки; 11.12.2019 вироком Сумського апеляційного суду вирок скасовано в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України і призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі;

- 15.03.2023 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менше суворого покарання, призначеного вироком Сумського апеляційного суду від 11.12.2019, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, 08.05.2023 звільнений з Сумського СІЗО по закінченню дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судимості не зняті та непогашені, військовослужбовця

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 1001 на підставі графи II Розкладу хвороб, яка є додатком до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену наказом Міністерства оборони України 14.08.2008 за № 402, який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2008 року за № 1109/15800 ОСОБА_4 , перебуваючи на військовому обліку, будучи військовозобов`язаним, у зв`язку із оголошенням загальної мобілізації і призовом на військову службу в Збройні Сили України за мобілізацією пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним для проходження військової служби.

24.07.2024 о 15:00 годині військовозобов`язаному ОСОБА_4 була вручена повістка про явку для відправки 05.08.2024 о 16:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби під час мобілізації, а також попереджено про кримінальну відповідальність у разі відмови від проходження військової служби.

Усупереч вимог ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року «2232-ХП, ст. 22 Закону України « Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-IX, Указом від 07 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058 - IX, Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276 - IX, Указом від 06 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3430 - IX; Указом від 05 лютого 2024 року № 50/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564 - IX; Указом 06 травня 2024 № 271/2024, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 за № 3684-ІХ; Указом від 23 липня 2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 за № 3981-IX.

ОСОБА_4 будучи достовірно обізнаним про проведення на території України мобілізації, без поважних причин, свідомо не прибув 05.08.2024 о 16:00 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 для проходження служби до військової частини НОМЕР_1 .

Після того, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, положення ст. ст. 1,39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України» від 25 березня 1992 року «2232-ХІІ, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-XII та Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-IX від 03 березня 2022 року (зі змінами, внесеними Указом від 17 травня 2022 року № 342/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2264-ІХ, Указом від 12 серпня 2022 року № 574/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2501-ІХ, Указом від 07 листопада 2022 року № 758/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ, Указом від 06 лютого 2023 року № 59/2023, затвердженим Законом України від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, Указом від 01 травня 2023 року № 255/2023, затвердженим Законом України від 02 травня 2023 року № 3058 - IX, Указом від 26 липня 2023 року № 452/2023, затвердженим Законом України від 27 липня 2023 року № 3276 - IX, Указом від 06 листопада 2023 року № 735/2023, затвердженим Законом України від 08 листопада 2023 року № 3430 - IX; Указом від 05 лютого 2024 року № 50/2024, затвердженим Законом України від 06 лютого 2024 року № 3564 - IX, Указом 06 травня 2024 № 271/20243, затвердженим Законом України від 08 травня 2024 за № 3684-ІХ; Указом від 23 липня 2024 № 469/2024, затвердженим Законом України від 23 липня 2024 за № 3981-IX), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, ОСОБА_4 без поважних причин, не маючи права на відстрочку від призову за станом здоров`я та інших поважних причин, передбачених ст. 23 ЗУ «Про мобілізацію та мобілізаційну підготовку", умисно ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Виконуючи вищевказані дії ОСОБА_4 розумів суспільно-небезпечний характер своїх дій, бажав та передбачав настання суспільно-небезпечних наслідків від цих дій у вигляді ухилення від виконання свого конституційного обов`язку та ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, тобто діяв з прямим умислом.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, дав покази, які відповідають фактичним обставинам, викладеним у обвинувальному акті та описовій частині вироку, зокрема зазначив, що пройшов військово-лікарську комісію, за наслідками якої його визнано придатним для проходження військової служби. 24.07.2024 о 15.00 годині отримав повістку, згідно з якою 05.08.2024 о 16.00 год. повинен був з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_2 та подальшого направлення у військову частину НОМЕР_1 для проходження військової служби. В той день для відправки він не приїхав, подзвонив до ІНФОРМАЦІЯ_2 та сказав, що не з"явиться, оскільки злякався та на той час ще не отримав паспорт, який втратив. Однак у подальшому йому було вручено іншу повістку, він пройшов ВЛК та пішов служити. На сьогодні він проходе військову службу у ВЧ НОМЕР_2 АДРЕСА_3 з 07.05.2025 року, тому просить суд призначити покарання не пов"язане із позбавленням волі.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав, його вина також повністю підтверджується наданими у судовому засіданні показами свідка ОСОБА_7 .

Так, допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що займає посаду старшого офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_4 . Зазначив, що ОСОБА_4 перебував на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 , але був не придатний у мирний час за станом здоров"я та зарахований в запас Вперше звернувся до відділу 12.07.2024 року для уточнення даних. Йому видали направлення на військово-лікарську медичну комісію, яку він проходив до 24.07.2024 та був визнаний придатним для проходження служби. Цього дня він прийшов із результатом комісії та йому була виписана повістка на відправку на 05 серпня 2024 року на 16:00 год. Проте, 05.08.2024 року о 16:00 год. ОСОБА_4 на відправку не з"явився, причин неявки до ТЦК та СП не повідомив, тому матеріали про його неприбуття до відділення ТЦК та СП для відправки були передані у поліцію.

Крім того, факт вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується письмовими матеріалами справи та речовими доказами, які були ретельно досліджені та проаналізовані судом під час судового розгляду у їх сукупності, а саме:

- копією розписки про отримання повістки ОСОБА_4 24.07.2024 року о 15:00 год., оригінал якої досліджено в судовому засіданні ( а.с. 83);

- копією витягу з книги відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , розпочатої 14.07.2024 року, у якій відсутня інформація про явку 05.08.2024 року ОСОБА_4 до РТЦК та СП для відправки до ВЧ НОМЕР_1 ( а.с.86-87);

- обліковою картою на ОСОБА_4 у якій наявний запис про те, що 13.04.2007 року ОСОБА_4 зараховано у запас ( а.с. 88 ).

- карткою обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 24.07.2024 № 1001 ( а.с. 84);

- довідкою військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.07.2024 року за № 1001, відповідно до якої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , визнаний придатним до військової служби ( а.с. 85);

- рапортом офіцера відділення обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_8 від 07.08.2024 року на ім"я начальника першого відділення про неявку ОСОБА_4 , 14.01.1989 року на відправку до військової частини НОМЕР_1 для проходження військової служби за мобілізацією ( а.с. 82);

- повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_9 до відділення поліції від 09.08.2024 року (а. с. 80-82);

- витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 10.08.2024 року щодо реєстрації кримінального провадження №0000378 за ст. 336 КК України за фактом ухилення від призову ОСОБА_4 на службу під час мобілізації ( а. с. 73).

Жоден із зазначених доказів сторона захисту не просила визнати неналежним чи недопустимим, тому у суду немає підстав не довіряти вказаним вище письмовим доказам, оскільки вони не викликають сумнівів щодо їх достовірності та в своїй сукупності відповідають фактичним обставинам справи. Вищевказані докази, які дослідженні у судовому засіданні, суд визнає належними та допустимими, оскільки вони отримані у порядку встановленому КПК України і мають значення у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України.

Враховуючи викладене вище, допитавши обвинуваченого, свідка, дослідивши всі письмові матеріали та речові докази, надані стороною обвинувачення щодо обставин кримінального правопорушення, проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку, за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

Таким чином, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст. ст. 65-67 КК України та роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його особливості та обставини вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину та після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_4 є щире каяття та сприяння у розкритті злочину, відсутність негативних наслідків, вступ на військову службу.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжували б покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання та за місцем проходження військової служби характеризується задовільно.

Захисник ОСОБА_5 просив при призначенні покарання застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 69 КК України, тобто перейти до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті 336 КК України, а саме до покарання у виді штрафу, оскільки обвинувачений на даний час проходить військову службу, має стабільний дохід у розмірі 10 000 грн. та погоджується у таких спосіб нести покарання. Прокурор проти призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у виді штрафу не заперечувала, просила призначити штраф у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

В даному випадку суд погоджується із думкою захисника щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України, та знаходить підстави до її застосування враховуючи наступне.

За правилами ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, призначаючи покарання у кримінальному провадженні, залежно від конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, дій, за які його засуджено, наслідків протиправної діяльності суд вправі призначити такий вид та розмір покарання, який у конкретному випадку буде необхідним, достатнім, справедливим, слугуватиме виправленню засудженої особи та відповідатиме кінцевій меті покарання в цілому.

Такі вимоги кореспондуються з правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму ВС України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, а також приписами, зазначеними в ч.1 ст.1 КК України, ст.2 КПК України.

У п.8 постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній, - послатися на ч.1 ст.69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків, засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях, зокрема й у справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Положення ст. 69 КК України покликані гуманізувати закон про кримінальну відповідальність та передбачають можливість призначення покарання «нижче нижчого». Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим (постанова Верховного Суду по справі № 712/4384/20 від 27 квітня 2021 року).

Суд вважає, що істотність зниження ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення полягає у щирому каятті ОСОБА_4 , беззаперечному визнанні своєї винуватості, законослухняній та належній процесуальній поведінці під час розгляду справи, вступу на військову службу до лав ЗСУ для відсічі збройної агресії рф проти України, свідчать, що обвинувачений став на шлях виправлення.

В даному випадку обвинувачений шкодує про вчинене кримінальне правопорушення та засуджує свою протиправну поведінку, у ході судового розгляду справи зробив належні висновки та вжив реальні і дієві заходи для усунення негативних наслідків - ухилення від проходження військової служби, шляхом проходження військової служби у в/ч НОМЕР_2 АДРЕСА_3 на посаді сапера розмінування відділення знищення та розмінування вибухонебезпечних предметів взводу знищення та розмінування вибухонебезпечних предметів роти знищення та розмінування центру розмінування та ліквідації наслудків з 07 травня 2025 року.

Таким чином, у кримінальному провадженні наявні дані на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_4 виправив наслідки вчиненого та вживав конкретні дії для цього, а тому враховуючи наявність декількох пом`якшуючих обставин у їх сукупності, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, передбаченого ст. 336 КК України, суд знаходить підстави для застосування ст. 69 КК України.

Таким чином, враховуючи зазначені вище обставини, із урахуванням особи обвинуваченого, принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України та вважає за можливе перейти до більш м"якого покарання, не зазначеного у санкції ст. 336 КК України, у виді штрафу.

У ході досудового розслідування запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не застосовувався. За результатами судового розгляду кримінального провадження підстави для обрання обвинуваченому запобіжного заходу відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд,

УХ ВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8 500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: копія розписки ОСОБА_4 про отримання повістки від 24.07.2024, копія картки № 1001 обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , копія довідки № 1001 військово-лікарської комісії ОСОБА_4 , копія аркушів «Книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 за 05.08.2024, копія облікової картки військового квітка ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000378.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Справа № 573/1733/24

Номер провадження 1-кп/573/27/25

В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

(резолютивна частина)

17 листопада 2025 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді: ОСОБА_1 ,

з участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань №0000378 від 10.08.2024 по обвинуваченню

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , із професійно-технічною освітою, неодруженого, не працюючого, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не особа з інвалідністю, раніше засудженого :

- 30.08.2018 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, відповідно ст. 75 КК України звільненого з іспитовим строком на 3 роки; 11.12.2019 вироком Сумського апеляційного суду вирок скасовано в частині звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України і призначено покарання у виді 3-х років позбавлення волі;

- 15.03.2023 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, на підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менше суворого покарання, призначеного вироком Сумського апеляційного суду від 11.12.2019, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 4 місяці, 08.05.2023 звільнений з Сумського СІЗО по закінченню дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судимості не зняті та непогашені, військовослужбовця

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитись проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч. 15 ст. 615 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України у вигляді штрафу у розмірі п`ятиста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу відносно ОСОБА_6 не обирати.

Речові докази: копія розписки ОСОБА_4 про отримання повістки від 24.07.2024, копія картки № 1001 обстеження та медичного огляду ОСОБА_4 , копія довідки № 1001 військово-лікарської комісії ОСОБА_4 , копія аркушів «Книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 за 05.08.2024, копія облікової картки військового квітка ОСОБА_4 , - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000378.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя