печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000560, -

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва в порядку ст. 174 КПК України із клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2025 у справі № 757/6609/25-к, на майно, яке було вилучено 23.09.2024 під час обшуку житла ОСОБА_4 а саме: грошові кошти в сумі 2190 доларів США, 124300 гривень, 165760 Євро.

Обґрунтовуючи клопотання, адвокат зазначає, що накладення арешту на вищезазначене майно є необґрунтованим, оскільки кримінальне провадження № 0000560 від 18.03.2024 року, здійснюється щодо організації злочинної групи з метою виготовлення , придбання, зберігання, перевезення, пересилання з метою збуту, а також незаконний збут сильнодіючих речовин та сильнодіючих лікарських засобів, що не є наркотичними або психотропними чи їх аналогами, без спеціального на те дозволу. Відповідно до ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2024 у справі №757/43402/24-к на вищевказані грошові кошти було накладено арешт. 11.02.2025 слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва винесла ухвалу по справі №757/5374/25-к, якою скасувала вказаний арешт. 17.02.2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва, ігноруючи попередньо винесену ухвалу про скасування арешту, виносить повторну ухвалу про накладення арешту на грошові кошти. Прокурор називає грошові кошти речовими доказами відповідно до постанови від 24.09.2024 про визнання речовими доказами, оскільки нібито відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України. При цьому джерело їх походження прокурором не зазначається, як і доказів отримання їх незаконним шляхом. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру та не допитано в якості свідка для встановлення походження вилучених коштів. ОСОБА_4 має документальне підтвердження походження вилучених коштів, а саме: 15.03.2024 ним продано автомобіль BMW X5, вартість якого становить 1 600 000 гривень; 06.09.2022 ним продано автомобіль BMW 740, вартість якого становить 1 080 000 гривень (зазначені операції підтверджуються офіційним листом Головного сервісного центру МВС від 22.11.2024, отримані кошти ОСОБА_4 зберігав у власному домогосподарстві); 06.09.2024 ОСОБА_4 отримав у борг за розпискою 100 000 Євро від свого знайомого ОСОБА_5 , з метою придбання нерухомості. Крім того, в ухвалі Печерського районного суду міста Києва від 23.09.2024 (справа №757/42772/24-к) про надання дозволу на проведення обшуку, слідчий суддя не надавав дозволу на вилучення грошових коштів, отриманих в тому числі і від протиправної діяльності, і одержаних злочинним шляхом. З огляду на вищевикладене, адвокат просить клопотання задовольнити та скасувати арешт, накладений на означене майно, належне ОСОБА_4 .

Адвокат ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату і час розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила.

Особа, за клопотанням якої було накладено арешт, прокурор ОСОБА_6 подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі та заперечував прои його задоволення, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала переглядалася апеляційним судом, а також двічі Печерським районним судом м. Києва у порядку ст. 174 КПК України, за результатами яких у задоволенні апеляційної скарги та клопотань було відмовлено.

Дослідивши клопотання, долучені в його обґрунтування матеріали, заперечення прокурора ОСОБА_6 , слідчий суддя надходить наступного висновку.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000560, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 321 КК України.

В рамках означеного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.02.2025 у справі № 757/6609/25-к накладено арешт на майно, вилучене в ході обшуку 24.09.2024 за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 2190 доларів США, 124300 гривень, 165760 Євро.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З огляду на наведену норму закону в даному випадку обов`язок доказування того, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, покладено на особу, що звернулась із клопотанням про скасування арешту.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює наявність чи відсутність підстав для скасування арешту.

Так, слідчий суддя приймаючи вказане рішення дійшов висновку, що наявні достатні підстави для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Матеріали справи містять відомості, які на даній стадії досудового розслідування у своїй сукупності вказують на наявність достатніх підстав обґрунтовано припускати, що мало місце кримінальне правопорушення, що розслідується в рамках кримінального провадження №0000560, та грошові кошти, на яке накладено арешт, отримані внаслідок кримінально протиправних дій та містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

В клопотанні про скасування арешту майна жодним чином не спростовано тих висновків, до яких дійшов слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва при постановленні ухвали про накладення арешту від 17.02.2025.

Щодо доводів представника власника арештованого майна з приводу того, що ОСОБА_4 в рамках вказаного кримінального провадження не повідомлено про підозру, то слід зазначити, що арешт майна, накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті є формою забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не вимагає обов`язкового повідомлення підозри у кримінальному провадженні, не пов`язується з особою, підозрюваною чи обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення.

Також у своєму клопотанні представник власника майна зазначає про відсутність правових підстав для накладення арешту, посилаючись на законність набуття вилучених грошових коштів.

Слідчий суддя зауважує, що при вирішенні питань про накладення арешту слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що зазначені доводи представника власника майна на підтвердження необґрунтованості вказаного арешту були предметом оцінки судом апеляційної інстанції.

Так, ухвалою Київською апеляційного суду від 28.05.2025 ухвалу слідчого судді від 17.02.2025 було залишено без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_4 - без задоволення, при цьому колегією суддів встановлено, що доводи апеляційної скарги про відсутність правових підстав для арешту майна не є переконливими, а слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно.

З урахуванням вищезазначеного, приходжу до висновку, що представником власника майна не доведено необґрунтованості накладення арешту або того, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, із чим закон пов`язує можливість скасування арешту, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Керуючись ст. ст. 170-174, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні клопотання - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1