УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2025 Справа №607/21487/25 Провадження №1-кс/607/6142/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурораОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , поручителя ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі, в режимі відео конференції, клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні№0001668 від 05.10.2025 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001668 від 05.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 289 ч. 2 ст. 127 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що є достатні підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, існують ризики, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не дасть можливості здійснювати дієвий контроль за його поведінкою, забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, та запобігти ризикам.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання, з мотивів наведених у ньому.

Захисник ОСОБА_5 заперечила проти задоволення клопотання, вказуючи на те, що сторона обвинувачення не довела наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які б обґрунтовували необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Сам по собі характер та тяжкість можливого покарання не можуть бути вирішальними підставами для обрання найсуворішого запобіжного заходу. У зв`язку з цим захисник просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у вигляді особистої поруку.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора та підтримав думку свого захисника.

Перевіривши надані матеріали, клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, захисника, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено, що 04.10.2025 близько 19 год. 25 хв., ОСОБА_4 , який достовірно знав, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово Указами Президента України продовжувався, прийняв рішення про особисте збагачення шляхом здійснення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, поєднаний із застосуванням насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи він не в змозі, переслідуючи мету збагачення та незаконного отримання прибутків, вирішив підшукати та сформувати групу осіб для спільного зайняття злочинною діяльністю.

З метою реалізації свого злочинного наміру, направленого на здійснення нападів з метою заволодіння чужим майном, та полегшення здійснення злочинної діяльності, 04.10.2025 близько 19 год. 25 хв., ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які достовірно знали, що з 24.02.2022 на усій території України введено воєнний стан на підставі Закону України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово Указами Президента України продовжувався, про свої злочинні наміри, довівши до відома деталі злочинного плану.

Останні, бажаючи незаконно отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_4 та надали свою добровільну згоду на участь у злочинній групі, діяльність якої спрямовувалася на напади з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з застосування насильства, небезпечним для життя чи здоров`я особи.

Реалізуючи свій злочинний умисел 04.10.2025 року близько 19 год. 25 хв., ОСОБА_8 , який діючи за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 перебуваючи в автомобілі марки «Opel» модель «Vivaro» VIN- НОМЕР_2 червоного кольору н.з. НОМЕР_3 , що знаходився за адресою: м. Тернопіль, вул. Чумацька, 2 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер та наслідки свого діяння, бажаючи його настання, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, направлений на заволодіння чужим майном, здійснили напад на раніше не знайомого їм ОСОБА_11 та висунули вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 50 000 гривень, але ОСОБА_11 повідомив, що грошових коштів не має, після чого ОСОБА_8 схопив своєю лівою рукою ОСОБА_11 за шию та наніс 10 ударів правою рукою в область грудей ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_9 ліктем правої руки наніс 5 ударів в область грудей ОСОБА_11 , після чого, проїхавши до банкомату АТ КБ «Приват Банк», який знаходився за адресою: м. Тернопіль, вул. Мазепи, 1, бажаючи подавати волю потерпілого до можливого опору, ОСОБА_10 дістав предмет, візуально схожий на пістолет, який приставив до спини погрожуючи його застосуванням, тобто виказав погрозу застосування насильством, яке є небезпечним для життя потерпілого, після чого продовжуючи реалізовувати корисливий злочинний умисел на розбій, почали залякувати потерпілого вимагаючи передати йому банківську карту. Потерпілий сприйнявши дану погрозу як реальну, небезпечну для свого життя та неминучу у разі невиконання вимоги, тобто таку, що дійсно може бути реалізована, злякався після чого, передав банківську картку АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_4 ОСОБА_10 та назвав пароль від неї. Після цього ОСОБА_12 шляхом ривка із рук потерпілого вирвав мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 13 Pro 5G» вартістю 11000 гривень.

Заволодів мобільним телефоном «Xiaomi Redmi Note 13 Pro 5G» та банківською картою ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 11000 гривень.

Таким чином, вказаними умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 187 КК України, розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану (Стаття 187 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2117-IX від 03.03.2022).

Окрім цього, 07.10.2025, близько 09 год. 00 хв., у ОСОБА_4 , виник умисел на здійснення незаконної діяльності, що полягала у незаконному позбавлені волі та викраденні людини, а саме осіб які переховуються від мобілізації на території України, з метою власного збагачення, шляхом одержання грошових коштів за їх звільнення або уникнення передачі до правоохоронних органів.

Незаконне позбавлення волі або викрадення людей є одним із найбільш серйозних порушень прав людини, яке порушує їх основні конституційні та міжнародні гарантії.

Згідно ст. 3 Конституції України зазначається, що "людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність та безпека є найвищими соціальними цінностями". Ці положення відображені і в Європейській конвенції з прав людини, яка гарантує право на життя, недоторканність особистого життя та свободу.

Крім цього, відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" кожна людина має право на свободу пересування, під якою розуміється право вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, ОСОБА_4 , будучи обізнаним про встановлені чинним законодавством права свободи людини (ст. 29 Конституції України), 07.10.2025, з корисливих мотивів прийняв рішення про здійснення незаконної діяльності, що полягала у незаконному позбавлені волі та викраденні людини, які переховуються від мобілізації на території України, з метою власного збагачення, шляхом одержання грошових коштів за їх звільнення або уникнення передачі до правоохоронних органів.

ОСОБА_4 усвідомлюючи, що самостійно реалізувати свій злочинний умисел він не в змозі, діючи з корисливих мотивів, точногочасу досудовим розслідування не встановлено, але не пізніше 07.10.2025, розуміючи те, що самостійно вчинити даний злочин не зможе, маючи на меті отримання незаконних прибутків від злочинної діяльності, пов`язаної з незаконним позбавленням волі та викраденні людини вирішив залучити ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , яким повідомив про свої злочинні наміри та довів до відома деталі злочинного плану, з метою залучення для вчинення кримінальних правопорушень.

Бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 прийняли пропозицію ОСОБА_4 та надали свою добровільну згоду на вчинення кримінального правопорушення.

Так, 07.10.2025, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 перебуваючи неподалік кафе «Генделик», що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 24Б, в с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області виник злочинний умисел спрямований на незаконне позбавлення волі ОСОБА_15 .

Реалізуючи свій злочинний умисел 07.10.2025, близько 09 год. 00 хв., ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 з метою спрямованою на незаконне позбавлення волі ОСОБА_16 проти волі останнього, перебуваючи неподалік кафе «Генделик», що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, 24Б, в с. Верхній Вербіж, Коломийського району, Івано-Франківської області незаконно позбавили його волі, а саме силоміць, затягнули останнього до автомобіля марки «Volkswagen» моделі «Transporter», білого кольору із номером кузова НОМЕР_5 , позбавивши таким чином ОСОБА_16 змоги вільно залишити вказане місце, тримаючи його в цих умовах обмеженого простору та завдавши фізичних страждань потерпілому.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, тобто незаконного позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

15 жовтня 2025 в порядку ст. 615 КПК України, затримано ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На думку слідчого судді, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 146 КК України, що підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 05.10.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 06.10.2025; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_11 від 08.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 13.10.2025; протоколом огляду відеозапису від 13.10.2025; протоколом огляду відеозапису від 12.10.2025; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 07.10.2025; протоколом огляду місця події від 07.10.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 від 14.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.10.2025; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 14.10.2025; протоколом огляду відеозапису від 14.10.2025; протоколом огляду відеозапису від 14.10.2025; протоколом огляду відеозапису від 14.10.2025.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя доходить висновку, що дослідженими матеріалами та прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків передбачених пунктами 1, 3 частини першої статті 177 КПК України.

Про наявність ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчить те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органу досудового розслідування, адже суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Ризиком того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що йому відомі їх анкетні дані, а тому він як особисто так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ним неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ним від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Вищенаведені обставини свідчать про наявність ризиків, передбаченого п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених частиною першою статті 177 КПК.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження.

При вирішенні питання про застосування запобіжно заходу щодо підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя враховує обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме: вік, міцність його соціальних зв`язків, те, що він є особою з інвалідностю ІІІ групи, військовослужбовець, а також тяжкість кримінального правопорушення, одне з яких згідно статті 12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке підозрюваному загрожує покарання, у випадку визнання його винним, позбавлення волі на строк від 8 до 15 років з конфіскацією майна, та доходить переконання, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, однак, враховуючи існування всіх зазначених ризиків, передбачених пунктами 1,3 частини першої статті 177 КПК України, та з метою їх запобігання, а також оцінюючи сукупність всіх обставин, передбачених статтею 178 КПК України, на даному етапі розслідування таке втручання в право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість виправдовує потреби досудового розслідування, застосування більш м`яких запобіжних заходів, є неможливим.

Сторона захисту подала клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді особистої поруки, поручителем у якому просить визначити ОСОБА_6 .

Як вбачається з ч. 2 ст. 180 КПК України, особиста порука може бути застосована лише за наявності осіб, які заслуговують на особисту довіру та здатні забезпечити виконання покладених на них обов`язків щодо поведінки підозрюваного. Наявність одного поручителя може бути визнана достатньою лише у випадку, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Під час судового засідання поручитель ОСОБА_6 підтвердив готовність взяти на себе обов`язки, передбачені законом. Водночас, стороною захисту не було надано достатніх документів чи інших доказів, які б свідчили, що ОСОБА_6 є особою, яка заслуговує на особливу довіру, має належний авторитет та може забезпечити належне виконання обов`язків поручителя. Також відсутні дані, які б підтверджували спроможність ОСОБА_6 реально впливати на поведінку підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

А тому враховуючи обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, слідчий суддя вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочинів, пов`язаних із нападом з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений в умовах воєнного стану та незаконним позбавлення волі, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням фізичних страждань, з урахуванням особи підозрюваного, наявних ризиків та встановлених обставин кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що про необхідність задоволення клопотання сторони обвинувачення, а у клопотання сторони захисту слід відмовити.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та поручителя ОСОБА_6 про передачу підозрюваного ОСОБА_4 на особисту поруку відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_7 , погоджене прокурором Тернопільської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни Західного регіону ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 23 год. 59 хв. 13.12.2025, без визначення розміру застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам провадження, а також надіслати уповноваженій службовій особі у місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1