Справа № 717/634/25
Номер провадження 1-кп/717/28/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року в залі суду в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області Кельменецький районний суд Чернівецької області в cкладі:

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

та захисників: ОСОБА_4

ОСОБА_5

розглянув клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про звернення застави у дохід держави та про зміну запобіжного заходу у вигляді застави та тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України ОСОБА_6 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Подвір`ївка Кельменецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 .

Сторони кримінального провадження:

прокурор: ОСОБА_3

обвинувачений: ОСОБА_6

захисники: ОСОБА_5

ОСОБА_4

ОСОБА_7

Встановив:

Прокурор Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням в якому просить змінити запобіжний захід ОСОБА_6 із застави на тримання під вартою та звернути в дохід держави заставу у розмірі 121120 гривень.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Захисник ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечує щодо задоволення клопотання з тієї підстави, що обвинувачений ОСОБА_6 на даний час перебуває у стані коми.

Захисник ОСОБА_5 заперечує щодо задоволення клопотання.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді від 30 січня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосований запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120 гривень.

01 лютого 2024 року ОСОБА_6 вніс на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в Чернівецькій області 121120 гривень як заставу.

Метою застосування запобіжного заходу згідно з ч. 1 ст. 177 КПК є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Згідно з ч. 1 ст. 182 КПК застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Згідно з частинами 8, 10 ст. 182 КПК якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно зі ст. 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від суду; ( 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що в період дії в Україні воєнного стану у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , умисно, з корисливих мотивів, на виконання раніше розробленого ОСОБА_8 плану з організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за грошову винагороду, 03 серпня 2023 року на автомобілі «Mersedes Benz Sprinter» державний номерний знак НОМЕР_1 , в середині якого облаштував спеціальне місце для таємного перевезення осіб, перевіз ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 з м. Чернівці на територію Дністровського району Чернівецької області з метою подальшого незаконного переправлення їх через державний кордон України в напрямку Республіки Молдова. Вказані особи були викриті та затримані працівниками Державної прикордонної служби України 03 серпня 2023 року о 16 годині 30 хвилин на автомобільній дорозі за с. Путрине Дністровського району Чернівецької області за відстані 300 метрів від державного кордону України.

Згідно до ст. 200 КПК України прокурор має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

ОСОБА_6 не з?явився в судові засідання по справі, які були призначені на 10 годину 21 лютого 2025 року, 11 годину 10 березня 2025 року, 09 годину 05 січня 2026 року та 15 годину 16 січня 2026 року.

12 червня 2024 року ОСОБА_6 виїхав з території України.

З копії листа кардіологічного центру Монціно розташованого в м. Мілан №128/2 від 17 вересня 2024 року вбачається, що ОСОБА_6 з 20 липня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні.

З висновку кардіологічного центру Монціно розташованого в м. Мілан від 12 січня 2026 року вбачається, що ОСОБА_14 перебуває у стані глибокої коми з 10 жовтня 2025 року, не здатний усвідомлювати значення своїх дій, не здатний керувати ними, фізично та психічно неспроможний брати участь у судових засіданнях, виконувати процесуальні обов`язки.

Суд вважає, що вказані лист та висновок кардіологічного центру Монціно підтверджують поважні причини у зв`язку із якими ОСОБА_6 не з`явився за викликом до суду в судові засіданні та не повідомив суд про причини своєї неявки.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у зверненні застави в дохід держави слід відмовити.

Обґрунтовуючи клопотання прокурор вказав на наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд погоджується з доводом прокурора про продовження існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Вказаний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років.

Співставлення можливих негативних наслідків для обвинуваченого у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження.

Частиною 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З матеріалів доданих до клопотання також встановлено, що ОСОБА_6 залишив територію України.

Ухвалою Кельменецького районного суду від 05 січня 2026 року ОСОБА_6 оголошений у міжнародний розшук.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України - тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Оцінюючи доводи клопотання сторони обвинувачення на предмет наявності ризику, передбаченого п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується із доводами прокурора про його наявність.

З урахуванням сукупності вищенаведених обставин, суд вважає підтвердженою наявність ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Суд вважає, що сторона захисту не навела інших обставин, які б дозволяли інакше оцінити наявність або ж відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України та ґрунтуючись на досліджених матеріалах та поясненнях учасників провадження, суд врахує наступні обставини: 1) надані відомості свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України; 2) злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 відноситься до тяжких і у разі визнання його винуватим, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років; 3) обвинувачений не має постійного місця роботи; 4) раніше не судимий, 5) ОСОБА_6 порушив вимоги запобіжного заходу у виді застави та не з`являється в судові засідання, 6) ОСОБА_6 з 20 липня 2024 року перебував на лікуванні, а з 10 жовтня 2025 року перебуває у стані глибокої коми.

Суд також враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо сторона обвинувачення доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України (ч. 1 ст. 184 КПК України). Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд використовує стандарт доказування "обґрунтованої ймовірності". Враховуючи стан обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає, що підстави для зміни запобіжного заходу у виді застави за запобіжний захід у виді тримання під вартою відсутні.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Згідно до ст.. 335 КПК України, у разі якщо обвинувачений ухилився від явки до суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, або був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його розшуку, видужання або звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Суд вважає, що судове провадження стосовно ОСОБА_6 слід зупинити до його видужання.

На підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 131,132, 176-179, 182 -184, 193-194, 335 КПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та звернення застави у дохід держави - відмовити.

Зупинити судове провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 до його видужання.

Ухвала в частині відмови у зміні запобіжного заходу може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1