Справа № 541/22/26
Провадження № 1-кс/541/66/2026
У Х В А Л А

іменем України

22 січня 2026 рокум. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором та подане в кримінальному провадженні №0000822 від 20.08.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.01.2025 вироком Червоноградського (Шептицького) міського суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік: 10.03.2025 поставленого на облік Червоноградським РВ ДУ пробації у Львівській області ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миргородської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння кримінального правопорушення корисливої спрямованості, на шлях виправлення не став та знову у період іспитового строку вчинив кримінальні правопорушення на території м. Миргорода, Полтавської області за наступних обставин:

Повторно, 11.08.2025 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебував на території ПрАТ «Миргородкурорт», розташованому за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 112, де познайомився із раніше невідомим йому ОСОБА_7 , з яким почав вживати алкогольні напої.

Після чого, 11.08.2025 близько 22 год. 00 хв., перебуваючи між приміщеннями готелю «Миргород» та супермаркетом «АТБ», а саме біля тильного боку останнього за адресою: вул. Гоголя, 98/6, м. Миргород, Полтавська область, в ході спільного вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 помітив наявний у ОСОБА_7 , який перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, мобільний телефон марки «Realme Narzo 50A 4/128GB», в ході чого у нього раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та продовжено по теперішній час, під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, помітивши, що власник майна заснув та внаслідок сильного алкогольного сп`яніння перебуває у безпорадному стані, а інші сторонні особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, умисно, повторно, викрав з кишені штанів ОСОБА_7 належний останньому мобільний телефон марки «Realme Narzo 50A 4/128GB», вартість якого згідно висновку експертизи №CE-19/117-25/18605-TBвід 25.08.2025, становить 3400 грн. 00 коп.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довів свій кримінально-протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_7 , матеріальних збитків на загальну суму 3400 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Повторно, 21.09.2025 близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебував поблизу приміщення супермаркету «Маркетопт» розташованому за адресою: Полтавська область, м. Миргород, вул. Гоголя, 153, де помітив раніше невідомого йому громадянина ОСОБА_8 , який візуально перебував у стані алкогольного сп`яніння.

При цьому, помітивши, що ОСОБА_8 має у користуванні мобільний телефон марки «Redmi 14С 4/128 GB», який поклав у кишеню шортів, у ОСОБА_4 раптово виник умисел на таємне викрадення вказаного майна.

Так, ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та продовжено по теперішній час, під дією раптово виниклого умислу направленого на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, помітивши, що власник майна заснув та внаслідок сильного алкогольного сп`яніння перебуває у безпорадному стані, а інші особи за його діями не спостерігають, тобто діючи таємно, умисно, повторно, викрав з кишені шортів ОСОБА_8 належний останньому мобільний телефон марки «Redmi 14С 4/128 GB», вартість якого згідно висновку експертизи №CE-19/117-25/21369-TB від 26.09.2025, становить 3886 грн. 20 коп.

У подальшому, ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, тим самим повністю довівши свій кримінально-протиправний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна до кінця, спричинивши тим самим потерпілому ОСОБА_8 , матеріальних збитків на загальну суму 3886 грн. 20 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Цього ж дня, о 21 год. 40 хв. ОСОБА_4 , після таємного викрадення мобільного телефону, належного потерпілому ОСОБА_8 , перебуваючи біля приміщення магазину «АТБ», що за адресою: вул. Гоголя, 102, м. Миргород, Полтавської області, з метою несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем облікового запису потерпілого ОСОБА_8 в автоматизованій інформаційній системі АТ «Ощадбанк» «Ощад 24/7», яка згідно з ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, знаючи комбінацію паролю - доступу користувача, без дозволу власника, використовуючи раніше викрадений мобільний телефон марки «Redmi 14С 4/128 GB» з підключенням до мережі Інтернет, ввів пароль для входу до автоматизованої інформаційної системи АТ «Ощадбанк» «Ощад 24/7» та отримав доступ до персональних даних потерпілого ОСОБА_8 , у результаті чого не санкціоновано втрутився в роботу автоматизованої (інформаційної) системи АТ «Ощадбанк» «Ощад 24/7» та отримав доступ до банківської картки № НОМЕР_1 , з банківським рахунком НОМЕР_2 , належних потерпілому ОСОБА_8 .

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Повторно, у період часу з 21 год. 44 хв. 21.09.2025 по 00 год. 36 хв. 22.09.2025 ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину «АТБ», що розташований за адресою: вул. Гоголя, 102, м. Миргород, Полтавської області, після несанкціонованого втручання в роботу облікового запису в автоматизованій інформаційній системі АТ «Ощадбанк» «Ощад 24/7», належного потерпілому ОСОБА_8 та підробки документів на переказ грошових коштів, достовірно знаючи, що на території України запроваджено воєнний стан, що введений Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та продовжено по теперішній час, маючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, використовуючи мобільний телефон марки «Redmi 14С 4/128 GB» з сім картою оператору мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», маючи доступ до облікового запису потерпілого в автоматизованій системі вільного доступу АТ «Ощадбанк» «Ощад 24/7», з прив`язкою до банківської карти № НОМЕР_1 , знаючи пароль доступу, без дозволу потерпілого, тобто діючи таємно, повторно здійснив п`ять операцій по переказу грошових коштів на картку АТ «Універсал Банк» (monobank) номер НОМЕР_3 , номер рахунку НОМЕР_4 , належну його матері - ОСОБА_9 , в розмірі 12 300 грн. 00 коп., та одну операцію на невстановлений номер банківської картки, в розмірі 1716 грн. 00 коп.

Викраденими грошовому коштами ОСОБА_4 розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальних збитків на загальну суму 14 016 грн. 00 коп.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, усіма своїми умисними та протиправними діями, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 4 ст.185, ч.1 ст. 361 КК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, вчиненого в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 361 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 185 КК України, ч. 1 ст. 361 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20.08.2025; протоколом огляду місця події від 20.08.2025;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 21.08.2025;протоколом огляду речей від 21.08.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 27.08.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 27.08.2025 року; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 24.09.2025 року; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 24.09.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 29.12.2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.12.2025 року; протоколом огляду речей від 24.09.2025 року;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 30.12.2025 року;протоколом проведення слідчого експерименту із підозрюваним ОСОБА_4 від 30.12.2025 року; протоколом проведення впізнання за фотознімками від 06.01.2026 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_4 від 09.01.2026 року.

Таким чином, у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000822 від 20.08.2025 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 , ч. 1 ст. 361 КК України, ч. 1 ст. 361 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З метою забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підставою застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний матиме можливість: переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, продовжити злочинну діяльність, шляхом вчинення нових кримінальних правопорушень.

Ураховуючи перелічені ризики, слідчий вважає, що лише запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Прокурор у судовому засіданні клопотання слідчого підтримав, посилаючись на викладені у ньому обставини, та просив слідчого суддю застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб без можливості внесення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважали, що клопотання не є обґрунтованим, є передчасним, Крім того, захиник зазначив, що підозрюваний належним чином дотримується своїх процесуальних обов`язків, постійно являється на проведення всіх процесуальних дій, щиро кається, повністю визнає вину, з серпня 2025 року нових злочинів не вчинив, а тому вважає, що ризики не доведені. Вважали достатнім запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, та просили застосувати цілодобовий домашній арешт. У разі, якщо суд прийде до висновку про необхідність обрання строку тримання під вартою, захист просить призначити мінімальний розмір застави, а саме 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вислухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 09.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно зі ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що зібрані у кримінальному провадженні докази, які додані до клопотання, у їх сукупності, дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. ст. 185, 1 ст. 361 5 КК України за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності. Надаючи оцінку можливості підозрюваним вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 раніше судимий за скоєння аналогічного кримінального правопорушення, вчинив злочин перебуваючи під іспитовим строком та усвідомлюючи, що може бути позбавлений волі на тривалий термін, що з метою переховування від органів досудового розслідування та уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, може намагатися покинути без негативних для себе наслідків територію свого проживання, що також підтверджує наявність вказаного ризику.

Також існує ризик , передбачений ч.3 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти власності, скоїв кримінальне правопорушення та проживає на території Миргородської територіальної громади, а особи, які безпосередньо викрили дії ОСОБА_4 проживають на території м. Миргорода та Миргородського району. Отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не буде запобігати спробам підозрюваного незаконно впливати на свідків, зважаючи на факт повідомлення про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушень та бажання уникнути суворого покарання, зокрема позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, яке загрожує йому в разі визнання винним.

Крім того існує ризик передбаенй ч. 5 ст. 177КПК України, а саме вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки характер, тяжкість, обставини та період вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , який перебуває під випробувальним терміном за скоєння однорідного за складом злочину, факт скоєння крадіжки, що характеризується зухвалістю, свідчать про систематичність, а отже підтверджує наявність вказаного ризику, тобто можливість вчинити нове кримінальне правопорушення аналогічного або іншого характеру, зокрема з корисливим мотивом. Застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не може запобігти спробам ОСОБА_4 вчинити нові кримінальні правопорушення.

Враховуючи зазначені вище ризики і наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою є найбільш відповідним у даному випадку, а більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, оскільки у останнього відсутні достатні стримуючі фактори, а також існує ризик того, що підозрюваний, будучи на волі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого, а також вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки він вже не вперше притягається до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно зі сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

За таких обставин, застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на серйозність висунутої підозри та суспільний інтерес, який превалює над принципом поваги до свободи особистості, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде сприяти повному та об`єктивному встановленню істини у справі протягом розумного строку. Також, суд зазначає, що зважаючи на введення воєнного стану в Україні, зайнятість правоохоронних органів у діяльності з відсічі збройної агресії російської федерації, фактор настання існуючих ризиків в даних умовах, як то ухилення від суду, вплив на свідків вчиненого правопорушення та вчинення іншого кримінального правопорушення підозрюваним значно збільшується, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, на переконання суду, не зможе перешкодити підозрюваному вчинити спроби ухилитися від суду або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Для запобігання переліченим ризикам, вважаю за необхідне, обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Розглядаючи можливість застосування альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів, ураховуючи тяжкість покарання та наявність ризиків вважаю, що виключно тримання під вартою зможе запобігти переліченим ризикам.

Слідчий суддя враховує доводи сторони захисту щодо обрання більш м`якого запобіжного заходу, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, тому у даному випадку такі доводи про обрання іншого запобіжного заходу ніж того, про який просить прокурор, не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у розумні строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у справі та запобігання процесуальних ризиків.

З вищевикладених підстав у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.200, «Рохліна проти російської федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України суд визначає заставу 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66560 гривень, яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Застосовуючи до підозрюваного поряд із запобіжним заходом у виді тримання під вартою альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2, 177, 182, 183, 194, 372, 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ, Луганської області, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 10.01.2025 вироком Червоноградського (Шептицького) міського суду Львівської області за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік: 10.03.2025 поставленого на облік Червоноградським РВ ДУ пробації у Львівській області запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 22 березня 2026 року.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 та підозрюваного ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Одночасно визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, а саме у розмірі 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена, як підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 після звільнення з-під варти прибувати за кожною вимогою суду протягом строку дії запобіжного заходу у вигляді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Полтавської установи виконання покарань № 23».

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Полтавської установи виконання покарань № 23» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово Миргородську окружну прокуратуру Полтавської області, Миргородський міськрайонний суд Полтавської області.

Термін обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 22 березня 2026 року.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього зобов`язань, внесена застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на прокурора.

Ухвала суду щодо обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1