Справа № 161/6886/25
Провадження № 1-кп/161/899/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 29 жовтня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

Судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілих - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань ум. Луцьку кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000759 від 16.02.2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Костянтинівка, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, студента 2-го курсу Відокремленого структурного підрозділу «Костянтинівський індустріальний фаховий коледж» Державного вищого навчального закладу «Донецький національний технічний університет», не одруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Курахове, Донецької області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , з професійно-технічною освітою, не працюючого, проживаючого у цивільному шлюбі, раніше судимого вироком від 17 листопада 2024 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 150 годин,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.389, ч.4 ст.296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року ОСОБА_8 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, призначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Засудженого 23 січня 2025 року поставлено на облік у Луцький районний відділ філії Центру пробації у Волинській області, при цьому останній, належним чином письмово ознайомлений з умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також про передбачену ч. 2 ст. 389 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, про що відібрано підписку.

ОСОБА_8 27 січня 2025 року з`явився за викликом до Луцького РВ філії Центру пробації у Волинській області де йому вручено направлення для відбування громадських робіт до комунального підприємства «Луцький зоопарк», та зобов`язано приступити до роботи з 01 лютого 2025 року.

Однак, засуджений ОСОБА_8 , будучи відповідно до ст. 37 КВК України зобов`язаним додержуватися встановлених відповідно до закону порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначених для нього об`єктах і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації, діючи умисно, з метою ухилення від відбування призначеного судом покарання у виді громадських робіт 1, 2, 8, 9 та 15 лютого 2025 року, без поважних причин не з`явився для відбування громадських робіт. Також, 01 лютого 2025 року, ОСОБА_8 вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 та 2 ст. 178 та КУпАП та що згідно вимог ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт, ОСОБА_8 вчинив кримінальний проступок передбачений ч. 2 ст. 389 КК України.

Крім того, 15 лютого 2025 приблизно о 22 години 45 хвилин ОСОБА_8 перебуваючи у громадському місці поблизу магазину «Сім 23», що у м. Луцьку по вул. Лесі України, будинок, 67 діючи з прямим умислом, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, проявляючи зневагу до існуючих правил і норм у суспільстві, з особливою зухвалістю, що виразилась в ігноруванні загальноприйнятих норм суспільної поведінки та демонстрації зверхності і вседозволеності, в присутності очевидців діючи групою осіб та мовчазною змовою спільно із ОСОБА_7 , використовуючи нікчемний привід, розпочав бійку із потерпілим ОСОБА_6 . Під час бійки ОСОБА_8 та потерпілий втративши рівновагу впали на бетонне покриття, де ОСОБА_8 наніс близько 3 ударів правим ліктем по обличчю останнього. Після вказаних дій ОСОБА_11 піднявся із бетонного покриття та продовжуючи свої хуліганські дії, взяв у товариша ОСОБА_12 , ніж який належить останньому, та демонстративно тримаючи вказаний предмет у правій руці наблизився до потерпілого ОСОБА_5 проявляючи особливу зухвалість, в присутності сторонніх осіб, створюючи своїми діями реальну загрозу життю та здоров`ю потерпілого та інших громадян, безпричинно наніс один удар предметом, заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень, а саме - ножем, в праву надключичну ділянку, чим спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичного експерта № 145 від 21 лютого 2025 у вигляді: рани (непроникаючої) на правій надключичній ділянці, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідний час більше 6 діб.

Таким чином, ОСОБА_8 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 296 КК України.

Крім того,ОСОБА_7 15 лютого 2025 приблизно о 22 години 45 хвилин перебуваючи у громадському місці поблизу магазину «Сім 23», що у м. Луцьку по вул. Лесі України, будинок, 67 діючи з прямим умислом, безпричинно, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, проявляючи зневагу до існуючих правил і норм у суспільстві, з особливою зухвалістю, що виразилась в ігноруванні загальноприйнятих норм суспільної поведінки та демонстрації зверхності і вседозволеності, в присутності очевидців діючи групою осіб та мовчазною змовою спільно із ОСОБА_8 , використовуючи нікчемний привід, розпочав наносити удари кулаком правої руки по голові потерпілого ОСОБА_6 в ході якої дістав з штанів ніж та безпричинно наніс один удар предметом, заздалегідь заготовленим для заподіяння тілесних ушкоджень, а саме ножем по спині. В подальшому, потерпілий втративши рівновагу впав разом із ОСОБА_8 на бетонне покриття та перебуваючи лежачи на спині, ОСОБА_7 розпочав наносити удари ногою по тілу потерпілого, чим спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження згідно висновку судово-медичного експерта № 146 від 13 березня 2025 у вигляді: рани (непроникаюча) на задній поверхні грудної клітки справа біля верхньо-внутрішнього краю правої лопатки на 3,5 см від хребта, садна на тім`яній ділянці голови справа ближче до межі між потиличною та лівою тім`яною ділянками, садна на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ої п`ястної кістки у нижній її третині, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідний час більше 6 діб решта тілесних ушкоджень відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_7 , вчинив хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб, тобто кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 296 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 вину у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.2 ст.389, ч.4 ст.296 КК України, не визнав, цивільний позов не визнав. Пояснив суду, що був засуджений Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт. Кримінальне правопорушення було вчинене ним з цілю захисту особи від протиправних дій. Покарання не відбув, оскільки в нього померла мати на окупованій території, про що він телефонному режимі повідомив інспектора, що конролювала виконання вироку.

Щодо обставин події 15.02.2025 о 22.30 повідомив суду, що ввечері зустрівся із друзями ОСОБА_12 та ОСОБА_7 у центрі міста. Вони зайшли у магазин «Сім23» , де знаходились потерпілі та свідок ОСОБА_13 , жодних конфліктів у магазині, в них не виникло. Коли вони вийшли з магазину,і він встав навпроти входу, ОСОБА_14 відійшов вбік викликати таксі. В якийсь момент, він, обвинувачений почув як хтось вживає нецензурну лайку на польській мові та повернув голову в сторону цих людей . Натомість почув від ОСОБА_15 : «Що ти палиш?», на що він відповів: «А що не можна дивитись?» та почув у свою сторону погрозу від ОСОБА_6 , що зараз получить від нього по обличчю.

Він, заради уникнення конфлікту, зробив чотири кроки в ліву сторону, після чого ОСОБА_6 накинувся на нього та наніс удар правим кулаком в область потилиці потім удар лівою рукою в область спини. Обвинувачений почав втрачати свідомість, ОСОБА_6 взяв його за шию однією рукою та перекинув його за землю, виліз на нього. Обвинувачений активно захищався, намагався його захватити , однак погано себе почував. ОСОБА_6 висловлювався матами в його сторону був агресивним погрожував. Обвинувачений зібрався із силами та перекинув потерпілого на бік, аби припинити напад, та тримав його за обидві руки. Згодом потерпілий взяв обвинуваченого за капюшон та надавив йому на кадик, однак обвинувачений все ж взяв його в захват і в цей момент обвинувачений відчув , як хтось наносить йому удари. Один із ударів був йому у голову.

В обвинуваченого закінчились сили, відтак він відпустив потерпілого, однак все ж наніс йому два удари в голову, після чого встав та почав відходити в сторону Театрального Майдану.

Він заспокоївся, зняв куртку, в нього боліла голова. ОСОБА_7 та ОСОБА_12 підійшли до нього, та ОСОБА_7 повідомив, що в компанії потерпілих є кастет та показав своє вухо з якого текла кров, і сказав, що хлопці комусь телефонують, а тому є небезпека що нападників буде більше. З цих міркувань ОСОБА_12 дав йому, обвинуваченому, ножа, однак він не одразу зрозумів, що саме в нього в руках. Те що це ніж усвідомив потім.

Ніж він демонстрував ОСОБА_5 та решті для самозахисту. Однак, ОСОБА_6 продовжував його провокувати на бійку та обзивати. Відтак, він підійшов до потерпілих, з ціллю припинити сварку, а ОСОБА_16 підійшов до нього впритул та висловився нецензурною лайкою, ОСОБА_17 в цей момент продовжував провокувати, а невідома особа з компанії теж обзивався матом, зокрема звертаючи увагу на те, що він російськомовний, відтак обвинувачений відчув загрозу та з ціллю продемонструвати ніж аби його не били і зупинити конфлікт, тикнув в ОСОБА_18 ножем, не усвідомлюючи, що попав у нього, а ОСОБА_17 в цей момент почав на нього бігти. Відтак, обвинувачений почав відбігати назад послизнувся та впав, а ОСОБА_19 перегородив ОСОБА_20 дорогу та зупинив конфлікт.

Згодом він встав, ОСОБА_17 далі біг на нього, і обвинувачений почав махати ножем, та скоріш за все торкнувся ножем до його плеча. Потерпілий продовжував нападати, був агресивним, однак обвинувачений закрився руками, аби припинити конфлікт.

Вподальшому, невідома особа в жовтій куртці запропонувала зустрітись іншим разом, та усе з`ясувати, відтак, вони потисли один одному руки та розійшлись.

Всього в компанії потерпілих було 6 людей, один з яких демонстрував у сумці ножа, а їх було лише троє, відтак вони захищались.

Приїхавши додому, обвинувачений почувався погано, він зрозумів що у нього струс мозку, приїхала поліція та затримала його. Поліція мала упереджене відношення, тілесні ушкодження фіксувати відмовились. Слідчий експеримент з ним не проводився, як і перехресний допит.

Окрім того, він звернувся із заявою в поліцію з приводу неправомірний дій та факту його побиття ОСОБА_21 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.4 ст.296 КК України, не визнав. Пояснив суду, що напередодні, 14.02.2025 він, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та дівчата святкували та роз`їхались по домам. 15.02.2025 він зустрівся із ОСОБА_12 біля пам`ятника Лесі Українки згодом до них приєднався ОСОБА_22 . До них мали під`їхати дівчата, які затримувались, і оскільки на вулиці було холодно, вони вирішили не мерзнути та посидіти у теплому місці, відтак знайшли у Паб «Веселий Джек». Після цього, коли дівчата приїхали, вони усі разом вирушила до «Сім23» , куди зайшли. Він, обвинувачений придбав собі багет, там же в приміщенні магазину побачив ОСОБА_23 та ОСОБА_13 . Жодних конфліктів у них не виникло.

Далі він вийшов сів біля велопарковки та почав викликати таксі, згодом із магазину вийшли ОСОБА_12 та ОСОБА_8 .. Поруч них, із компанії хлопців, вони почули польську мову, та подивились на хлопців, оскільки для них це було незвично. Натомість почули від одного з хлопців: «Чого ти дивишся? Зараз получиш». ОСОБА_24 зробив кілька кроків у сторону, а потерпілий ОСОБА_6 підбіг до нього та вдарив. Далі він забіг зліва , і він, ОСОБА_19 , підійшов до нього та смикнув за плечі, аби відірвати від ОСОБА_25 . Але ОСОБА_17 перевернув ОСОБА_26 , та сів зверху нього. Відтак, він, ОСОБА_27 , підійшов та наніс ОСОБА_20 два удари по спині.

Згодом від помітив, як ОСОБА_16 направився в сторону ОСОБА_28 , а ОСОБА_29 в його, ОСОБА_30 , сторону. Він відскочив назад та дістав з пояса ніж, і почав його демонструвати, аби ОСОБА_29 його не чіпав. ОСОБА_29 утік, а ОСОБА_16 залишався спокійним, тому він сховав ножа назад на пояс та відійшов, одягнувши баф.

Коли він повернувся, ОСОБА_31 говорив із ОСОБА_32 , а далі підбіг ОСОБА_29 та наніс 4 удари ОСОБА_33 у голову, від чого останній впав, а ОСОБА_29 знову втік в сторону та почав викликати поліцію.

ОСОБА_24 почав з «ясовувати у ОСОБА_34 , хто ж його вдарив, на що він відповів, що погано почувається від ударів. Тому ОСОБА_24 попросив у нього ножа, та стояв із ним біля ОСОБА_18 та ОСОБА_35 ..

Він особисто бачив лише один удар в груди рукою, який ОСОБА_24 наніс ОСОБА_36 , чи був у його руці ніж ствердити не може. Особисто він бачив, як ОСОБА_24 наніс один удар рукою у груди ОСОБА_18 , і все.

Далі вони розійшлись у різні сторони та заспокоїлись , однак у компанії потерпілих з`явилась особа ( в помаранчевій куртці), яка почала провокувати. Однак, вони потиснули між собою руки та пішли.

Визнає , що наносив удари ногами ОСОБА_20 , оскільки він напав на його товариша ОСОБА_26 , однак повністю заперечив нанесення тілесних ушкоджень йому ножем, оскільки ніж він лише демонстрував, аби відлякати нападників, оскільки ОСОБА_17 та ОСОБА_29 були дуже агресивними.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення щодо нього хуліганських дій обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за обставин зазначених в обвинувальному акті. Повідомив суду, що раніше він із обвинуваченим не був знайомий. Вказана в обвинувальному акті подія відбулася 15.02.2025 року близько 22.30 год. біля магазину «Сім23» по вул. Лесі Українки в м. Луцьку, куди він із ОСОБА_5 та ОСОБА_15 зайшли випити кави. Виходячи із магазину, на вулиці побачили обвинувачених, які дивилися на них зухвало. ОСОБА_15 запитав останніх щодо надмірної цікавості щодо них, у відповідь отримали ненормативну лексику і між ними виникла словесна перепалка. В подальшому ОСОБА_8 і ОСОБА_7 почали їм наносити удари руками, ногами, ножем, вони впали на землі, де боролися. Піднявшись, конфлікт ніби завершився. Він із Цекотом відійшли, однак до них знову підійшов ОСОБА_8 і наніс рукою ОСОБА_5 удар в грудну частину тіла і хотів нанести йому удар, однак він ухилився та намагався нанести удар у відповідь, але не дістав. Після конфлікту, пожали руки і розійшлися. Вони покинули місце події, до приїзду працівників поліції.

ОСОБА_8 наносив йому удари тільки руками в обличчя, в тому числі коли він лежав спиною на землі, а ОСОБА_7 наносив йому удари руками, ногами та ножем. Удар ножем в праву ділянку плеча від ОСОБА_7 , був нанесений ззаду. Перед тим ніж, він у ОСОБА_7 в руках не бачив, його бачив товариш ОСОБА_15 .. Крім того, йому був здійснений удар кулаком особою, яка тоді була разом із обвинуваченими, а саме ОСОБА_12 ..

Під час даної події, він не перебував в стані алкогольного сп`яніння та не підтверджує того, що звертався в сторону обвинувачених ненормативною лексикою. Він на ОСОБА_8 перший не нападав. ОСОБА_8 наносив ОСОБА_5 один удар ножем правою рукою в праве плече, який той взяв в незнайомої йому особи та дана обставина відбулася коли вони уже відійшли від місця події. Вперше ніж побачив, саме перед нанесення удару ним ОСОБА_5 від ОСОБА_8 .. Спроба від ОСОБА_8 вдарити його ножем була.

В той день він був взутий в білі кросівки. Слідчий експеримент із ним проводився.

Поліцію викликав ОСОБА_15 , ще під час події.

Питання щодо переселенців під час конфлікту не виникало.

При призначенні покарання обвинуваченим, поклався на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення щодо нього хуліганських дій обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 за обставин зазначених в обвинувальному акті. Повідомив суду, що 15.02.2025 року близько 22.30 год. він із друзями ОСОБА_15 та ОСОБА_6 зайшли в магазин «Сім23» по вул. Лесі Українки в м. Луцьку щоб випити кави, придбавши яку вийшли на вулицю, але він повернувся назад, щоб купити ще солодощі. Знову вийшовши на вулицю, пив каву і дивився новини в мобільному телефоні, при цьому не звертав уваги на людей які стояли поруч і хто чим займався. Почувши якийсь шум, підняв голову і побачив, як ОСОБА_6 зчепилися із ОСОБА_8 , до них відразу підбігли ОСОБА_7 із іншим незнайомим хлопцем ( ОСОБА_12 ) та почали бити ногами і руками ОСОБА_6 .. Він піднявши демонстративно руки до верху підійшов до них, намагаючись пояснити що не має наміру битися, хотів розборонити. Стоячи біля незнаного хлопця із компанії обвинувачених, побачив, як ОСОБА_7 підбіг до ОСОБА_15 і почав розмахувати ножем, що особисто бачив та порізав куртку, що взнав зі слів останнього. Розмовляючи із незнайомим хлопцем, який не був агресивно настроєним, запитав звідки вони, той відповів, що із м. Краматорська, натомість сказав, що там служив і на підтвердження цього дістав посвідчення учасника бойових дій, яке було видане в місті Краматорськ, оскільки думав, що вони взнають що він військовий і припинять конфлікт. Тоді розвернувся і побачив, що ОСОБА_8 сидів на лежачому ОСОБА_6 та наносив йому удари. Він підійшов до них і знімаючи ОСОБА_8 із потерпілого, просив обвинуваченого заспокоїтися, на що той погодився та відійшов, тому по факту бійка була завершена. В подальшому розмовляючи із ОСОБА_6 , із за спини до нього підійшов ОСОБА_8 і несподівано завдав удар в плече від чого відчув різкий біль, спочатку не зрозумів чим був нанесений удар. Після завершення конфлікту вони покинули місце події, йдучи йому дуже боліло плече, на прохання ОСОБА_15 він розстібнув куртку що там все в крові. Йдучи по вул. Лесі Українки в сторону замку Любарта, до них під`їхали працівники поліції і вони поїхали із ними, а далі був доставлений в лікарню, де зашиваючи рану, лікар сказав, що якщо б удару на пару сантиметрів був завданий вище, то за 20 хвилин він би стік кров`ю і помер.

Він в той вечір спиртні напої не вживав, що підтверджує освідчення із медичної установи, його друзі також не вживали. Після того, як ОСОБА_7 порізав ОСОБА_15 куртку, той побіг в сторону Центрального універмагу Луцька, а повернувшись наніс удар ОСОБА_12 , оскільки подумав, що той хоче напасти на нього, оскільки побачив ніж.

В процесі конфлікту він хотів викликати працівників поліції, однак бійка швидко закінчилася і тому не викликав, їх викликав ОСОБА_15 ..

В той вечір із обвинуваченими були незнайомі дівчата.

Чув, як ОСОБА_15 говорив в сторону обвинувачених, чому вони на них дивляться.

Він був присутній під час слідчому експерименті.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , поклався на розсуд суду, однак в разі відшкодування завданих збитків, просив надати їм останню можливість на виправлення і суворо не карати. Цивільний позов підтримав, його вимоги обґрунтував тим, що 4 800 грн. витратив на лікування, оброблення рани, знеболювальні. Крім того, після отримання поранення будучи військовим, він на протязі двох років постійно лікується і характер отриманих поранень потребує лікування протягом всього життя. Після даних подій в нього знову виникли проблем із сном, постійно приймає снодійні ліки. В загальному він лікувався протягом місяця, оскільки йому ставили дренаж і виводили запеклу кров, тому не перебував на службі, у зв`язку із чим втратив заробітну платню. Також в нього були витрати на дорогу до лікарні, куди їздив щодня, а саме в сумі 1 800 гривень.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , то не настоював на суворій мірі.

Свідок ОСОБА_12 повідомив суду, що 15.02.2025 року спільно із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 гуляли центром Луцька, та зайшли у магазин «Сім23», по вул. Лесі Українки. Він, свідок, взяв спиртні напої. При виході у магазин стояла компанія з 2-3 хлопців, і один із них розмовляв на польській мові. Логачов подивився в їх сторону, і у відповідь почув: «шо ти палиш?». На що ОСОБА_8 поцікавився: »А що не можна?», та у відповідь почув: «Зараз ти получиш». ОСОБА_8 почав відходити у сторону, а один із хлопців наскочив на нього позаду. Почалась бійка, нападник був зверху ОСОБА_8 . Серед компанії хлопців був військовий, та він, свідок попросив його відійти та не брати участі у бійці.

Він, свідок та ОСОБА_7 брали участь у бійці разом із ОСОБА_8 . Що робив ОСОБА_7 не пригадує, можливо наніс 1-2 удари нападнику ОСОБА_8 , але ножа в його руках не було. Однак він, свідок наніс нападнику ОСОБА_8 правою ногою два удари.

Свідок отримав у ній 4 удари у голову від когось із хлопців та впав , втративши свідомість. Коли прийшов до тями, то до нього підійшов ОСОБА_8 та попросив ножа, який висів у свідка на штанах і він його йому дав. ОСОБА_8 рушив з ножем у сторону нападника, однак чи наносив удари ножем не бачив.

ОСОБА_8 вдарив одного із потерпілих кулаком по голові. Вважає бійку спровокованою потерпілими.

Вподальшому вони втрьох він, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 стали в ряд та почали жестами показувати потерпілим, що досить, і бійка затихла. Вони викликали таксі та поїхали додому, ще з 2 дівчатами. Поїхали вони у с. Підгайці, де ОСОБА_8 віддав йому ножа.

Щодо наявного аудіозапису розмови про подію повідомив, що має свою групу у Телеграмканалі та в ній ОСОБА_8 розповідав про подію , яка сталась 15.02.2025.

Свідок ОСОБА_15 повідомив суду , що у день події близько 22 год. 00 хв. перебував спільно із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та вони прийшли до магазину «Сім23» випити кави. При виході з магазину стояла компанія хлопців (серед них обвинувачені) та двоє дівчат.

ОСОБА_8 глянув в їхню сторону з іронічною посмішкою, а він запитав його : «Чого ти дивишся?», після чого почав в свою сторону нецензурну лексику. Розпочався конфлікт, в ході якого ОСОБА_6 та ОСОБА_8 зійшлись одночасно та почали шарпатись, після чого ОСОБА_6 повалили на землю, допомогли це зробити ОСОБА_7 та ОСОБА_12 . Ударів не бачив, оскільки стояв спиною.

Він свідок, ще не встиг підійти та розборонити конфлікт, як в його сторону підбіг ОСОБА_7 та почав розмахувати ножем, і як наслідок порізав йому куртку. Він, свідок, злякався та відбіг у сторону Драмтеатру, і аби відволікти усіх наніс два удари кулаком ОСОБА_12 в область шиї.

Будь які ножові удари з боку ОСОБА_7 в сторону ОСОБА_6 він особисто не бачив.

Далі він відбіг у сторону та почав викликати поліцію, повернувшись бійка вже завершилась, учасники потисли руки , і вони розійшлись. Приїхала поліція.

Незважаючи на невизнання вини обвинуваченим ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, його вина підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.10.2024 року, який набрав законної сили 19.11.2024 року ОСОБА_8 засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 150 годин.

Як вбачається із довідки телефонної розмови, 23.12.2024 провідний інспектор Луцького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області ОСОБА_37 повідомила ОСОБА_8 про необхідність прибути до Луцького міськвідділу філії ДУ «Центр пробації», та визначено дату 30.12.2024.

Підпискою засудженого ОСОБА_8 від 23.01.2025 року підтверджено ознайомлення з порядком та умовами відбування призначеного покарання у виді громадських робіт.

25.01.2025 ОСОБА_8 було направлено для відбування покарання у виді громадських робіт до КП «Луцький зоопарк», куди він прибув згідно супровідного листа 27.01.2025 та Наказом № 02 від 27.01.2025 року прийнятий для відбування громадських робіт згідно із Графіком.

Із письмових відповідей Директора КП «Луцький зоопарк» від 26.02.2025, 28.02.2025 року вбачається що ОСОБА_8 не прибув до виконання громадських робіт.

Рапортом Начальника СД Луцького РУП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_38 від 20.03.2025 про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_8 .

Показання обвинуваченого ОСОБА_8 , про те, що умислу на ухилення від відбування покарання він не мав , оскільки у нього померла мати, та він у телефонному режимі повідомив про це інспектору Луцького міського відділу філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області , що контролював виконання вироку, судом відхиляються, у зв`язку із відсутністю будь яких підтверджуючих доказів таким показанням, в частині повідомлень про обставини, що перешкоджають відбуттю громадських робіт.

Із врахуванням зазначеного, суд оцінивши зібрані на досудовому провадженні та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України повністю доведена в ході судового розгляду.

Таким чином, суд кваліфікує вказані умисні дії ОСОБА_8 за ч.2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Окрім того, незважаючи на не визнання своєї вини обвинуваченими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , їх винуватість у вчиненні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, підтверджується зібраними на досудовому слідстві та дослідженими за клопотанням учасників судового провадження доказами, а саме:

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2025 року, згідно якого було затримано ОСОБА_7 за участі адвоката ОСОБА_9 , як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 16.02.2025 року, згідно якого було затримано ОСОБА_8 за участі адвоката ОСОБА_39 , як особу підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення;

- протоколом огляду місця події від 16.02.2025 року, згідно якого було виявлено камеру відеоспостереження за адресою: АДРЕСА_5 ;

- протоколом огляду від 16.02.2025 року, згідно якого оглянутий предмет схожий на ніж, який був наданий гр. ОСОБА_12 ;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка вчинила щодо нього протиправні дії, перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку 15.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка наносила тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 та шарпала його, перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку 15.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_8 як особу, яка наносила йому та його знайомому тілесні ушкодження, перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку 15.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого свідок ОСОБА_15 впізнав ОСОБА_7 як особу, яка , перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку тримала в руках предмет зовні схожий на ніж 15.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 впізнав ОСОБА_7 яка вчинила щодо нього протиправні дії, перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку 15.02.2025;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 16.02.2025 року із фототаблицями, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 впізнав ОСОБА_7 яка вчинила щодо нього протиправні дії, перебуваючи поблизу магазину 7/23 по вул. Лесі Українки у м. Луцьку 15.02.2025;

- довідкою №1218 від 16.02.2025 року з КП «Медичне обєднання Луцької міської територіальної громади», згідно якої гр. ОСОБА_5 звернувся у відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги, де йому було встановлено заключення - непроникаюче ножове поранення правої надключичної ділянці;

- висновком судово-медичної експертизи №145 від 21.02.2025 року, згідно якого у гр. ОСОБА_5 було виявлено тілесне ушкодження, а саме рана (непроникаюча) на правій надключичній ділянці, яке виникло в результаті прямої травмуючої дії гострого предмета з колюче-ріжучими властивостями. Не виключається можливість виникнення даного тілесного ушкодження в час вказаний під експертним, в медичній документації та в постанові, а саме в ніч 15 на 16 лютого 2025 року. За ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідний час більше 6 діб. Враховуючи характер та анатомічну локалізацію виявленого у гр. ОСОБА_5 тілесного ушкодження виключається можливість його виникнення під час падіння з висоти власного росту (як з прискоренням, та і без);

- довідкою №10325 з КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради» виданої ОСОБА_5 , згідно якої останній знаходився на амбулаторному лікуванні у лікаря-хірурга з 24.02.2025 року по 03.03.2025 року;

- протоколом обстеження КНП «Шацька лікарня Шацької селищної ради», згідно якого встановлено заключення ОСОБА_5 сонографічні ознаки підшкірної гематоми надключичної ділянки справа;

- висновком судово-медичної експертизи №146 від 13.03.2025 року, згідно якого у гр. ОСОБА_6 було виявлено тілесні ушкодження, а саме рана (непроникаюча) на задній поверхні грудної клітки справа біля верхньо-внутрішнього краю правої лопатки на 3,5 см. від хребта, садно на тім`яній ділянці голови справа ближче до межі між потиличною та лівою тім`яною ділянками, садно на тильній поверхні правої кисті в проекції 2-ої п`ясної кістки у нижній її третині. Рана виникла в результаті прямої травмуючої дії гострого предмета з колюче-ріжучими властивостями. Садна виникли в результаті травмуючої дії (по типу «тертя») тупих предметів, більш детальна характеристика яких не відобразилася в морфології ушкоджень. Не виключається можливість виникнення вищевказаних тілесних ушкоджень в час вказаний під експертним, в медичній документації та в постанові, а саме 16 лютого 2025 року. За ступенем тяжкості рана (непроникаюча) на задній поверхні грудної клітки справа відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, оскільки для загоєння рани необхідний час більше 6 діб, решта тілесних ушкоджень за ступенем тяжкості рана відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Враховуючи характер та анатомічну локалізацію виявленого у гр. ОСОБА_6 тілесного ушкодження у вигляді садна на тильній поверхні правої кисті, не виключається можливість його виникнення під час падіння з висоти власного росту (як з прискоренням, та і без);

- висновком судової експертизи зброї №СЕ-19/103-25/2707-ХЗ від 25.02.2025 року, згідно якого наданий на дослідження складний ніж, який 16.02.2025 року, гр. ОСОБА_12 надав працівникам поліції, до холодної зброї не належить (є різновидом ножів господарського-побутового призначення) виготовлений промисловим способом;

- висновком судової експертизи зброї №СЕ-19/103-25/2706-ХЗ від 27.02.2025 року, згідно якого наданий на дослідження складний ніж, вилучений 16.02.2025 року під час затримання ОСОБА_7 , до холодної зброї не належить (є різновидом ножів господарського-побутового призначення) виготовлений промисловим способом;

- трьома протоколами огляду предметів (відеозапису) від 22.02.2025 року, згідно якого оглянуто відеозапис із місця події, а саме по вул. Лесі Українки,67 в м. Луцьку 15.02.2025, на якому біля входу в магазин виявлені обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та відбувається силовий конфлікт, де також присутні потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_5 і свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15

- протоколом огляду предметів (відеозапису) від 14.03.2025 року, згідно якого оглянуто відеозапис із місця події, на якому наявна особа чоловічої статі ОСОБА_8 , який тримає у правій руці ніж, по праву сторону від ОСОБА_40 наявна особа чоловічої статі із бафом на обличчі ОСОБА_7 .. Крім того, ОСОБА_8 , який тримає у правій руці ніж, де пізніше до нього підійшов ОСОБА_7 аби приховати ніж, який тримає у руці ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду предметів (відеозапису) від 14.03.2025 року, згідно якого оглянуто відеозапис з камер спостереження магазину «7/23», на якому виявлено обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_5 та свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_15 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2025 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_6 , за участі статиста ОСОБА_41 , відтворив обставини події, яка мала місце 15.02.2025 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20.03.2025 року, із безпосередньо переглянутим відеоносієм до вказаної слідчої дії, згідно якого свідок ОСОБА_15 , за участі статиста ОСОБА_41 , відтворив обставини події, яка мала місце 15.02.2025 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.04.2025 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_5 , за участі статиста ОСОБА_41 , відтворив обставини події, яка мала місце 15.02.2025 року;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 02.04.2025 року, згідно якого обвинувачений ОСОБА_7 , за участі статиста ОСОБА_41 , відтворив обставини події, яка мала місце 15.02.2025 року;

Стороною захисту адвокатом ОСОБА_10 подано клопотання про визнання показань потерпілого ОСОБА_6 - недостовірними, свідка ОСОБА_15 сумнівними, свідка ОСОБА_12 такими, що суперечать фактичним обставинам справи. Мотивуючи тим, що такі суперечать фактичним обставинам справи та переглянутим відеоносіям з місця події, а також наявністю кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за ст. 126 ч.1 КК України та ст. 384 ч.2 КК України.

Суд не погоджується із доводами захисника, оскільки показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_12 відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам сторони обвинувачення.

Що стосується тверджень сторони захисту про недостовірність показань потерпілого ОСОБА_6 з огляду на наявність кримінальних проваджень відносно останнього, суд зазначає, що на даний час у кримінальних провадженнях жодній особі не повідомлено про підозру, а сам факт внесення відомостей до ЄРДР не може свідчити про вчинення особою кримінального правопорушення з огляду на положення ст. 62 Конституції України.

Окрім того, просить визнати недопустимим наданий стороною захисту адвокатом ОСОБА_9 доказ, а саме звукозапис голосового повідомлення, зроблений у телефонному месенджері обвинуваченим ОСОБА_8 16.02.2025 на телефон, який належить ОСОБА_7 , згідно якого ОСОБА_8 підтверджує факт нанесення ножових порань потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , оскільки він був проведений не у встановлений законом спосіб та порушує конфіденційність спілкування та листування громадян України.

Вирішуючи питання про допустимість цього доказу, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За частинами 1, 2 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Cуд вважає, що наданий стороною захисту адвокатом ОСОБА_9 - диск із записом розповіді ОСОБА_8 не відповідає вимогам ч.1 ст.86 КПК України, адже отриманий у не процесуальний спосіб, поза межами строку досудового розслідування, тому є недопустимим доказом. В контексті вимог ч.3 ст.333 КПК України, у разі якщо під час судового розгляду виникала необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження і вони не могли бути встановлені або перевірені іншим шляхом, сторона захисту вправі була заявити клопотання про надання органу досудового розслідування судового доручення провести певні слідчі(розшукові) дії. Проте, стороною захисту таке клопотання заявлено не було. Отже, звукозапис голосового повідомлення, зроблений у телефонному месенджері обвинуваченим ОСОБА_8 16.02.2025 не може бути використаний при прийнятті рішення, на нього не може посилатися суд при ухваленні вироку.

Окрім того, прокурором у судовому засіданні заявлене клопотання про визнання недопустимим флеш носія долученого стороною захисту адвокатом ОСОБА_10 , а саме відео з камер відеоспоcтереження у збільшеному форматі, мотивуючи тим, що не встановлено програму здійснення такого форматування та таке ймовірно здійснене за участі третіх осіб.

Суд відхиляє вказані доводи прокурора, оскільки стороною обвинувачення до суду подано докази у виді трьох протоколів огляду предметів (відеозапису) від 22.02.2025 року, згідно яких оглянуто відеозапис із місця події, а саме по вул. Лесі Українки,67 в м. Луцьку 15.02.2025, які безпосередньо були досліджені в судовому засіданні, та відповідають відеозапису, що містяться на флеш носії долученому стороною захисту.

Переформатування вказаного відеодоказу, на переконання суду, не може бути підставою для визнання його неналежним та недопустимим доказом.

Крім того, сторона захисту просить закрити кримінальне провадження відносно обвинувачених, оскільки останні діяли в межах необхідної оборони, оскільки як вбачається із відео з камер спостереження, конфлікт розпочав потерпілий ОСОБА_6 , який напав на ОСОБА_8 , відтак ОСОБА_7 заступився за свого друга, жодних ножових ушкоджень нікому не наносив, а ОСОБА_8 змушений був захищатись від нападників, яких було двоє.

Разом з тим, суд не погоджується з доводами сторони захисту з огляду на наступне.

Переглянутим носієм встановлено, що ОСОБА_7 о 22.45.59 дістає з штанів ножа, бере його у праву руку, та намагається відтягнути цією ж рукою потерпілого ОСОБА_6 взявши його за плече, тримає за плече кілька секунд, доки останній не впав, та вподальшому наносить кілька ударів ногами по тулубу ОСОБА_6 . Згодом відходить, та тримаючи ніж у цій же руці розмахує ним перед ОСОБА_15 .

Відтак, суд не погоджується із доводами сторони захисту, що ОСОБА_7 не наносив ножових поранень потерпілому ОСОБА_6 , оскільки висновком судово-медичної експертизи №146 від 13.03.2025 року констатовано наявність в потерпілого рани (непроникаючої) на задній поверхні грудної клітки справа біля верхньо-внутрішнього краю правої лопатки, що відповідає переглянутими відеозаписами із камер відеоспостереження, які надані стороною обвинувачення та захисту ( в збільшеному форматі). При цьому, спростовуючи версію сторони захисту про те, що обидва ножових поранення потерпілим були нанесені ОСОБА_8 не знаходять свого підтвердження на дослідженому відеозаписі, оскільки ніж в руках ОСОБА_8 опинився при повторній бійці, де тілесні ушкодження в область лопатки позаду ОСОБА_6 не наносились.

Надаючи оцінку твердженням сторони захисту адвокату ОСОБА_10 про відсутність у діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення передбаченого ст. 296 КК України та дій в межах необхідної оборони, у зв`язку із чим просить кримінальне провадження відносно нього закрити,суд зазначає, що переглянутим відеоносієм з камер відеоспостереження чітко вбачається, що бійка між потерпілим ОСОБА_42 та обвинуваченим ОСОБА_43 розпочалась о 22.45, спочатку потерпілий ОСОБА_44 мав перевагу над ОСОБА_43 , перебуваючи у положення сидячи на ньому, однак вподальшому коли ОСОБА_24 перевернувся та опинився на ОСОБА_20 він продовжував наносити йому численні удари по голові.

Крім того, після припинення бійки, учасники розійшлись у різні сторони магазину «Сім 23», а подальших конфлікт із використанням ножа почав саме ОСОБА_8 , що виключає необхідну оборону, оскільки на той момент на його життя та здоров`я ніхто не посягав.

Відтак, провина обвинувачених також підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.

Докази, надані стороною обвинувачення, в підтвердження винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, суд вважає належними та допустимими, оскільки будь-яких доказів їх недопустимості стороною захисту суду надано не було.

Покази обвинувачених, суд сприймає як позицію захисту, спрямовану на ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки вони спростовуються показами свідка ОСОБА_15 та потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які узгоджуються між собою, є послідовними та підтверджуються письмовими доказами.

З огляду на позицію захисту, суд зазначає, що згідно норм чинного законодавства, хуліганство - це умисне грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, яке супроводжується особливою зухвалістю або винятковим цинізмом.

Ознакою об`єктивної сторони хуліганства такі діяння стають з урахуванням місця, часу й обстановки, інших об`єктивних ознак, а також мотивів їх вчинення,

При цьому, вчинення обвинуваченими хуліганських дій у присутності інших людей, в громадському місці є однією із ознак, яка вже вказує на грубість порушення громадського порядку.

Кримінальне караним є грубе порушення громадського порядку. Грубість порушення громадського порядку визначається з урахуванням місця вчинення хуліганських дій, їх тривалості, кількості і характеристики потерпілих, ступеня порушення їхніх прав та законних інтересів тощо. Таким чином, грубе порушення громадського порядку має місце тоді, коли йому заподіюється істотна шкода, коли хуліганство пов`язане з посяганням на інші правоохоронювані цінності, задля збереження яких підтримується громадський порядок, коли це зачіпає важливі інтереси чи інтереси багатьох осіб, коли відновлення порядку вимагає значних, тривалих зусиль.

Обов`язковою ознакою хуліганства є вчинення таких умисних дій, що супроводжувались особливою зухвалістю. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалося, у тому числі насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації.

Не виходячи за межі висунутого обвинувачення і спираючись на досліджені під час розгляду даного провадження докази, суд вважає, що в діях обвинувачених вбачається грубе порушення громадського порядку, що виразилось у скоєнні неправомірних дій у громадському місці, у присутності великої кількості людей. Крім того, приходячи до висновку про наявність у діях обвинувачених явної неповаги до суспільства, суд враховує агресивну поведінку обвинувачених, безпідставність вчинення кваліфікованих дій, вважаючи це прагненням показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, самоутвердитися за рахунок приниження інших осіб. До того ж, суд вважає наявною в діях обвинувачених такої обов`язкової ознаки хуліганства, як особливої зухвалості, оскільки грубе порушення громадського порядку супроводжувалось насильством із завданням потерпілим тілесних ушкоджень, в тому числі із допомогою ножа.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повністю доведена та кваліфікація їх дій за ч.4 ст.296 КК України вірна.

Дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України, а саме вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

Дії ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.4 ст.296 КК України, а саме вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, вперше притягається до кримінальної відповідальності, навчається, під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом не встановлено

Відповідно до ст.67 КК України обставин,які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 не встановлено.

А тому, врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статей кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку, та покладенням обов`язків згідно ст. 76 КК України.

На думку суду, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення як обвинуваченим, так і іншими особами, нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.69 КК України, судом не встановлено, з урахуванням відсутності обставин, що пом`якшують покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку та тяжкого злочину, особу обвинуваченого, який раніше судимий за вчинення кримінального проступку проти життя та здоров`я особи, судимість за який не знята та не погашена в установленому законом порядку, не відбув покарання у виді громадських робіт, через незначний проміжок після засудження знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення, однак під наглядом у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проживає у цивільному шлюбі, потерпілі не наполягали на суворому покаранні обвинуваченого.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.66 КК України обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 судом не встановлено

Відповідно до ст.67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рецидив злочинів

А тому, врахувавши наведені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та йому слід призначити покарання, передбачене санкцією статей кримінального закону, за яким він притягується до кримінальної відповідальності, у виді обмеження та позбавлення волі із застосуванням положень передбачених ч.1 ст. 70 КК України.

Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити за правилами ч.1 ст.71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року, з урахуванням положень передбачених п.1.г. ч.1 ст.72 КК України.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 75 КК України, судом не встановлено, з огляду на відсутність обставин, що пом`якшують покарання.

Вирішуючи цивільний позов суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_8 , згідно якого просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 38957,89 гривень , що складається із понесених витрат на придбання медикаментів, лікарських засобів та матеріалів медичного призначення, витрат на проїзд до лікаря на проведення перев`язок, одяг який було пошкоджено внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 , про що надав підтверджуючі документи, а також розмір недоотриманої додаткової винагороди у Військовій частині НОМЕР_1 .

Крім того, просить стягнути моральну шкоду у розмірі 25 тис. гривень, оскільки зазначав значних моральних страждань, погіршення самопочуття та сну, що вплинуло на якість його життя.

Крім того, просить відшкодувати витрати на правничу допомогу в розмірі 12 200 гривень.

Вирішуючи питання стягнення матеріальної шкоди, суд приходить до переконання, що всі витрати потерпілого ОСОБА_5 є належним чином обгрунтовані та підтверджені фіскальними чеками та розрахунковими документами, а також відомостями про недоотриману додаткову винагороду, відтак підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_8 в користь потерпілого ОСОБА_5 ..

Щодо питання моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.

Позивач вказує на те, що моральна шкода складає 25 тис. грн., які просить стягнути з цивільного відповідача.

Як роз`яснено в п. 3, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами від 25.05.2001 та від 27.02.2009), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що у зв`язку із заподіянням обвинуваченим потерпілому тілесних ушкоджень, останній тривалий час лікувався, мав проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, було змінено його звичний ритм життя.

Разом з цим, суд враховує майновий стан винного, відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. Саме такий розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

При вирішенні питання про стягнення судових витрат, суд висновує таке.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України процесуальні витрати складаються, серед іншого, із витрат на правову допомогу.

Відповідно до статті 133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відтак, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу адвоката у справі на заявлену суму в розмірі 12200,00 грн є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, а тому згідно ч. 1 ст. 124 КПК України підлягають стягнення із обвинуваченого ОСОБА_8 ..

Судові витрати за проведення судових експертиз слід стягнути із обвинувачених солідарно.

Речові докази зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Суд, у відповідності до положень ст. 72 КК України здійснює зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченим.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.370,373,374,376,394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробовуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк рахувати з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишити попередній домашній арешт.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.2025 по 17.02.2025 з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_7 в строк відбування покарання строк перебування під цілодобовим домашнім арештом з 17.02.2025 року по 30.07.2025 року, із розрахунку, що три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 389, ч.4 ст. 296 КК України та призначити покарання:

за ч.2 ст. 389 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки

за ч.4 ст.296 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 жовтня 2024 року, з урахуванням передбаченого ст.72 КК України співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає вісім годин громадських робіт, остаточно призначити ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 10 (днів).

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_8 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 залишити попередній у виді тримання під вартою до вступу вироку в законну силу.

Зарахувати ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 16.02.2025, тобто з моменту фактичного його затримання по день набрання вироком законної сили, з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Речові докази:- ДВД Р диски зберігати при матеріалах кримінального провадження;

Стягнути із обвинувачених солідарно в дохід держави судові витрати за проведення судової експертизи зброї №СЕ-19/103-25/2706-ХЗ від 27.02.2025 в сумі 2387,70 грн. та судової експертизи зброї №СЕ-19/103-25/2707-ХЗ від 25.02.2025 в сумі 1989,75 грн., а всього на загальну суму 4377 (чотири тисячі триста сімдесят сім) гривень 45 ( сорок п`ять) копійок

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 38957 (тридцять вісім тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім) гривень 89 копійок, та моральну шкоду у розмірі 10000 ( десять тисяч ) гривень.

В решті вимог позову відмовити.

В порядку ст.ст.120, 124 КПК України стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_5 процесуальні витрати, понесені останнім на професійну правничу допомогу в сумі 12200 (дванадцять тисяч двісті) гривень.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії вироку, через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1