Провадження № 1-кп/643/1121/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 ' м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника цивільного позивача: ОСОБА_6 ,

потерпілої: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000989 від 23.08.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стаханов, Луганської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.У провадженні Салтівського районного суду міста Харкова перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

2.У ході підготовчого судового засідання прокурором подано на затвердження суду угоду про визнання винуватості, укладену 03.12.2025 року між прокурором другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

У підготовчому судовому засіданні 10.12.2025 року прокурор просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 03.12.2025 року з обвинуваченим ОСОБА_4 .

Обвинувачений та його захисник у підготовчому судовому засіданні також просили суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпіла ОСОБА_7 у підготовчому судовому засіданні надала згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 03.12.2025 року між прокурором ОСОБА_8 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Розглянувши подану на затвердження суду угоду про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 4 ст. 439 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо:

1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією);

2) корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи (осіб) у вчиненні будь-якого корупційного кримінального правопорушення чи кримінального правопорушення, пов`язаного з корупцією, та якщо інформація щодо вчинення такою особою (особами) кримінального правопорушення буде підтверджена доказами, і за умови повного або часткового (з урахуванням характеру та ступеня участі особи у вчиненні злочину) відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо такі збитки або шкода були завдані);

2-1) корупційних кримінальних проступків, нетяжких або тяжких корупційних злочинів, а також кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, у разі відсутності ознак вчинення цих кримінальних правопорушень у співучасті, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, і за умови повного відшкодування підозрюваним або обвинуваченим завданого збитку або заподіяної шкоди (якщо таких збитків або шкоди було завдано);

3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Згідно з ч. 1 ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини:

1) ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

В силу приписів ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

За умовами укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України, а також обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, у виді штрафу у розмірі 6 тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000, 00 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на три роки.

Водночас, для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися судом з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження. Проте у будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

У даному випадку, однією з обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, прокурором зазначено добровільне відшкодування обвинуваченим матеріальної та моральної шкоди потерпілій.

Однак, жодних доказів на підтвердження того, що обвинуваченим було відшкодовано потерпілій завдану моральну та матеріальну шкоду суду надано не було.

Також суд зауважує, що в укладеній угоді про визнання винуватості сторони не в достатній мірі вмотивували, яким чином щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що згідно з умовами угоди є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення.

Таким чином суд констатує, що в поданій на затвердження угоді про визнання винуватості не в повному обсязі розкриті пом`якшувальні обставини, враховуючи які суд мав би можливість призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Крім того, в угоді про визнання винуватості не викладено обґрунтування неможливості призначення обвинуваченому інших видів покарання.

За таких обставин, укладена угода не відповідає вимогам КПК України, а призначення покарання ОСОБА_4 із застосуванням ст. 69 КК України без встановлення дійсних обставин, що пом`якшують покарання, суперечать вимогам КК України, тому відповідно до вимог п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України укладена угода про визнання винуватості не може бути затверджена судом.

Частиною 7 ст. 474 КПК України передбачено, що у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку.

3.Крім того, у підготовчому судовому засіданні 10.12.2025 року представником цивільного позивача подано клопотання про залишення цивільного позову без розгляду.

Розглянувши вищевказане клопотання представника цивільного позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 128 ЦПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

З огляду на викладене, враховуючи реалізацію цивільним позивачем в особі його представника свого процесуального права на подання клопотання про залишення позову без розгляду, суд дійшов висновку про задоволення клопотання та залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_9 у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

4.Також, у підготовчому судовому засіданні захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_5 подано клопотання про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , на домашній арешт в певний період доби за адресою АДРЕСА_3 .

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні підтримав заявлене захисником клопотання та просив суд задовольнити його.

Прокурор та потерпіла у підготовчому судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання захисника про зміну обраного обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту за адресою АДРЕСА_2 , на домашній арешт в певний період доби за адресою АДРЕСА_3 .

Розглянувши клопотання сторони захисту про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

За весь період перебування ОСОБА_4 під дією запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту останній жодного разу не порушував умов запобіжного заходу, а також покладених на нього обов`язків.

Як неодноразово наголошував у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини, ризики позапроцесуальної поведінки підозрюваного зі спливом часу втрачають свою інтенсивність (рішення ЄСПЛ «Нечай проти України»).

На думку суду продовження застосування до обвинуваченого за наведених обставин запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту становитиме для обвинуваченого надмірний тягар та непропорційне втручання у право на особисту свободу.

Враховуючи викладене, беручи до уваги тяжкість інкримінованого правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суворість можливого покарання, дані про особу обвинуваченого, з огляду на цілі та принципи кримінального провадження, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт в певний період доби за адресою АДРЕСА_3 .

Керуючись ст. ст. 128, 315, 474 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_4 та його захисником ОСОБА_5 від 03.12.2025 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

2.Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу задовольнити.

3.Змінити запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною йому залишати житло за місцем його проживання за адресою АДРЕСА_3 , без дозволу прокурора або суду у період часу з 22:00 год. до 06:00 год., окрім випадків необхідної евакуації або з метою запобігти загрозі життю чи здоров`ю, а також випадків, пов`язаних з необхідністю надання невідкладної та швидкої медичної допомоги у разі обґрунтованого погіршення стану здоров`я, з покладенням на нього обов`язків:

- прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з м. Харкова без дозволу прокурора або суду.

4. Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися у житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинуваченого зобов`язань.

5. Попередити обвинуваченого, що у разі невиконання покладених на нього цією ухвалою обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід, зокрема, тримання під вартою.

6. Контроль за виконанням даної ухвали в частині обраного запобіжного заходу покласти на територіальний підрозділ Національної поліції за місцем відбуття домашнього арешту, направивши на його адресу копію цієї ухвали.

7. Цивільний позов ОСОБА_9 залишити без розгляду.

8. Судове провадження продовжити в загальному порядку.

9. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

10. Повний текст ухвали буде проголошено 15.12.2025 року о 09:30 год.

Суддя ОСОБА_1