ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2254/25 Справа № 198/251/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000648 від 30.04.2024 року, за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , та обвинуваченої ОСОБА_7 на вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, яка народилася в с. Алісове Близнюківського району Харківської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не заміжня, із неповною середньою освітою, не працює, не судима,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить оскаржений вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції у зв`язку з тим, що вона із рішенням суду незгодна та вважає, що її вина в інкримінованому злочині не була доведена.

В апеляційній скарзі прокурор просить оскаржений вирок скасувати з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не було надано оцінку всім доказам, а лише формально перераховано досліджені висновки судових експертиз, при цьому не зазначено, що саме вони доводять, що є порушенням презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржений вирок скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування апеляційних вимог вказує, що суд першої інстанції формально перерахував докази, якими підтверджується винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, проте не надав їм оцінки з точки зору їх належності, допустимості та дійсного змісту обставин, які ними підтверджуються.

Зазначає, що фактично висновки суду ґрунтуються лише на показаннях одного свідка ОСОБА_10 , який не був очевидцем скоєння цього злочину. Знаряддя вбивства, а саме ніж, із застосуванням якого було скоєно злочин, не було знайдено працівниками поліції.

Крім того вказує, що згідно із висновками експерта індивідуальні ознаки ножа не відобразилися, що не дає можливості його ідентифікувати, у зв`язку із чим захисник вважає, що взагалі не було доведено, що саме ОСОБА_7 вчинила умисне вбивство ОСОБА_11 .

Також зазначає, що усі висновки експертів, які стосувались дослідження шматків шкіри з епігастральної ділянки праворуч від трупу гр. ОСОБА_11 та ножів, які досліджувались, були залучені прокурором лише під час судового розгляду, інші докази, які прямо свідчили б про доведеність умислу, цілі, мотиву, об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину саме як умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, у справі відсутні, у зв`язку із чим наявність у діях ОСОБА_7 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не є доведеною.

Крім того зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 не визнала вину та пояснила, що умисного вбивства вона не вчиняла.

Оскарженим вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк десять років.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 визначено рахувати з 30 квітня 2024 року.

Вирішені питання процесуальних витрат та про долю речових доказів в порядку ст. 100 КПК України.

Обвинувачену ОСОБА_7 визнано винною та засуджено за те, що 29 квітня 2024 року о 21:30 годині остання за місцем свого мешкання - с-ще АДРЕСА_1 , спільно зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 вживала алкогольні напої.

В цей же час під час спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , які перебували на подвір`ї зазначеного вище домоволодіння, на побутовому грунті виникла словесна сварка, що розвинула між останніми неприязні стосунки.

В процесі словесного конфлікту ОСОБА_7 , реалізуючи виниклий протиправний умисел, спрямований на заподіяння смерті ОСОБА_11 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння смерті останньому та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшла до ОСОБА_11 , який знаходився в положенні стоячи, та, тримаючи у руці заздалегідь підготовлений невстановлений предмет колючо-ріжучої дії, нанесла один удар в область черевної порожнини спереду останньому, чим завдала тяжкі тілесні ушкодження в момент заподіяння у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні черевної стінки праворуч у проекції епігастральної ділянки, яке продовжується в раньовий канал, котрий направлений справо-наліво, згори-донизу, зовні-всередину (спереду назад), пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підлеглу жирову клітковину, очеревину, ліву долю печінки у вигляді наскрізного поранення, де сліпо закінчується у товщі жирової клітковини малого сальника, довжина раньового каналу з урахуванням підлеглої жирової клітковини (0,6 см) у місці колото-різаної рани сягає близько 9,4 см та ускладнилося внутрішньо-черевною кровотечею у кількості 1800 - 1900 мл, які утворилися прижиттєво, за дуже короткий проміжок часу, по ударному механізму, твердим пласким предметом що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 13-14 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1,5 мм, з "П"- подібним поперечним перетином, які перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 .

Умисні дії обвинуваченої ОСОБА_7 у цій частині кваліфіковані у вироку за ч. 1 ст. 115 КК України за ознаками умисного вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційні скарги сторони захисту в частині призначення нового розгляду кримінального провадження; обвинувачену ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 , які, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили їх задовольнити, проти задоволення апеляційної скарги прокурора не заперечували; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За змістом ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити такі питання: 1) чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; 2) чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; 3) чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення; 4) чи підлягає обвинувачений покаранню за вчинене ним кримінальне правопорушення; 5) чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме; 6) яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому і чи повинен він її відбувати, які обов`язки слід покласти на особу в разі її звільнення від відбування покарання з випробуванням та інші питання.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є ґрунтовним та підтверджується сукупністю досліджених судом доказів, що узгоджуються між собою, в тому числі:

- показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою ОСОБА_11 , яка пояснила, що тридцять років знайома з обвинуваченою, яка п`ять років тому співмешкала з її братом. Останній разом з ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв влаштовували бійки між собою, але до 29.04.2024 ОСОБА_11 декілька разів на тиждень протягом року залишався у обвинуваченої на ніч. При цьому особисто ОСОБА_7 неодноразово погрожувала свідку заподіянням смерті ОСОБА_11 за умови, що він буде приходити до неї в стані алкогольного сп`яніння. Також ОСОБА_12 зазначила, що брата бачила за три дні до вбивства, він був тверезий та без наявних тілесних ушкоджень, а про його смерть дізналася від місцевих мешканців;

- показаннями свідка ОСОБА_10 який пояснив, що він у світлий час доби 29.04.2024 біля магазину по вул. Центральна с-ща Юріївка Павлоградського району Дніпропетровської області зустрів свого товариша ОСОБА_11 та запропонував вжити 1,5 літри горілки, після чого вони вдвох пішли до обвинуваченої, з якою свідок особисто знайомий тривалий час. Також ОСОБА_10 зазначив, що обвинувачена з потерпілим не проживали, але іноді мали інтимні стосунки. Підчас вживання горілки в будинку ОСОБА_7 , між останньою та ОСОБА_11 на ґрунті особистих неприязних відносин відбувались сварки, під час яких обвинувачена виштовхувала потерпілого з будинку на подвір`я, де вони вдвох голосно сварились, але згодом двічі ОСОБА_11 повертався до будинку, а втретє, перебуваючи на вулиці, постукав у двері та покликав ОСОБА_7 , яка до нього вийшла. Через п`ять хвилин обвинувачена повернулася з подвір`я в зальну кімнату будинку та, тримаючи в руці столовий ніж з білою рукояттю (приблизні довжина леза 25 см, ширина леза 2 см), який в подальшому йому невідомо куди подівся, повідомила, що ОСОБА_11 лежить біля входу до будинку на землі. При цьому, свідок, підійшовши і нахилившись до потерпілого, відчув його дихання та сказав ОСОБА_7 викликати швидку допомогу, а сам пішов до себе додому. Пізніше дізнався, що обвинувачена заподіяла смерть ОСОБА_11 ;

- показаннями свідка ОСОБА_13 який вказав, що разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_10 проживає в будинку, розташованому поруч з будинком обвинуваченої більше двадцяти років. Також свідок повідомила, що в день вчинення злочину її співмешканець разом із ОСОБА_11 перебували в гостях у обвинуваченої, де розпивали алкогольні напої. Повернувшись близько 24:00 години додому, ОСОБА_10 ліг спати, а через двадцять хвилин приїхали працівники поліції, які повідомили про нанесення ОСОБА_7 удару ножем ОСОБА_11 , що також підтвердив і ОСОБА_10 , та забрали її співмешканця у відділ;

- протоколом обшуку від 30.04.2024, з додатками до нього у виді фототаблиці та оптичного диска, відповідно до яких на подвір`ї домоволодіння АДРЕСА_1 виявлено труп чоловіка ( ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в положенні лежачі на землі, з проникаючим колото-різаним пораненням передньої черевної стінки праворуч. Окрім того, під час проведення обшуку в приміщенні будинку виявлені та вилучені два ножі кухонні з руків`ям чорного кольору з полімерного матеріалу, ніж кухонний з руків`ям коричневого кольору з полімерного матеріалу, ніж кухонний з руків`ям чорного кольору, ніж кухонний з руків`ям чорного кольору з дерева, мобільний телефон марки «Nокіа» з сім-картою (т. 2 а.с. 4-18);

- відомостями, добутими у межах слідчого експерименту з обвинуваченою ОСОБА_7 за участю захисника, протокол від 30.04.2024 та додаток до нього у виді відеозапису. Під час відтворення дій, обстановки, обставин події ОСОБА_7 на місці чітко розповіла і показала, як 29.04.2024 у вечірній час доби, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за місцем свого проживання, після вживання алкогольних напоїв та під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 підійшла до останнього і, тримаючи у руці ніж, який заздалегідь взяла з даху над ганком при вході до будинку, нанесла один удар в область черевної порожнини спереду потерпілому. Потім, після невдалої спроби реанімувати ОСОБА_11 , зайшла до приміщення будинку і викликала працівників поліції та швидку допомогу. Окрім того, під час проведення вказаної слідчої дії виявлений та вилучений телефон марки «Astro» (т. 2 а.с. 74-77);

- відомостями, отриманими під час огляду території домоволодіння АДРЕСА_1 , всіх надвірних споруд та прибудинкової території зазначеного домоволодіння, що містяться в протоколах від 30.04.2024, 02.05.2024, 06.05.2024, із застосуванням фотоапарату «Canon», металошукача «Tornado», пошукового магніту, та додатків до них у виді фототаблиць, відповідно до яких на даху над ганком при вході до будинку виявлений та вилучений ніж металевий з чорним руків`ям та з фрагментами корозії (т. 2 а.с. 21-37, 45-49, 51-56);

- лікарським свідоцтвом про смерть № 305 від 30.04.2024, відповідно до якого смерть ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , настала 29.04.2024 внаслідок нанесення ушкодження гострим предметом (т. 2 а.с. 60);

- висновком судово-медичної експертизи № 305 від 28.05.2024 із схематичним зображенням тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 79-84) та висновком судово-медичної експертизи № 305-додаткова від 10.06.2024 (т. 2 а.с. 85), відповідно до яких під час дослідження трупа ОСОБА_11 виявлені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні черевної стінки праворуч у проекції епігастральної ділянки, яке продовжується в раньовий канал, котрий направлений справо-наліво, згори-донизу, зовні-всередину (спереду назад), пошкоджуючи на своєму шляху шкіру, підлеглу жирову клітковину, очеревину, ліву долю печінки у вигляді наскрізного поранення, де сліпо закінчується у товщі жирової клітковини малого сальника, довжина раньового каналу з урахуванням підлеглої жирової клітковини (0,6 см) у місці колото-різаної рани сягає близько 9,4 см та ускладнилося внутрішньо-черевною кровотечею у кількості 1800 - 1900 мл, які утворилися прижиттєво, за дуже короткий проміжок часу, по ударному механізму, твердим пласким предметом що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 13-14 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1,5 мм, з "П"- подібним поперечним перетином, які перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 . Локалізація та характер тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення епігастральної ділянки праворуч не суперечить механізму його утворення, на який вказувала ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 30.04.2024. При цьому виявлені тілесні ушкодження у вигляді 4-х масивних саден на шкіряних покривах задньої поверхні грудної клітини ліворуч у проекції 7-8 та 10-11 міжребер`я по лопатковій лінії, по задній поверхні грудної клітини праворуч у проекції 6-7 міжребер`я з розповсюдженням на 8 міжребер`я по лопатковій лінії, на шкіряних покривах задньої поверхні грудної клітини у проекції 7, 8, 9, 10 грудних хребців по центру з розповсюдженням на грудну клітину ліворуч та праворуч утворилися прижиттєво, по ударному, по ударно-дотичному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), та не виключене їх утворення внаслідок волочіння тіла, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;

- висновком судово-психіатричної експертизи № 296 від 21.05.2024, згідно із яким ОСОБА_7 в період інкримінованого їй діяння могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними (т. 2 а.с. 113-115);

- протоколом затримання ОСОБА_7 від 30.04.2024 (т. 2 а.с. 69-71).

Дослідивши з дотриманням вимог закону та детально проаналізувавши у вироку вищезазначені докази, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, який колегія суддів вважає правильним та з ним погоджується, оскільки суд першої інстанції дав належну оцінку дослідженим доказам не тільки з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а й з точки зору їх узгодженості, взаємозв`язку та системності, і ці докази в своїй сукупності взаємодоповнюють один одного і є достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченої складу інкримінованого їй кримінального правопорушення та доведеності вини останньої у їх вчиненні, а також для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, вказаними дослідженими судом доказами поза розумним сумнівом підтверджується факт вчинення ОСОБА_7 інкримінованого їй діяння, а саме те, що остання 29 квітня 2024 року о 21:30 годині за місцем свого мешкання - с-ще АДРЕСА_1 , під час вживання алкогольних напоїв зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 , перебуваючи на подвір`ї, під час виникнення словесної сварки на побутовому ґрунті, діючи із прямим умислом, шляхом нанесення колючо-ріжучим предметом одного удару в область черевної порожнини спереду завдала останньому тяжкі тілесні ушкодження, що перебувають в причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_11 , тобто вчинила умисне вбивство.

Визначену в оскарженому вироку кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України колегія суддів вважає правильною і з нею погоджується.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги обвинуваченої про недоведеність її винуватості, колегія суддів вважає їх необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними доказами та обставинами, які ними підтверджуються.

Належить додатково зазначити, що обвинувачена не вказує на конкретні обставини, які були неправильно встановлені у вироку, та/або помилковість наданої їм судом оцінки, обмежуючись висловленням загальної незгоди із висновками суду.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів вважає їх неспроможними, оскільки вони випливають з його власного тлумачення норм процесуального закону та суб`єктивного аналізу і переоцінки окремих доказів та фактичних обставин, які ними підтверджуються. При цьому оцінка і тлумачення таких доказів здійснюються тенденційно, вибірково, спотворюючи їх зміст та відокремлено від інших обставин та доказів, ігноруючи всю їх сукупність та системність.

Так, доводи захисника про відсутність доказів, які прямо вказують на доведеність винуватості ОСОБА_7 , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки висновки суду у цій частині поза розумним сумнівом підтверджуються вищезазначеними доказами, зокрема показаннями свідка ОСОБА_10 ; відомостями, добутими у межах проведення слідчого експерименту із самою обвинуваченою, у межах якого остання у присутності захисника на місці події чітко та детально розповіла і показала, як 29.04.2024, перебуваючи на подвір`ї домоволодіння за місцем свого проживання, після вживання алкогольних напоїв та під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 нанесла останньому один удар ножем в область черевної порожнини; висновками судово-медичних експертиз, у яких встановлених обсяг та характер тілесних ушкоджень, виявлених під час дослідження трупа ОСОБА_11 , констатований причинний зв`язок між проникаючим колото-різаним пораненням епігастральної ділянки праворуч та настанням смерті останнього, а також зазначено, що локалізація та характер вказаного тілесного ушкодження не суперечать механізму його утворення, на який вказувала ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 30.04.2024.

Посилання захисника на те, що свідок ОСОБА_10 не був безпосереднім очевидцем події, колегія суддів не приймає до уваги. Так, останній дійсно не бачив самого моменту нанесення ОСОБА_7 удару ножем ОСОБА_11 на подвір`ї будинку обвинуваченої, оскільки на той час перебував всередині вказаного будинку. Разом із тим, цей свідок був очевидцем того, як ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , перебуваючи у день та час, зазначені в обвинувальному акті, в будинку обвинуваченої, на ґрунті особистих неприязних відносин сварилися, при цьому ОСОБА_7 тричі виштовхувала потерпілого з будинку на подвір`я, але останній двічі згодом повертався, а на третій раз обвинувачена вийшла до ОСОБА_11 та через п`ять хвилин повернулася з подвір`я в зальну кімнату будинку, тримаючи в руці столовий ніж з білою рукояттю, та повідомила, що ОСОБА_11 лежить біля входу до будинку на землі. При цьому свідок, підійшовши до потерпілого і нахилившись, відчув його дихання та сказав ОСОБА_7 викликати швидку допомогу, а сам пішов до себе додому.

Таким чином, показання цього свідка мають значення для кримінального провадження, узгоджуються з іншими доказами та разом із ними формують систему доказів, якими винуватість ОСОБА_7 підтверджується поза розумним сумнівом.

Апеляційні доводи захисника про те, що у межах досудового розслідування не було відшукано знаряддя злочину, а відомості, встановлені у межах судово-медичної експертизи трупу ОСОБА_11 , не дають можливості ідентифікувати вказане знаряддя, колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги.

Так, фактичні обставини заподіяння ОСОБА_7 тілесного ушкодження ОСОБА_11 , його наслідки, наявність причинного зв`язку між її діями та настанням смерті останнього, були правильно встановлені судом з досліджених доказів, яким надана належна оцінка.

Колегія суддів у цій частині акцентує увагу на тому, що свідок ОСОБА_10 у своїх показаннях зазначив, що ОСОБА_7 повернулася з вулиці, тримаючи у руці столовий ніж з білою рукояткою, та повідомила, що ОСОБА_11 лежить на землі; обвинувачена під час слідчого експерименту розповіла, що під час сварки зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 підійшла до останнього і, тримаючи у руці ніж, який заздалегідь взяла з даху над ганком при вході до будинку, нанесла останньому один удар в область черевної порожнини спереду; згідно із висновками судово-медичної експертизи № 305 від 28.05.2024 та схематичним зображенням тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 79-84) та висновками додаткової судово-медичної експертизи № 305 від 10.06.2024 (т. 2 а.с. 85), під час дослідження трупа ОСОБА_11 було виявлене зокрема тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої поверхні черевної стінки праворуч у проекції епігастральної ділянки, яке утворилося прижиттєво, за дуже короткий проміжок часу, по ударному механізму, твердим пласким предметом що мав колюче-ріжучі властивості, слідоутворююча частина якого була пласка (типу клинка ножа), шириною зануреної в тіло частини не більше 13-14 мм, мала вістря, один гостро заточений край (лезовий) та протилежний не заточений край (обуховий), товщиною близько 1-1,5 мм, з "П"- подібним поперечним перетином. Локалізація та характер тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення епігастральної ділянки праворуч не суперечить механізму його утворення, на який вказувала ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 30.04.2024.

Той факт, що до приїзду працівників правоохоронних органів обвинувачена позбулася вказаного ножа, згідно із її показаннями під час слідчого експерименту - викинула в яму туалету, та у подальшому його не було відшукано, а також виявлене на трупі ОСОБА_11 тілесне ушкодження не містить індивідуальних ознак, за допомогою яких можливо було ідентифікувати знаряддя злочину, не впливає на правильність встановлення судом фактичних обставин справи та доведеність винуватості ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Доведеність умислу, цілі, мотиву, об`єктивної та суб`єктивної сторони інкримінованого злочину саме як умисного вбивства підтверджуються, зокрема, показаннями потерпілої ОСОБА_12 , яка є рідною сестрою померлого ОСОБА_11 , яка пояснила, що тридцять років знайома з обвинуваченою, яка п`ять років тому співмешкала з її братом. Останній разом з ОСОБА_7 після вживання алкогольних напоїв постійно влаштовували бійки між собою, але до 29.04.2024 ОСОБА_11 декілька разів на тиждень протягом року залишався у обвинуваченої на ніч. При цьому, особисто ОСОБА_7 неодноразово погрожувала свідку ОСОБА_12 заподіянням смерті ОСОБА_11 за умови, що він буде приходити до неї в стані алкогольного сп`яніння. Вказані показання прямо вказують на те, що обвинувачена ОСОБА_7 мала намір, мотив для вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 .

Дії обвинуваченої були умисними, цілеспрямованими і направленими на досягнення злочинного результату у виді протиправного заподіяння смерті потерпілому. У даному випадку судом було ґрунтовно враховано і правильно оцінено фактичні обставини події, спосіб та знаряддя вчинення протиправного діяння ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого ОСОБА_11 .

Доводи захисника щодо того, що усі висновки експертів, які стосувались дослідження шматків шкіри з епігастральної ділянки праворуч від трупу гр. ОСОБА_11 та ножів, які досліджувались експертом, були залучені прокурором лише під час судового слідства у суді, колегія суддів вважає такими, що не обгрунтовують апеляційні вимоги, оскільки вказані експертизи були призначені постановами слідчого на етапі досудового розслідування 01.05.2024, про що зазначено у реєстрі матеріалів досудового розслідування (т. 1 а.с. 8), а їх висновки отримані після звернення до суду із обвинувальним актом та відкриті стороні захисту на етапі судового розгляду (т. 2 а.с. 119).

Належить додатково зазначити, що за своїм змістом вказані експерті висновки не мають доказового значення, оскільки кожен із них стосується одного із наданих на дослідження ножів та зводиться до опису ушкоджень, виявлених на шматках шкіри потерпілого ОСОБА_11 , констатації того, що їх морфологічні ознаки відображають групові особливості травмуючого предмету, але не відображають його індивідуальних ознак, та висновку про те, що ці ушкодження могли бути заподіяні як наданим на дослідження ножем, так і будь-яким іншим колюче-ріжучим знаряддям з подібними конструктивними властивостями його клинка (т. 2 а.с. 121-127, 129-135, 137-143, 145-151), або про те, що ці ушкодження не могли бути заподіяні клинком наданого на дослідження ножа (т. 2 а.с. 153-159, 161-167).

Як правильно зазначено судом у вироку, ці докази не підтверджують та не спростовують винуватості ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо того, що судом першої інстанції не було надано оцінку всім доказам, а лише формально перераховано досліджені висновки судових експертиз, колегія суддів не знаходить їх обґрунтованими.

Так, судом першої інстанції було належним чином перевірено та встановлено фактичні обставини кримінального правопорушення, детально проаналізовано наявні в матеріалах кримінального провадження докази, які у сукупності поза розумним сумнівом підтверджують факт вчинення ОСОБА_7 умисного вбивства ОСОБА_11 , а дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України.

Щодо висновків експертиз, на які вказує прокурор, суд першої інстанції зазначив, що вони не підтверджують та не спростовують винуватості ОСОБА_7 в обсязі пред`явленого обвинувачення, у зв`язку із чим не навів їх детального аналізу, що не вказує на наявність істотного порушення вимог кримінального процесуального закону у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України.

Прокурор, формально зазначаючи про порушення, які на його думку були допущені у цій частині, у той же час не вказує, які саме обставини внаслідок цього залишилися не з`ясованими та як це вплинуло на законність та обгрунтованість оскарженого вироку.

Посилання прокурора в суді апеляційної інстанції на те, що на трупі потерпілого ОСОБА_11 були виявлені також і легкі тілесні ушкодження, зазначені в обвинувальному акті, які суд першої інстанції не обговорив у вироку, колегія суддів відхиляє.

Так, згідно із висновком судово-медичної експертизи № 305 від 28.05.2024 та схематичним зображенням тілесних ушкоджень (т. 2 а.с. 79-84) виявлені тілесні ушкодження у вигляді 4-х масивних саден на шкіряних покривах задньої поверхні грудної клітини ліворуч у проекції 7-8 та 10-11 міжребер`я по лопатковій лінії, по задній поверхні грудної клітини праворуч у проекції 6-7 міжребер`я з розповсюдженням на 8 міжребер`я по лопатковій лінії, на шкіряних покривах задньої поверхні грудної клітини у проекції 7, 8, 9, 10 грудних хребців по центру з розповсюдженням на грудну клітину ліворуч та праворуч утворилися прижиттєво, по ударному, по ударно-дотичному механізму від дії тупого твердого предмету (предметів) чи при ударі об такий (такі), та не виключене їх утворення внаслідок волочіння тіла, і відносяться до легких тілесних ушкоджень, які не перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Обвинувачена ОСОБА_7 у межах проведення з нею слідчого експерименту на обставини заподіяння таких тілесних ушкоджень не вказувала.

Таким чином, детальний аналіз вказаних легких тілесних ушкоджень та обставин їх виникнення виходить за межі пред`явленого обвинувачення за ч. 1 ст. 115 КК України. Прокурор, формально посилаючись на порушення, які на його думку були допущені у цій частині, у той же час не вказує, яке значення для справи має факт існування вказаних тілесних ушкоджень та/або обставини їх виникнення, та як це вплинуло на законність та обгрунтованість оскарженого вироку.

Доводи прокурора в суді апеляційної інстанції про неврахування судом того, що згідно із протоколом проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 при нанесенні удару ОСОБА_11 тримала ніж у "правій" руці (т. 2 а.с. 74/зв), в той час як згідно із висновком експерта від 10.06.2024 № 305-додаткова, локалізація та характер тілесного ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення епігастральної ділянки праворуч не суперечить механізму його утворення, на який вказувала ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту 30.04.2024, а саме нанесення одного удару ножем, тримаючи його у "лівій" руці (т. 2 а.с. 85/зв), колегія суддів відхиляє з наступних міркувань.

Так, перед експертом було поставлене питання щодо можливості виникнення тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_11 , за обставин, на які обвинувачена вказала під час проведення з нею слідчого експерименту 30.04.2024. Згідно із висновком, експертом були досліджені надані матеріали, зокрема флеш-носій із відеозаписом вказаного слідчого експерименту, з якого чітко вбачається, що ОСОБА_7 , розповідаючи про обставини вчинення нею злочину, вказувала, що тримала ніж саме у правій руці та нанесла ним удар, а відтак саме ці обставини були предметом експертного дослідження, за наслідками якого експерт прийшов до категоричного висновку про те, що локалізація та характер тілесного ушкодження у ОСОБА_11 не суперечать механізму його утворення, на який вказує ОСОБА_7 у межах слідчого експерименту, тобто удару ножем, який вона тримала у правій руці. Той факт, що при викладенні свого остаточного висновку експерт, описуючи цей механізм, помилково зазначив "... тримаючи в лівій руці ніж нанесла один удар в область черевної порожнини", належить вважати опискою, яка не впливає на сутність висновку експерта та на правильність оскарженого вироку.

Експерт ОСОБА_14 , будучи допитаним судом апеляційної інстанції, підтвердив правильність свого висновку щодо відповідності механізму виникнення тілесного ушкодження, виявленого у потерпілого ОСОБА_15 , обставинам, на які обвинувачена вказала під час проведення з нею слідчого експерименту 30.04.2024, та підтвердив можливість технічної помилки при складанні тексту висновку.

Колегія суддів додатково зважає на те, що матеріали справи не містять будь-якої згадки про нанесення ОСОБА_7 удару ОСОБА_11 знаряддям, яке вона тримала у лівій руці, окрім зазначеного експертного висновку, що також вказує на технічну помилку при складанні його тексту.

З огляду на вищенаведене колегія суддів приходить до висновкупро законність та обґрунтованість оскарженого вироку, який скасуванню або зміні з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Суд апеляційної інстанції додатково зазначає, що апелянти, порушуючи питання про скасування оскарженого вироку з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у той же час не вказують на наявність підстав для цього, вичерпний перелік яких зазначений у ч. 1 ст. 415 КПК України, та не обгрунтовують їх наявність.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4