У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця села Бобове, Виноградівського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, раніше не судимого, приватного підприємця,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2025, відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000404 від 29.08.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 (далі ОСОБА_4 ) за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ОСОБА_7 ), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі ОСОБА_8 ) та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (далі ОСОБА_9 ), користуючись тим, що на території України введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, усвідомлюючи протиправність своїх дій, організували незаконне переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом перетинання державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, проте не пізніше початку вересня 2025 року, шляхом використання мобільного додатку «Viber», підшукав громадян України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (далі ОСОБА_10 ) та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та повідомив останніх, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши попередню дату, механізм незаконного переплавлення їх через державний кордон України та розмір оплати, а саме грошові кошти в сумі 7 500 доларів США шляхом переведення таких на вказаний ним крипто гаманець після вдалого їхнього переправлення через державний кордон України, на що останні надали свою згоду.

В подальшому, 26.09.2025 в невстановлений точний час ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 провів переписку з ОСОБА_11 під час чого повідомив останнього, що з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, йому необхідно до 02.10.2025 прибути до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та посилитись там, а вже 02.10.2025 року за попередньою домовленістю за ним хтось приїде та відвезе у потрібне місце.

Також, 01.10.2025 в невстановлений точний час ОСОБА_4 , діючи спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 провів переписку з ОСОБА_12 під час чого повідомив останнього, що з метою його подальшого переправлення через державний кордон України, йому необхідно до 02.10.2025 прибути до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та посилитись там, а вже 02.10.2025 року за попередньою домовленістю за ним хтось приїде та відвезе у потрібне місце.

Після чого, 01.10.2025 ОСОБА_11 виконуючи попередню вказівку ОСОБА_4 , за допомогою автомобіля служби «Таксі» приблизно о «15» год. «00» хв. прибув до готельно-ресторанного комплексу «Корал», розташованого за адресою: а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, після чого поселився у вказаний готель. Також ОСОБА_13 01.10.2025 у невстановлений точний час, виконуючи попередню вказівку ОСОБА_4 , за допомогою автомобіля служби «Таксі» приблизно о «15» год. «00» хв. прибув до готельно-ресторанного комплексу «Корал», розташованого за адресою: а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, після чого поселився у вказаний готель.

02.10.2025 приблизно о 09 год. 00 хв. ОСОБА_4 продовжуючи свій злочинний намір спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 та ОСОБА_13 через державний кордон України та отримання незаконного прибутку, шляхом використання мобільного додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 написав смс повідомлення останнім, в яких вказав, що за ними ніхто не приїде, щоб вони за допомогою послуг таксі приїхали до мотелю «Дубки», розташованого на околиці м. Виноградів, Берегівського району, а саме за адресою: Берегівський район, за межами населеного пункту Онок, урочище «Палгить», автодорога Т-07-19. Після чого ОСОБА_11 виконуючи вказівку ОСОБА_4 викликав собі автомобіль служби таксі та за допомогою вказаної послуги прибув до вказаного місця, після чого повідомив за допомогою додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 про те, що він вже на вказаному місці. ОСОБА_13 також виконуючи вказівку ОСОБА_4 викликав собі автомобіль служби таксі та за допомогою вказаної послуги прибув до вказаного місця та після чого повідомив за допомогою додатку «Viber» за номером мобільного телефону НОМЕР_1 про те, що він також вже на вказаному місці.

Приблизно о 10 год. 30 хв. 02.10.2025 ОСОБА_4 діючи спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний умисел до кінця, задля незаконного збагачення та переправлення через державний кордон України громадян України, яким заборонено виїзд за межі території України, на транспортному засобі марки AUDI Q7, днз НОМЕР_2 приїхав до вказаного мотелю «Дубки» та наказав ОСОБА_13 і ОСОБА_11 сісти в автомобіль. Після чого ОСОБА_13 і ОСОБА_11 сіли до вказаного автомобіля, а ОСОБА_4 розпочав рух в сторону державного кордону України. Через невеликий проміжок часу вони заїхали у невстановлену органом досудового розслідування на даний час лісову місцевість, де знаходилась металева конструкція. Приїхавши туди, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_13 і ОСОБА_11 вийти із автомобіля та почекати там деякий час, допоки до них не підійде інша особа.

Приблизно через годину після цього ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_9 , виконуючи відведену йому роль підійшов до ОСОБА_13 і ОСОБА_11 у вищевказаному місці, після чого надав вказівку показати йому наявні у них речі, по видаляти переписку із мобільних телефонів та вимкнути їх. Після чого ОСОБА_13 і ОСОБА_11 виконуючи вказівку ОСОБА_8 надали наявні при собі речі йому для огляду (перевірки), які він оглянув, також після цього вони повидаляли переписку наявну на мобільних телефонах та вимкнули їх. Пробувши там приблизно 1 годину 30 хвилин до них під`їхав транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_9 .

Після чого ОСОБА_8 поспілкувавшись з ОСОБА_9 , продовжуючи свої злочинні дії спрямованні на незаконне збагачення та доведення свого злочинного плану до кінця надав вказівку ОСОБА_13 і ОСОБА_11 залазити до багажного відділення автомобіля марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_3 та сидіти там тихо не спілкуватись між собою. Тоді ОСОБА_13 і ОСОБА_11 виконуючи вказівку ОСОБА_8 погрузились в багажне відділення вказаного автомобіля, а ОСОБА_8 зачинив за ними двері. Після чого вказаний автомобіль під керуванням ОСОБА_9 розпочав рух. Через невеликий проміжок часу автомобіль зупинився у невстановленому на даний час місці та після чого до багажного відділення вказаного автомобіля була поміщена ще одна невстановлена на даний час особа чоловічої статті, після чого знову продовжився рух автомобіля під керуванням ОСОБА_9 . Після чого ОСОБА_9 разом із ОСОБА_8 прибувши до невстановленої на даний час лісової місцевості зупинився, ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленій на даний час особі виходити з автомобіля. Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановлена на даний час особа вийшли з автомобіля та повторно на вимогу ОСОБА_8 надали йому особисті речі разом із мобільними телефонами для перевірки. А ОСОБА_9 залишивши їх у невстановленій на даний час лісовій місцевості поїхав у невідомому напрямку.

ОСОБА_8 в свою чергу, продовжуючи злочинні дії спрямованні на досягнення злочинної мети наказав ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленій на даний час особі іти за ним. Після чого вони рухались приблизно 30 хвилин лісовою місцевістю та вийшли до берегу річки Тиса, де в той час на них чекав ОСОБА_14 .

Після чого ОСОБА_15 усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, з метою уникнення перевірки нарядами прикордонної служби, надав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленій на даний час особі сідати до надувного човна наявного там та заздалегідь приготовленого ОСОБА_16 . Виконавши вказівку останнього ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановлена на даний час особа сіли до наявного там надувного човна. А ОСОБА_15 разом із ОСОБА_8 продовжуючи свої злочинні дії також помістились до нього та разом із ними перепливли на другий бік річки Тиса.

В подальшому ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановлена на даний час особа за вказівкою ОСОБА_8 вийшли із надувного човна та пройшли за ним, а ОСОБА_15 повернувся знову на інший берег річки. Пройшовши невелику відстань ОСОБА_8 разом із ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленою на даний час особою вийшли на невстановлене на даний час місце, галявину де прочекали приблизно 30 хвилин, після чого до них під`їхав автомобіль марки ВАЗ 21099 днз НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_9 .

В свою чергу, ОСОБА_9 , усвідомлюючи свої протиправні дії та їх караність спільно з ОСОБА_8 надав вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановленій на даний час особі сідати до автомобіля на задні пасажирські сидіння. Після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановлена на даний час особа за вказівкою ОСОБА_9 сіли до вказаного автомобіля після чого автомобіль розпочав рух під керуванням ОСОБА_9 в бік державного кордону України. Приїхавши на місце, а саме в напрямку 91 прикордонного знаку на відстані приблизно 350 метрів від державного кордону, на околиці с. Вилок, Берегівського району, Закарпатської області, ОСОБА_9 зупинив автомобіль, а ОСОБА_8 надав вказівку швидко виходити з автомобіля та бігти за ним, після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та невстановлена на даний час особа виконали вказівку ОСОБА_8 , а саме вийшли з автомобіля та розпочали рух в бік державного кордону України.

Окрім цього, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, діючи з прямим умислом, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, при не встановлених досудовим розслідуванням обставинах та часі, проте не пізніше початку листопада 2025 року, шляхом використання мобільного додатку «Viber», підшукав громадян України ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі ОСОБА_17 ), ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі ОСОБА_18 ), ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (далі ОСОБА_19 ), ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (далі ОСОБА_20 ), ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (далі ОСОБА_21 ) та ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 ( ОСОБА_22 ), яким під час дії правового режиму воєнного стану заборонено виїзд за межі України, та повідомив останніх, що може посприяти у незаконному перетині державного кордону України, обумовивши попередню дату, механізм незаконного переплавлення їх через державний кордон України та розмір оплати, а саме грошові кошти шляхом переведення таких на вказаний ним крипто гаманець після вдалого їхнього переправлення через державний кордон України, на що останні надали свою згоду.

Після чого 03.11.2025 приблизно о 14:00 год. ОСОБА_9 виконуючи відведену йому роль, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, використовуючи автомобіль марки MERCEDES-BENZ днз НОМЕР_5 приїхав до готельно-ресторанного комплексу «Корал» неподалік м. Мукачево, а саме який розташований за адресою: Мукачівський район, с. Верхній Коропець, вул. Шенборна, 38А, де на нього вже чекали ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , яким ОСОБА_9 надав вказівку сідати до автомобіля. Після чого ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 виконавши вказівку ОСОБА_9 сіли на заднє пасажирське сидіння автомобіля та після чого розпочали рух в бік смт. Вілок, Берегівського району. Приїхавши до невстановленого на даний час місця, а саме лісистої місцевості десь на околицях смт. Вілок, Берегівського району, ОСОБА_9 наказав ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 вийти з автомобіля та зачекати там, що до них підійдуть зараз. Після чого ОСОБА_9 поїхав у невідомому напрямку. Через невеликий проміжок часу до них під`їхав автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 , зупинившись біля них останній вийшов із автомобіля, відчинив багажний відсік автомобіля та наказав їм сідати до автомобіля. Після чого ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 виконали вказівку ОСОБА_9 та сіли до автомобіля, після чого останній зачинив за ними двері та розпочав рух у невстановленому на даний час напрямку. Проїхавши приблизно 25-30 хвилин ОСОБА_9 зупинився у невстановленій на даний час лісовій місцевості, відчинив двері автомобіля та наказав їм виходити на вулицю.

В цей час на них вже там чекав гр. ОСОБА_8 , який усвідомлюючи протиправність своїх дій, їх караність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, перевірив особисті речі ОСОБА_21 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 , та наказав повимикати мобільні телефони. Після чого він наказав всім йти за ним. Приблизно через 15-20 хвилин вони прийшли до русла річки Тиса, неподалік села Тисабиконь, Берегівського району, де в той час на них чекали ОСОБА_7 разом із ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_20 .

В свою чергу ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, підготував надувний човен для переміщення ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 через русло річки Тиса в напрямку державного кордону України в обхід контрольно-пропускних пунктів. Після чого використавши вказаний човен здійснив переправлення вказаних осіб на інший берег річки, де їх залишив разом із ОСОБА_8 , а саме поплив на зад.

Після цього ОСОБА_8 усвідомлюючи протиправність своїх дій, наказав ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 йти за ним, пройшовши приблизно 5 хвилин вони вийшли до польової дороги, де ОСОБА_8 наказав призупинитись та почекати.

В той час до них під`їхав ОСОБА_9 на автомобілі марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 , який усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх караність наказав ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 сідати до багажного відсіку автомобіля. Вказані особи, виконавши вказівку ОСОБА_9 погрузились до автомобіля, а останній зачинив за ними двері та розпочав рух у бік державного кордону України. Після чого автомобіль марки MERCEDES-BENZ SPRINTER днз НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_9 та разом із ОСОБА_21 , ОСОБА_19 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_20 о 21 год. 25 хвилин було зупинено працівниками правоохоронних органів за адресою: АДРЕСА_3 , в результаті чого було викрито і припинено злочинну діяльність ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Слідчий стверджує, що наявність обґрунтованої підозри, повідомленої стороною обвинувачення ОСОБА_4 , підтверджується наступними зібраними матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколами допитів свідків; протоколом проведення огляду місця події, протоколами впізнання по фотокартках, протоколами НСРД та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Слідчий зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, а тому, з метою забезпечення кримінального провадження та виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідність обрання до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки злочин який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, оскільки його злочинна діяльність безпосередньо була пов`язана саме з такою діяльністю.

- ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочину, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази; отримано не всі дані щодо місць проживання невстановлених осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження.

- ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України існує через те, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_4 перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на інших підозрюваних та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.

- ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваному ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення (злочини).

Слідчий стверджує, що у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_4 .

Разом із тим, при визначенні слідчим суддею альтернативного запобіжного заходу, сторона обвинувачення просить врахувати виключний випадок, який полягає в самій особі підозрюваного ОСОБА_4 , корисливому мотиві та меті незаконного збагачення, встановленому та документально підтвердженому, а тому з метою виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, забезпечення належної процесуальної поведінки та виключення наявних ризиків, підозрюваному ОСОБА_4 доцільно визначити розмір застави не менший за 1 500 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Захисником підозрюваного ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 подано письмове заперечення на клопотання слідчого, в якому просила у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застви відмовити частково, та обрати підозрювано запобіжний захід не пов`язаний з триманням під варто. - у вигляді застави. В обгрунтування зазначила, що на даний час не має всіх ризиків, визначених в ч. 1 ст. 177 КПК України, зорема стверджує, що ОСОБА_4 не має жодного наміру переховуватись від слідчтсва та суду, шляхом залишення території України, осікльки має усталені соціальні зв`язки за місцем проживання, зокрема має у власності будинок, здійснює підприємницьку діяльність та на даний час самостійно виховує малолітню доньку. Зазначила, що в клопотанні слідчого відсутнє обгрунтування чидокази того, що підозрюваний намагався чи знищив речі або документи, які мають значення у кримінальному провадженні. Окрім того, стверджує, що її підзахисний не має потреби незаконно впливати на свідків, оскільки цих людей особисто не знає та бачив їх один раз, а також не має необхідності перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також не збирається вчиняти інше кримінальне правопорушення. Зазначила також, що розмір застави, який просить визначити сторона обвинуваення у 10 разів перевищує річний дохід підозрюваного за 2024 рік.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, з підстав викладених у ньому, крім того зазанчив, що підозрюваний є організатором даного парвопорушення за попередньою змовою групою осіб та просив врахувати при визначення розміру застави корисливий мотив, кількість вчинених правопорушень та отримані внаслідок такого правопорушення майнові вигоди. Окрім того, зазначив, що під час обшуку в будинку підозрюваного була присутня Сіладі Каміла - мати дитини, а також під час зняття інфрмації з телекомунікаційних мереж, встановлене спільне ведення годсподарства між підозрюваним та Сіладі Каміллою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання слідчого з підстав наведених у письмовову запереченні. Крім того, просила врахувати, що ОСОБА_4 одноосібно виховує свою малолітню доньку.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши та оцінивши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя виходить з наступного.

Як встановлено слідчим суддею, Головним управлінням Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000404, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 29.08.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставами внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

- «із Управління міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області надійшли матеріали про те, що громадяни ОСОБА_23 за грошову винагороду організовують незаконне переправлення чоловіків мобілізаційного віку через державний кордон України поза пунктами пропуску»;

- «в ході проведння у кримінальному провадженні №0000404 від 29.08.2025 невідкладного обшуку за адресою АДРЕСА_1 ,виявлено громадян ОСОБА_17 ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешканця АДРЕСА_4 , ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_13 , мешканця АДРЕСА_5 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , мешканця АДРЕСА_6 ; ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , мешканця АДРЕСА_7 , ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , мешканця АДРЕСА_8 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , яких за грошову винагороду в сумі 6000-8000 тис.дол.США, намагалися переправити через державний кордон України, поза пунктами пропуску ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 »

03.11.2025 року о 21 год. 30 хв. ОСОБА_4 затримано на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

04.11.2025 року ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене повторно з корисливих мотивів, за попередньою змовоою групою осіб.

Згідно зі змістом ст. ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Враховуючи наведені фактичні обставини справи, та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, наявність існування ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків, орган досудового розслідування вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У Кримінальному процесуальному кодексі України поняття обґрунтованої підозри не визначено, але воно визначено Європейським судом з прав людини. Обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована", залежатиме від усіх обставин» (справи «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32; «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року; «Тerry v. Ohio», 392 US, 1968) і не може спиратися на голе припущення, що особа може в майбутньому втекти або повторно вчинити злочин. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах даними, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, а саме: рапортом начальника УМП ГУНП в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_24 від 29.08.2025, рапортом начальника відділення внутрішньої безпеки (з місцем дислокації н.р. Дякове) відділу внутрішньої та власної безпеки по НОМЕР_7 прикордонному загону Головного відділу забезпечення внутрішньої та власної безпеки « ІНФОРМАЦІЯ_14 » ДПС України майора ОСОБА_25 від 02.10.2025, протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 07.10.2025, протоколом допиут свідка ОСОБА_11 від 07.10.2025, протоколом за результатами проведення НСРД від 08.10.2025, протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.10.2025, протоколами пред`явдення речей для впізнання за фотознімками від 07.10.2025, протоколом обшуку від 03.11.2025, протоколом затримання ОСОБА_26 від 03.11.2025 та іншими матеріалами справи.

Слідчий суддя акцентує увагу, що слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі долучених до клопотання доказів, вирішує питання наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінальних правопорушень.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливого незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 332 КК України. Санкція статті відносить інкриміноване кримінальне правопорушення до тяжкого. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення. При чому ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova», п. 58).

Більш того, слід врахувати ту обставину, що ймовірно вчинені підозрюваним кримінальні правопорушення у сфері недоторканості державних кордонів, які вчинено в умовах воєнного стану, тобто особа використала найбільш несприятливий для країни час, тяжкі обставини та умови, в яких опинилося суспільство, що свідчить про підвищений рівень суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, має високий ступінь суспільної небезпеки, становить серйозну загрозу для здоров`я і добробуту людей і справляє негативний вплив на економічні та політичні основи суспільства у державі.

Вказане в сукупності дає підстави слідчому судді прийти до висновку, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, не встановлено місця зберігання речей та документів, у зв`язку з цим наявний ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1ст. 177 КПК України

Слідчий суддя, беручи до уваги обставини вчиненого правопорушення, враховуючи, що докази по кримінальному провадженню в повному обсязі не зібрано, вважає, що ОСОБА_4 перебуваючи на волі, може впливати на інших підозрюваних, свідків з метою дачі, зміни показань на його користь.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане в сукупності свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

Також ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, які б підтверджували його невинуватість у вчиненні інкримінованих злочинів, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1ст. 177 КПК України.

Однак, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає не доведеним.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідуваного злочину та відомостями про ймовірну участь у ньому підозрюваного, слідчий суддя вважає, що відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя враховує, що згідно ч. 1 ст.176КПК України тримання під вартою є найсуворішим запобіжним заходом, при цьому більш м`якими запобіжними заходами по відношенню до нього є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт. Метою ж застосування того чи іншого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим в ході розгляду клопотання ризикам (ч. 1 ст. 177 КПК України).

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу аніж тримання під вартою буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду; ризик знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, можливого незаконного впливу на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Крім того, слідчий суддя ґрунтує свої твердження на підставі сукупного аналізу як і обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, так і зазначених відомостей, що характеризують особу підозрюваного.

Застосування запобіжних заходів у вигляді домашнього арешту, особистого зобов`язання та особистої поруки є неможливим з огляду на м`якість, а також встановлені в судовому засіданні ризики, що не забезпечить належне виконання підозрюваною обов`язків.

З огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини інкримінованих підозрюваному дій, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені при розгляді клопотання ризики, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_4 необхідно застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відтак, з огляду на фактичні обставини даного кримінального провадження, встановлені вході розгляду даного клопотання відомості, в тому числі які стосуються наявності обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення підозрюваним ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України, а також наявних в рамках даного кримінального провадження ризиків, забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного можливо шляхом застосування відносно такої особи виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а відтак підстав для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу слідчим суддею встановлено не було.

Медичних висновків щодо неможливості застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я слідчому судді не надано.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного ОСОБА_4 та тяжкості пред`явленої йому підозри, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу. Слідчим суддею враховано, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Як відображено у рішеннях ЄСПЛ, аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» (Boicenco v. Moldova (Бойченко проти Молдови) § 142; Khudoyorov v. Russia (Худойоров проти Росії), § 173), але повинні стосуватись специфічних фактів і особистих обставин заявника, які виправдовують його тримання під вартою Aleksanyan v. Russia (Алексанян проти Россії), § 179).

Таким чином, за наведених вище обставин, слідчий суддя вважає за доцільне обрати підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.

Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України (ч. 3 ст. 183 КПК України).

Слідчий суддя при вирішенні питання щодо можливості застосування застави враховує ступінь встановлених процесуальних ризиків, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, а також його процесуальну поведінку під час розгляду вищезазначеного клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч.4 ст.182 КПК України).

Відповідно до п.2 ч. 5 ст.182КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч.5 ст.182 КПК України).

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» (п. 78, 820) ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, прибуття обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. Отже, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати стримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує характер кримінальних правопорушень, у яких підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст.177 КПК України, дані про особу підозрюваного, а також обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України. Враховуючи тяжкість злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , корисливий характер даних кримінальних правопорушень, сучасні реалії в Україні /умови збройної агресії проти України та тимчасової окупації частини території України/, які зумовлюють публічний (суспільний) інтерес до злочинів у сфері недоторканості державних кордонів, спосіб вчиненого злочину: за попередньою змовою групою осіб, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, а тому вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, і вважає за необхідним визначити підозрюваному заставу у розмірі - однієї тисячі п`ятсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 4 542 000 грн., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.7 ст.182 КПК України підозрюваний або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному, що відповідно до ч.ч. 8,9,10 ст.182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положеньчастини сьомої статті 194цього Кодексу.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч.5 ст.194 КПК України, слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме - до ГУ ДМС у Закарпатській області.

Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.176, 178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 309, 310, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого відділу слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області підполковника поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000404, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.08.2025, відносно ОСОБА_4 - задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою обчислювати підозрюваному ОСОБА_4 з 21год. 30 хв. 03 листопада 2025 року по 02 січня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним Кодексом України в розмірі однієї тисячі п`ятсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить - 4 542 000 грн. (чотири мільйони п`ятсот сорок дві тисячі гривень 00 копійок).

Роз`яснити, що відповідно до положень ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі свідками, підозрюваними з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

-здати на зберігання у відповідні органи державної влади паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а саме - до ГУ ДМС у Закарпатській області.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків до 02 січня 2026 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено о 16 год. 30 хв. 10.11.2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1