Справа № 164/2586/25
п/с 1-кп/164/304/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 року Маневицький районний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Маневичі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000266 від 5 листопада 2025 року, про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, працюючого робітником ТОВ „Біопол, раніше не судимого, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, вчиненому за наступних обставин.

Так, постановою Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, яка набрала законної сили 8 липня 2024 року, ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 17000 гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Незважаючи на вищевказану постанову Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, яка набрала законної сили 8 липня 2024 року, з якою ОСОБА_6 був належним чином ознайомлений, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.ст. 68, ч. 1 ст. 129 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України „Про судоустрій та статус суддів, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов?язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об?єднаннями на території України, ухилився від виконання вищевказаної постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортними засобами.

Так, всупереч вищевказаному рішенню суду, 25 січня 2025 року, біля 22 години 00 хвилин, ОСОБА_6 керував автомобілем „ЗАЗ Sens, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Городок Камінь-Каширського району Волинської області, де був зупинений працівниками СРПП ВП № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області.

В подальшому, поліцейськими було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 25 січня 2025 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП та винесено постанову від 25 січня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю, показавши, що постановою Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року, яка набрала законної сили 8 липня 2024 року, його було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді 17000 гривень штрафу з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. З вищевказаною постановою Маневицького районного суду Волинської області від 27 червня 2024 року ОСОБА_6 був належним чином ознайомлений. Маючи реальну можливість виконувати дану постанову в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, умисно ухилився від виконання вказаної постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортними засобами. Підтвердив, що 25 січня 2025 року, біля 22 години 00 хвилин, ОСОБА_6 керував автомобілем „ЗАЗ Sens, реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Центральна в с. Городок Камінь-Каширського району Волинської області, де був зупинений працівниками СРПП ВП № 1 (селища Маневичі) Камінь-Каширського РВП ГУНП у Волинській області. В подальшому, поліцейськими було складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 25 січня 2025 року за ч. 2 ст. 130 КУпАП та винесено постанову від 25 січня 2025 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. У вчиненому розкаюється, просив його суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_6 відповідають фактичним обставинам справи, які ним не оспорюються.

Суд, з?ясувавши, що фактичні обставини справи, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, обвинуваченим ОСОБА_6 не оспорюються, беручи до уваги думку прокурора, яка не заперечувала проти проведення скороченого судового розгляду, дійшов висновку про недоцільність за таких обставин дослідження доказів відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України і судовий розгляд обмежено допитом обвинуваченого та дослідженням документів, що характеризують його особу.

Разом з тим, роз?яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України, в тому числі, щодо позбавлення права оскарження обставин справи в апеляційному порядку, суд перевірив, що учасники судового провадження та обвинувачений ОСОБА_6 зокрема, правильно розуміють їх зміст. Крім того, враховуючи, що вищевикладені показання обвинуваченого ОСОБА_6 є чіткими та послідовними, у суду немає жодних сумнівів в добровільності позиції, яка ствердно висловлена обвинуваченим.

Згідно з ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. Під час судового розгляду прокурор може змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення, відмовитися від підтримання державного обвинувачення, розпочати провадження щодо юридичної особи. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

В ході судового розгляду даного кримінального провадження прокурором не заявлялись клопотання про зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, а тому суд при розгляді зазначеного кримінального провадження виходить із висунутого ОСОБА_6 обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, оскільки умисно не виконав постанову суду, що набрала законної сили.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив нетяжкий злочин.

Разом з тим суд приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме: посередню характеристику за місцем проживання, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має на утриманні одну малолітню дитину, має постійне місце роботи - працює робітником ТОВ „Біопол, має постійне місце проживання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд відносить вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп?яніння.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, які викладені вище, його майновий стан, а також те, що ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, суд вважає, що призначення покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами можливе при призначенні йому покарання у виді штрафу в межах санкції статті, по якій він притягується до кримінальної відповідальності.

Керуючись ст.ст. 110, 369-371, 373-374, 395, 468, 471-475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, призначивши покарання - 800 (вісімсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадянштрафу, що становить 13600 (тринадцять тисяч шістсот) гривень.

На вирок може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду через Маневицький районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя районного суду ОСОБА_1