ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-сс/819/136/25
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі: ОСОБА_5

за участі

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

адвоката : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0001148 за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року щодо :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Херсона, громадянина України, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язано ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та/або суду; та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не спілкуватися з потерпілими та їх законним представником з приводу обставин кримінального провадження.

Встановлено строк дії обов`язків до 08.01.2026 року включно.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді від 11.11.2025 року щодо підозрюваного ОСОБА_7 . Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту в межах строку досудового розслідування, до 08.01.2026 року.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що слідчий суддя, не погодившись з існуванням ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, помилкового дійшов висновку, що запобігти їм можливо при застосуванні запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Приймаючи рішення про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання , суд не надав належної оцінки тим фактам , що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого, умисного кримінального правопорушення, вчиненого щодо неповнолітніх осіб, санкція якого передбачає позбавлення волі до 7 років, що дає обґрунтовані підстави вважати наявним ризику передбаченого п. 1ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний може незаконно впливати на свідків, потерпілих у цьому кримінальному провадженні з метою зміни їх показань, з огляду на наявність між ними неприязних стосунків та конфлікту, унаслідок якого було вчинено інкриміноване кримінальне правопорушення.

Зазначає, що наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України доведено, і ці обставини вказують на те, що судом не прийнято до уваги обставин, які істотно впливають на вирішення питання та вказують на необхідність застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Вказує, що органом досудового розслідування обґрунтовано доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а суд дослідив обставини справи однобічно та не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Прокурор підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 та адвокат ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного.

Як вбачається з матеріалів провадження, відділом поліції № 2 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001148 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

08.11.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він 05.10.2025 року в період часу 13.17 год. до 13.21 год., перебуваючи в громадському місці на ринку «Житлоселище» по вулиці Комкова, 75, в м. Херсон, керуючись прямим умислом, спрямованим на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив хуліганські дії, які виразились в тому, що він, діючи під малозначним приводом в ході раптово виниклого словесного конфлікту з неповнолітнім ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 почав висловлюватися у грубій нецензурній формі в адресу останнього, після чого, демонструючи уявну перевагу над неповнолітнім, використовуючи газовий балончик із сльозогінним газом марки «Терен 4», двічі розпилив його вміст в обличчя неповнолітньому потерпілому ОСОБА_9 , в результаті чого спричинив йому хімічний опік очей легкого ступеню, який виник від травматичної дії подразнюючої речовини на кон`юнктиву очей, що відноситься до легких тілесних ушкоджень.

Дії підозрюваного органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням спеціально пристосованого предмета для нанесення тілесних ушкоджень.

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 60 днів із забороною залишати підозрюваному житло в період часу з 20:00 год. до 06:00 год. з покладенням передбачених ч 5 ст. 194 КПК обов`язків, мотивуючи клопотання тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст.296 КК України, і що лише запобіжний захід у виді домашнього арешту зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1ст. 177 КПК України.

За результатами розгляду слідчий суддя не погодився з доводами клопотання слідчого про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту , та застосував до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та навів мотиви прийняття такого рішення.

Слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнав доведеним існування ризику , передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК та дійшов висновку, що запобігти існуючому ризику зможе більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи існування вказаного ризику слідчий суддя врахував, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину щодо неповнолітніх осіб, не визнає своєї причетності до хуліганських дій, викладає іншу версію подій, яка протирічить показам потерпілих, що може свідчити про наявність ризику незаконного впливу на вказаних осіб.

Ризик , передбачений п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України слідчий суддя визнав таким , що не доведений слідчим та прокурором, враховуючи при цьому, що ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, сім`ю, двох неповнолітніх дітей на утриманні, що свідчить про міцність його соціальних зв`язків. Випадків неявки до слідчого та слідчого судді не допускав, позитивно характеризується за місцем проживання, не судимий в силу ст. 89 КК України.

Колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді про те, що більш м`який запобіжний захід ніж домашній арешт - особисте зобов`язання із покладенням на підозрюваного обов`язку не спілкуватися з потерпілими та їх законним представником з приводу обставин кримінального провадження та обов`язку прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду буде достатнім для забезпечення належної поведінки підозрюваного та запобігатиме встановленому слідчим суддею ризику .

Доводи апеляційної скарги такі висновки слідчого судді не спростовують .

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних на цій стадії досудового розслідування та перевірена слідчим суддею при розгляді клопотання.

На даній стадії кримінального провадження лише вирішується питання про обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу.

Разом із тим, один лише факт наявності обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може виправдати застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, який прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції, оскільки необхідно встановлювати законність, виправданість та співмірність запобіжного заходу, запропонованого органом досудового розслідування, із характером інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, особою підозрюваного, наявністю у нього родини та утриманців, можливими ризиками вчинення підозрюваним протиправної поведінки, що може зашкодити меті досудового розслідування

Як видно із ухвали, слідчий суддя врахував поряд із тяжкістю кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , сукупність відомостей про його особу , його соціальні зв`язки , репутацію та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Прокурором в апеляційній скарзі не наведено обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж домашній арешт для запобігання встановленому ризику. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до твердження про доведеність існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Прокурором не доведено виправданість та співмірність запобіжного заходу у виді домашнього арешту, запропонованого органом досудового розслідування, враховуючи відомості про особу підозрюваного, його процесуальну поведінку на стадії досудового розслідування.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий обґрунтовував тяжкістю інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, та тим, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Інших доводів на обґрунтування існування цього ризику слідчий не наводив. Разом із тим лише тяжкість покарання, що загрожує особі не є достатньою підставою на доведення існування цього ризику. Натомість вбачається, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, характеризується позитивно, має постійне місце проживання, одружений, працевлаштований, має неповнолітніх дітей. Слідчий суддя вірно зазначив, що прокурором не наведено переконливих доводів про існування зазначеного ризику. Апеляційна скарга прокурора дублює фактично ті самі доводи, що і клопотання слідчого. Посилання слідчого на врахування попередніх судимостей при обґрунтуванні існування ризику переховування не є прийнятними, оскільки за матеріалами провадження ОСОБА_7 є таким, що в силу ст. 89 КК не має судимостей.

Будь-які відомості про те, що після повідомлення про підозру ОСОБА_7 порушував покладені на нього обов`язки, не з`являвся за викликом до слідчого чи прокурора , іншим чином намагався перешкодити кримінальному провадженню матеріали справи не містять. Про такі випадки не було зазначено і прокурором під час апеляційного розгляду.

Доводи апеляційної скарги про те, що ухвала підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження є необґрунтованими.

Слідчим суддею, як видно, були проаналізовані відомості та обставини, на які посилається апелянт у сукупності з фактичними обставинами кримінального провадження, які зазначені у клопотанні слідчого, які і дали підстави для висновку про те, що на цій стадії досудового розслідування запобіжний захід у виді особистого зобов`язання із покладенням передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дієвість кримінального провадження, та запобігти ризику, передбаченому п 3 ч.1 ст. 177 КПК.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі ухвала суду скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б стали безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись ст. 404,409,419,422, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 11 листопада 2025 року щодо ОСОБА_7 .

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4