Справа № 138/3352/25
Провадження №:1-кс/138/926/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2025 м. Могилів-Подільський

Могилів-Подільський міськрайонний суду Вінницької області, у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000254 від 16.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

17.11.2025 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло вказане вище клопотання.

Клопотання мотивоване тим, зокрема, що 15 листопада 2025 року до Могилів-Подільського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області надійшло повідомлення від працівників Державної прикордонної служби України про те, що в міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», розташованому за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський, Вінницька область, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пред`явив документ, який містить ознаки підробки, а саме витяг із наказу про надання відпустки №97 від 14.11.2025 та довідка про підтвердження місця роботи вих. №94 від 14.11.2025, видані ФГ «Габанець» на ОСОБА_5 .

Даний факт 16.11.2025 внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000254, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

По прибуттю на місце події слідчо-оперативної групи 15 листопада 2025 року на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач», у ході проведення огляду місця події, в присутності двох понятих, вилучено та поміщено до паперового конверту Національна поліція України, а саме: витяг із наказу про надання відпустки №97 від 14.11.2025 та довідка про підтвердження місця роботи вих. №94 від 14.11.2025, видані ФГ «Габанець» на ім?я ОСОБА_4 .

Також, дізнавачем 16.11.2025 винесено постанову про приєднання вказаних вище предметів до справи, як речових доказів.

У ході опитування ОСОБА_4 , останній згідно ст. 63 Конституції України від надання пояснень відмовився.

Крім того, 17.11.2025 до ФГ «ГАБАНЕЦЬ» було скеровано запит, з метою встановлення факту видачі витягу із наказу про надання відпустки №97 від 14.11.2025 та довідки про підтвердження місця роботи вих. №94 від 14.11.2025, які видані ФГ «Габанець» на ім?я ОСОБА_4 , однак відповідь станом на момент подання клопотання ще не надійшла.

Обгрунтування необхідності арешту обумовлюється тим, що вказані вище документи є предметами вчинення кримінального правопорушення, обставини якого доводяться у межах досудового розслідування.

Крім того, вказані вище документи є речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому необхідність накладення арешту доцільна для його збереження.

Зважаючи на викладене вище, прокурор просила накласти арешт на вказану вище довідку та витяг.

Прокурор клопотання підтримала.

ОСОБА_4 про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся завчасно та належним чином за наявними в матеріалах клопотання засобами зв`язку.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання необхідно задовольнити з таких підстав.

Частиною 1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Стаття 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Отже, прокурором доведено, що вказані вище документи можуть бути використані, як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що могли бути набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та у випадку не накладення арешту на вказане майно, це може призвести до подальшого його відчуження або знищення, що не забезпечить виконання завдання кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речових доказів, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Слідча суддя дійшла висновку, що у даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а обставини кримінального провадження станом на час прийняття процесуального рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту. При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчому судді не надано.

Також, суд звертає увагу на положення абзацу 2 частини 1 статті 174 КПК України відповідно до якої арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі викладеного та керуючись ст. 170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені 15.11.2025 в ході огляду місця події на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський-Отач» документи, а саме: витяг з наказу про надання відпустки №97 від 14.11.2025 та довідка про підтвердження місця роботи вих.№94 від 14.11.2025, видані ФГ «Габанець» на ім`я ОСОБА_4 .

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню слідчим та/або прокурором.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Копію ухвали не пізніше наступного робочого дня після її постановлення направити прокурору та ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_1 ).

Зобов`язати прокурора Могилів-Подільської окружної прокуратури ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладення арешту на вказане вище майно.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1