Справа № 283/320/24
Провадження №1-кп/283/58/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

15 вересня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , представника потерпілих - адвоката ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 , його захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.10.2021 за № 0000254 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, пенсіонера, особи з інвалідністю війни 2 групи, не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 291 Кримінального кодексу України (далі - КК України),

В С Т А Н О В И В:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

18 жовтня 2021 року близько 18 години 30 хвилин, в темну пору доби, ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував велосипедом чорного кольору, номер рами НОМЕР_7, який не був обладнаний ліхтарем та світлоповертачами, та рухався на ньому по вулиці Соборній, поблизу будинку АДРЕСА_2 в напрямку від центру селища до місця свого проживання. Грубо порушуючи вимоги п. 6.7, п. 2.3б, п. 6.6а, п. 10.1, п. 11.14 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, ОСОБА_8 проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, не переконався в тому, що його дії будуть безпечними і не створять перешкоду або небезпеку іншим учасникам дорожнього руху. Рухаючись на зазначеній ділянці дороги в зустрічній смузі руху відносно свого напрямку руху, ОСОБА_8 допустив зіткнення з мопедом марки «LEADER EX 50QT-B», без державного реєстраційного номера, під керуванням водія ОСОБА_10 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди водій мопеда ОСОБА_10 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

синців в ділянці верхньої і нижньої повік лівого ока;

численних подряпин (саден) на шкірі чола справа, на переніссі, крилах і кінчику носа, в проекції правої виличної кістки по зовнішньому краю, по зовнішньому краю правої брови, в верхній третині лівої щоки;

численних подряпин (саден): по тильним поверхням правої і лівої кистей рук; по внутрішній і зовнішній поверхням лівого і правого гомілково-ступневого суглобів; в проекції лівого ліктьового суглобу; в проекції правого колінного суглобу;

масового крововиливу темно-червоного кольору в м`які тканини голови по внутрішній поверхні в лівій лобній, скроневій, тім`яній і потиличній ділянках волосистої частини голови на ділянці 21x16 см, нерівномірно вираженого, з глибинним просякненням до 0,2 см;

крововиливу над твердою мозковою оболонкою (епідуральний) в лівій скронево- лобній ділянці мозку у вигляді рідкої крові з домішками ніжних невеличких згортків темно-червоної крові і в проекції ложа оболонкових артеріальних судин в середній черепній ямці;

крововиливу між твердою і м`якою мозковими оболонками (субдуральний) у вигляді накопичення рідкої темно-червоної крові з ніжними, в невеликій кількості, згортками, що поширений над скроневою, тім`яною і частково потиличною долями лівої півкулі мозку, об`ємом до 75 мл;

вираженого набряку головного мозку;

крововиливів під м`які мозкові оболонки лівої півкулі мозку по базальній і конвекситальній поверхнях, нерівномірно виражені;

крововиливів у вигляді множинних дрібно-крапливих геморагій в корі і в білій речовині мозку лівої півкулі;

крововиливів в речовину середнього і довгастого мозку, в оболонки півкуль мозку;

крововиливів (вентрикулярних) в бокові шлуночки мозку у вигляді ліквору і геморагій;

скронево-текторіальної дислокації головного мозку нарівні скроневої частки лівої півкулі мозку і стовбуру мозку;

поперечного перелому по передній поверхні кам`янистої частини піраміди лівої скроневої кістки, в проекції лівої середньої черепної ямки, лінія перелому довжиною до 5 см, хвиляста, з нерівними краями, прогинанням країв;

крововиливів в м`які тканини обличчя в лобній, виличних, скроневих і щічних областях справа і зліва, темно-червоного кольору, не визначеної форми, нерівномірно виражені, місцями глибиною просякнення не менше 0,2 см;

уламкових переломів кісток зовнішнього і внутрішнього носа, крил носа, стінок лівої гайморової пазухи і лівої орбіти;

лінійного перелому основи черепа, малих і великих крил клиноподібної кістки зліва в проекції верхньої щелепної поверхні і великого крила.

ІНФОРМАЦІЯ_4 настала смерть водія мопеда ОСОБА_10 внаслідок отриманих в ДТП тяжких тілесних ушкоджень, зокрема черепно-мозкової травми, що супроводжувалася:

геморагічним забоєм головного мозку;

крововиливами в м`які тканини голови по внутрішній поверхні в лівій лобній, скроневій, тім`яній і потиличній ділянках волосистої частини голови;

крововиливом над твердою мозковою оболонкою (епідуральний) в лівій скронево-лобній ділянці мозку; крововиливом між твердою і м`якою мозковими оболонками (субдуральний);

крововиливами під м`які мозкові оболонки лівої півкулі мозку;

крововиливами у вигляді множинних дрібно-крапливих геморагій в крові і в білій речовині мозку лівої півкулі, в речовинах середнього і довгастого мозку, в оболонках півкуль мозочку, в бокових шлуночках мозку;

набряком і здавленням головного мозку;

крововиливами в м`які тканини обличчя в лобній, виличних, скроневих і щічних областях справа;

уламковими переломами кісток зовнішнього та внутрішнього носа, крил носа, стінок лівої гайморової пазухи і лівої орбіти;

лінійними переломами основи черепа, малих і великих крил клиноподібної кістки зліва в проекції верхньої щелепної поверхні і великого крила; по передній поверхні кам`янистої частини піраміди лівої скроневої кістки;

травматичним шоком.

Порушення ОСОБА_8 вимог пунктів 2.3.б, 6.6.а, 6.7, 10.1, 11.14 Правил дорожнього руху України знаходяться в прямому причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді смерті ОСОБА_10 .

ІІ. Позиція обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_8 своєї вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав у повному обсязі, оскільки обставини, викладені у обвинувальному акті, на думку обвинуваченого, не відповідають фактичним обставинам на місці події; вважає, що у виникненні ДТП та її наслідках його вини немає. З невідомих причин саме потерпілий виїхав на зустрічну смугу руху, де в лежачому положенні в той час перебував обвинувачений. Саме потерпілий допустив грубі порушення ПДР України, зокрема: керував мотоциклом, який не був зареєстрований, без посвідчення водія відповідної категорії та мотошолома, з демонтованою гальмівною системою, що знижувало ефективність гальмування та забороняло взагалі рух такого транспортного засобу, з порушенням швидкісного режиму у темну пору доби. В сукупності саме вказані порушення призвели до ДТП та смерті потерпілого.

У судовому засіданні обвинувачений надав показання про те, що 18 жовтня 2021 року у вечірній час, близько 18-30 - 18-40, він їхав скраю проїзної частини дороги на велосипеді з центру селища Чоповичі до себе додому. Перед цим випив бокал пива. Було темно, вуличне освітлення ще не працювало. Велосипед старий, тому не був обладнаний фарою та світлоповертачами. Навпроти будинку НОМЕР_8 він ліктем правої руки зачепився за кущі акації, яка росла на узбіччі, і впав на узбіччя дороги. Після падіння велосипед лежав на узбіччі, а він на проїзній частині, ноги витягнув в напрямку роздільної полоси. Через короткий проміжок часу його ноги переїхав потерпілий: вище колін, поперек обох стегон переднім колесом, нижче колін - заднім колесом, глушником мопеда роздер обвинуваченому штани. Від удару мопеда обвинуваченого підкинуло, від цього він розбив голову. Після того, як мопед переїхав обвинуваченого, переїхав і велосипед, внаслідок чого у велосипеда трохи зігнута вилка та рама. Обвинувачений не знає як так сталось, що мопед з`явився на полосі його руху. Через тілесні ушкодження був у такому стані, що не може детально розказати про обставини, але точно знає, що світла фар не бачив та звуку мопеда не чув. Обвинувачений припускає, що через цукровий діабет та постійне вживання ліків потерпілий міг втратити свідомість та виїхати на зустрічну смугу руху, адже гальмівного шляху мопеда немає. Також зауважив, що потерпілий не мав посвідчення водія, а транспортний засіб не був зареєстрований. Також потерпілий допустив грубе порушення, бо керував мопедом без шолома. Крім того, на думку обвинуваченого, після доставки потерпілого до лікарні, через необізнаність лікарів про цукровий діабет, потерпілому могли не надати належне лікування, саме через це й могла настати його смерть.

ІІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні надала показання про те, що 18.10.2021 близько 18-30, коли вона була вдома, її син - ОСОБА_10 , зібрався і на мопеді поїхав до дядька. Перед виїздом син повечеряв, вколов інсулін, бо хворів на цукровий діабет. Загалом син почував себе добре. Через деякий час, приблизно о 18-45 приїхав сусід ОСОБА_11 і повідомив, що син розбився біля шиномонтажу. Коли потерпіла виїжджала з дому, то вуличного освітлення ще не було, а приблизно через 5 хвилин воно увімкнулось. Прибувши на місце події, потерпіла побачила, що велосипед лежав на білій полосі розмітки, а мопед у правій смузі руху (по руху від центру селища), ближче до роздільної полоси. Обвинувачений стояв, він був у нетверезому стані, мав подряпину. Потім обвинувачений намагався перемістити велосипед із проїзної частини на ліве узбіччя (по руху в напрямку центру селища). Люди, які були там, сварились на обвинуваченого, щоб він не зачіпав велосипед. ЇЇ син в цей час був уже в кареті швидкої допомоги. У нього була побита голова, з правого вуха та з рота йшла кров. Потерпіла поїхала разом із сином до лікарні. Його доставили до м. Коростеня, де цілу ніч робили операцію. По дорозі до лікарні потерпілий дивився очима, але мовчав. Після операції син був у комі. На четверту добу їй зателефонував слідчий і повідомив, що син помер. Обвинувачений з нею не спілкувався, лише при зустрічі в суді казав, що не винуватий. Син мав посвідчення водія категорії В та С, досвід водіння близько 10 років. Також син розбирався в техніці, тому мопед був у технічно справному стані.

Потерпілий ОСОБА_6 надав показання про те, що є братом потерпілого ОСОБА_10 та сином потерпілої ОСОБА_5 18.10.2021, коли він був у дорозі, зателефонувала бабуся та повідомила, що з братом щось сталось. Поїхав на місце ДТП, приблизно о 18-45 - 18-50 в селищі увімкнулось вуличне освітлення. Прибувши на місце події, побачив, що велосипед лежав заднім колесом на роздільній полосі розмітки, а ОСОБА_8 намагався підняти велосипед та перемістити його, але люди сварились на нього, тому він то підіймав велосипед, то клав його на дорогу, але потихеньку відтягував на ліву сторону. Його брат та мати вже були у кареті швидкої, яка майже відразу поїхала. Потерпілий помітив, що на велосипеді, приблизно на 10 см нижче керма зігнута рама, кермо зігнуте у праву сторону, світлоповертачі - відсутні. На мопеді було пошкоджено: передній щиток, відірвана фара, покажчик «стоп» був зі світлом, права сторона мопеда зчесана об асфальт. Транспортні засоби лежали один від одного на відстані 3-4 м. На правій смузі руху (по напрямку руху в центр селища) була величезна калюжа крові. Потерпілий дочекався приїзду поліції, а потім поїхав у лікарню. У лікарні дізнався, що після проведеної МРТ, у брата виявили пошкодження черепа, сильний забій головного мозку, великі гематоми, що викликало потребу у операції.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 надав показання про те, що того дня у вечірній час (коли тільки стемніло, вуличні ліхтарі ще не були увімкнені), він їхав на автомобілі. За 15 м побачив щось на дорозі, метрів за 5 до місця події зупинив автомобіль. Місце події на відстані приблизно 10 м від шиномонтажу, якщо їхати від центру селища. Побачив, що на дорозі, у полосі руху свідка, лежали ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , обидва без свідомості, там же лежали і транспортні засоби. Першим по ходу від центра селища лежав потерпілий ОСОБА_10 , а вже потім обвинувачений. ОСОБА_8 лежав головою до узбіччя, а ноги до роздільної полоси, поруч з ним велосипед. Свідок почав їх тормошити. Першим прийшов до тями обвинувачений. Свідок викликав швидку допомогу. Потім там проїжджав ще чоловік на ім`я ОСОБА_11 , якого ОСОБА_12 попросив повідомити про подію матір потерпілого ОСОБА_10 - ОСОБА_5 . ОСОБА_8 підвівся, він був нетверезий і почав кричати: «Я винуватий». Потім обвинувачений намагався стягнути з дороги велосипед. Потерпілий ОСОБА_10 намагався підвестись, але знову ліг. Як потім свідкові стало відомо, ОСОБА_8 приблизно за 30 хв. до події бачили односельчани, як він їхав на велосипеді у нетверезому стані по всій дорозі. На асфальті було видно слід, який йшов до місця, де лежали потерпілий та обвинувачений, із зустрічної полоси руху. На місце події також прийшов ОСОБА_13 . Свідок перебував там до приїзду поліції.

Свідок ОСОБА_14 надав показання про те, що проживає за 60 м від місця події. Свідок прийшов на місце події тоді, коли швидкі вже забрали учасників ДТП. На той час вже сутеніло, вуличного освітлення ще не було. ОСОБА_15 повідомив свідкові, що відбулось зіткнення між ОСОБА_10 на мопеді та ОСОБА_8 на велосипеді, і що ОСОБА_10 у дуже тяжкому стані. Там вже був слідчий, який попросив допомогти зробити заміри. Після цього у будинку свідка слідчий писав документи. Прив`язку до місця ДТП робили від шиномонтажу. Якщо їхати в центр селища, так як їхав потерпілий ОСОБА_10 , то шиномонтаж праворуч від дороги. Мопед лежав приблизно посередині дороги, а велосипед на лівій смузі руху. Кров та інші біологічні частки були відразу біля мопеда. На асфальті спочатку була чорна полоса у правій смузі руху у напрямку центру селища, а потім за розміткою подряпина. Свідок у судовому засіданні підтвердив, що всі виміри, які зафіксовані під час огляду місця події, є достовірними. Свідок бачив, що у велосипеда був пошкоджений передній щиток (відхилений), у мопеда були пошкодження на передньому колесі. Того дня свідок не бачив ОСОБА_8 , але свідку достовірно відомо, що неодноразово були випадки, коли ОСОБА_8 їздив нетверезим на велосипеді, проявляв агресію до перехожих.

Будучи допитаним, свідок ОСОБА_13 надав показання про те, що в той день, точної дати на пам`ятає, близько 17 години ОСОБА_8 йшов п`яний по вулиці Соборній у напрямку місця свого проживання і говорив сам із собою, а через хвилин 10 їхав назад на велосипеді. Така поведінка для обвинуваченого є звичною. Свідок вийшов на вулицю біля власного подвір`я та різав дрова. Вже темніло, але вуличного освітлення ще не було. Повз свідка по дорозі проїхав потерпілий на мопеді в напрямку центру селища, на мопеді було увімкнено світло, швидкість була невелика 15-25 км/год. Чи був ОСОБА_10 у шоломі на час руху, свідок не пам`ятає, однак на місці події у потерпілого шолома не було. Після того, через нетривалий проміжок часу свідок помітив, що на дорозі зупинилась і стоїть машина. Свідок пішов туди і побачив, що на дорозі лежав потерпілий ОСОБА_10 , а також мопед та велосипед. ОСОБА_8 стояв і кричав: «Я винен, я винен, викликайте поліцію». Від місця, де перебував свідок, до місця події відстань приблизно 100 м. Також на місці події були ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , який першим виявив подію, ОСОБА_11 , якого направили до матері потерпілого повідомити про подію. Місце події було недалеко від шиномонтажу. В тому місці дорога асфальтова, з розміткою, перешкод для оглядовості та руху там не було. Узбіччя ґрунтове, з правої сторони в напрямку центру чисте, а ліворуч - заросле акацією. Якщо дивитись від центру селища, то послідовність розміщення на місці події була така: мопед на правому боці, на відстані 1-1,5 м від мопеда на спині лежав потерпілий ОСОБА_10 , головою в напрямку центру; з носа, ушей, рота у нього йшла кров, він намагався підвестись. Кров від потерпілого текла по дорозі. Потім на правому боці лежав велосипед, на відстані приблизно 2 м від потерпілого. За велосипедом стояв обвинувачений, в якого на голові було ушкодження, розірвані штани, без одного черевика. ОСОБА_8 намагався підняти велосипед та стягувати його на ліве узбіччя. Люди на нього сварились, щоб не зачіпав. На мопеді було пошкодження за вилкою на рамі зліва, розбита фара. На дорозі були сліди зчосів на асфальті з правої на ліву смугу руху в напрямку центра селища довжиною 3-5 м. Коли свідок прийшов на місце події, то швидкої та поліції ще не було. Перша карета швидкої допомоги під`їхала через хвилин 10, потім приїхала поліція і друга швидка.

Судом безпосередньо досліджені наступні письмові докази, надані стороною обвинувачення.

З протоколу огляду місця ДТП від 18.10.2021, схеми ДТП та ілюстративних таблиць встановлено, що місце ДТП розташоване по вул. Соборній на відстані 13,4 м від будинку НОМЕР_8, на проїзній частині, прямій у плані, покриття асфальтобетонне, сухе. Загальна ширина дорожнього покриття 8,7 м. Наявна розмітка 1.5 ПДР. Праве узбіччя шириною 2,9 м, ліве - 2 м. На момент огляду місце ДТП не освітлене. На місці ДТП на дорожньому покритті виявлено сліди крові та інші сліди біологічного походження, що відображено на схемі. Також на дорожньому покритті виявлено слід зчосу, залишений мопедом, який розпочався від правої смуги, на відстані 2,85 м від правого краю дороги, довжиною 4,25 м з прив`язкою до мопеда. На місці ДТП наявні мопед «LEADER EX 50QT-B» та велосипед, які згідно зі схемою та фототаблицями лежали на лівій смузі руху (т. 1 а.с. 106-115).

Згідно з копією талона, що виданий 03.04.2008, транспортний засіб моделі EX 50QT-B, № рами НОМЕР_9, належить ОСОБА_20 (т. 1 а.с. 116).

Висновком щодо результатів медогляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 18.10.2021 стверджується, що за результатами огляду ОСОБА_8 18.10.2021 о 20 годині 50 хвилин було встановлено, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння (1,62 проміле) (т. 1 а.с. 117, 118).

Відповідно до рапорту оперативного чергового Коростенського РУП від ІНФОРМАЦІЯ_4, о 03 годині 06 хвилин від лікаря реанімаційного відділення Коростенської ЦМЛ надійшло повідомлення про те, що о 03 годині 04 хвилини в реанімаційному відділенні лікарні помер ОСОБА_10 , який був доставлений у ЦМЛ після ДТП у смт Чоповичі (т. 1 а.с. 119).

22.10.2021 проведено огляд місця події у реанімаційному відділенні Коростенської ЦМЛ, де знаходився труп ОСОБА_10 , що зафіксовано у протоколі та фототаблицях від 22.10.2021 (т. 1 а.с. 120-123).

Копіями свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 та лікарського свідоцтва про смерть № 1737 від 22.10.2021 стверджується, що смерть ОСОБА_10 настала у ІНФОРМАЦІЯ_4 у стаціонарі внаслідок набряку і здавлення головного мозку, множинних травм голови, травматичного шоку (т. 1 а.с. 124, 130).

Згідно з копією довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААБ № 533989, ОСОБА_10 мав 3 групу інвалідності з дитинства, йому була протипоказана важка фізична праця (т. 1 а.с. 127).

ОСОБА_10 мав право керувати транспортними засобами, віднесеними до категорій В та С, що підтверджується копією посвідчення водія серії НОМЕР_3 (т. 1 .с. 128).

Відповідно до інформації Житомирського обласного центру з гідрометеорології від 25.10.2021, станом на 18 годину 18.10.2021 погодні умови в смт Чоповичі Коростенського району Житомирської області були такими: хмарно, вітер південно-західний, середня швидкість 3 м/с, максимальна - 8 м/с, температура повітря 9,5? тепла, відносна вологість повітря 63%, метеорологічна дальність видимості - 20 км, опадів та інших атмосферних явищ не спостерігалось (т. 1 а.с. 133).

Згідно з інформацією Чоповицької селищної ради від 11.08.2022, орієнтовний час вмикання вуличного освітлення по вул. Соборній в смт Чоповичі 18.10.2021 о 19 годині (т. 1 а.с. 139).

Згідно з протоколом слідчого експерименту від 22.10.2022, свідок ОСОБА_12 на місці події детально розповів та показав про обставини виявлення ним ДТП за участю обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_10 . Зокрема, свідок вказав, що він на автомобілі рухався по вул. Соборній від центру селища в напрямку с. Мелені. На вулиці були вечірні сутінки. В ближньому світлі фар у правій смузі руху свідок помітив на дорожньому покритті лежачі велосипед та мопед. Праворуч на узбіччі лежав ОСОБА_8 , а ОСОБА_10 лежав на проїзній частині. Побачивши ДТП та травмованих осіб, свідок викликав швидку медичну допомогу. Все побачене свідок під час слідчого експерименту відтворив за допомогою транспортних засобів-статистів, що зафіксовано у схемі та фототаблицях, а також в повному обсязі відображено на відеозаписі. Так, згідно з даними схеми до слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 , транспортні засоби учасників ДТП, на момент їх виявлення свідком, перебували в правій смузі руху за напрямком від центру селища до с. Мелені, на відстані 14,93 м від електроопори 11/93 до велосипеда (т.1 а.с. 145-151).

Відповідно до протоколів слідчих експериментів від 22.10.2022 та 16.06.2023, свідок ОСОБА_13 розповів, що у вечірній час 18.10.2021 бачив, як ОСОБА_10 їхав на мопеді по проїзній частині дороги вул. Соборної у напрямку центру селища з орієнтовною швидкістю 30-40 км/год. Потім свідок побачив як мікроавтобус зупинився на дорозі, на відстані близько 100 м від його подвір`я. Свідок пішов туди, де зупинився автомобіль, це місце неподалік шиномонтажу, та виявив, що мопед, яким рухався нещодавно ОСОБА_10 лежить у лівій смузі руху (по руху в напрямку центра селища), далі лежав велосипед, на якому їхав ОСОБА_8 . ОСОБА_8 на момент приходу свідка на місце ДТП вже стояв, при цьому перебув у стані алкогольного сп`яніння. Водій мопеда був травмований та лежав посеред дороги, поблизу дорожньої розмітки. Свідок за допомогою транспортних засобів-статистів вказав на місці події їх розташування. Так, відстань від електроопори 11/93 до велосипеда склала 15 м. Крім того, свідок за допомогою крейди вказав на дорожньому покритті подряпини на асфальті, утворені під час ДТП мопедом. Також було здійснено контрольні заїзди на мопеді, згідно з якими мопед, за вказівкою свідка, долав мірну ділянку відстанню 20 м за 3 с (т.1 а.с. 153-165).

Під час слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 , що зафіксовано у протоколі від 20.05.2022 з додатками, останній вказав, що 18.10.2021 близько 22 години він повертався додому від кафе «Пелагечі», де вживав спиртне. Рухався на власному велосипеді по вул. Соборна, дотримуючись краю дороги. Під час руху зачепився за кущі акації та впав на узбіччя з велосипедом, при цьому лежав на проїзній частині дороги, поперек, головою до узбіччя, а ногами у напрямку дорожньої розмітки 1.5 ПДР. Так, ОСОБА_8 вказав, що місце, де він лежав на дорозі, знаходиться на відстані 12,7 м від електроопори №11/93. Саме в цьому місці на нього здійснив наїзд мопедом водій ОСОБА_10 . Під час слідчого експерименту було проведено встановлення видимості велосипедиста на дорозі. Так, повна видимість велосипедиста на смузі руху водія мопеда склала 15 м (т. 1 а.с. 168-174).

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 287 від 23.12.2021, смерть ОСОБА_10 настала від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась геморагічним забоєм головного мозку: крововиливами в м`які тканини голови по внутрішній поверхні в лівій лобній, скроневій, тім`яній і потиличній ділянках волосистої частини голови; крововиливом над твердою мозковою оболонкою (епідуральний) в лівій скронево-лобній ділянці мозку; крововиливом між твердою і м`якою мозковими оболонками (субдуральний); крововиливами під м`які мозкові оболонки лівої півкулі мозку; крововиливами у вигляді множинних дрібно-краплинних геморагій в крові і в білій речовині мозку лівої півкулі, в речовини середнього і довгастого мозку, в оболонки півкуль мозочку, в бокові шлуночках мозку; набряком і здавленням головного мозку; крововиливами в м`які тканини обличчя в лобній, виличних, скроневих і щічних областях справа і зліва; уламковими переломами кісток зовнішнього та внутрішнього носа, крил носа, стінок лівої гайморової пазухи і лівої орбіти; лінійними переломами основи черепа: малих і великих крил клиноподібної кістки зліва в проекції верхньої щелепної поверхні і великого крила; по передній поверхні кам`янистої частини піраміди лівої скроневої кістки; подряпинами, синцями обличчя та кінцівок; травматичним шоком. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у живої людини, є небезпечними для життя, та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті. Виявлені тілесні ушкодження утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, одночасно чи в швидкій послідовності, однак враховуючи характер, морфологічні особливості, кількість і локалізацію, об`єктивна оцінка обґрунтованого механізму утворення тілесних ушкоджень у даному випадку не можлива (т. 1 а.с. 176-179).

Судово-медичною експертизою, результати якої зафіксовані у висновку експерта № 284 від 26.11.2021, встановлено, що після ДТП у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді вшитої рани в правій лобній ділянці, одного садна по тильній поверхні кінцевої фаланги третього пальця та двох саден по тильній поверхні середньої фаланги четвертого пальця правої кисті; синця по передньо-внутнішній поверхні верхньої та середньої частин лівого стегна; синця по передній та внутнішній поверхнях середньої та нижньої частин правого стегна з переходом на колінний суглоб та верхню частину гомілки; рани по передній поверхні верхньої частини лівої гомілки; двох саден по передній та зовнішній поверхні середньої та нижньої частин лівого стегна; множинних точкових саден в проекції лівої гомілки по передній поверхні; синця по тильній поверхні лівої ступні з переходом на пальці. Дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та могли утворитись внаслідок дії тупих твердих предметів, можливо при обставинах та в термін ДТП (т. 1 а.с. 180-181).

Згідно з висновком експерта № 228 від 20.07.2022, за результатами додаткової судово-медичної експертизи встановлено, що механізм отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , про який він повідомив під час слідчого експерименту 20.05.2022 та його допиту, є малоймовірним. Тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 ймовірніше утворились від дій частин велосипеда, при його зіткненні внаслідок ДТП, а саме: ушкодження на нижніх кінцівках утворились від дії керма, рами велосипеда та дії зустрічного транспорту. Ушкодження у вигляді рани на голові та саден на правій кисті не могли утворитись внаслідок переїзду тіла та, ймовірніше, утворились від зіткнення або зіткнення з наступним падінням на покриття дороги. Слід вважати, що ОСОБА_8 під час заподіяння йому тілесних ушкоджень їхав на велосипеді, тобто знаходився у сидячому положенні. Утворення виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень внаслідок падіння з велосипеда під час руху, але без зіткнення, не виключаються, але є малоймовірними, оскільки в такому випадку кількість ушкоджень голови та кистей була б значно більшою, а ушкоджень нижніх кінцівок - значно меншою (т. 1 а.с. 182-183).

Згідно з висновком експерта № СЕ-19/106-21/10898-ІТ від 24.11.2021, на момент ДТП рульове керування, ходова частина та зовнішні світлові прилади мопеда «LEADER EX 50QT-B» знаходились у технічно працездатному стані. Гальмівна система на момент ДТП знаходилась у технічно несправному стані внаслідок демонтажу важеля та гнучкого троса приводу гальмового механізму переднього колеса, що не відповідає вимогам п. 31.4.1а ПДР України, але в працездатному стані.

В процесі дослідження не встановлено яких не будь характерних ознак раптової відмови або технічних несправностей систем, вузлів, агрегатів та деталей, що впливають на безпеку дорожнього руху, які б могли знаходитись у прямому зв`язку з виникненням аварійної обстановки і ДТП.

Експертизою встановлено демонтаж елементів приводу гальмового механізму переднього колеса мопеда, що знижує ефективність гальмування мопеда, тому питання про причинний зв`язок між вказаною несправністю та виникненням даної ДТП може бути вирішено під час експертного дослідження обставин і механізму ДТП (т. 1 а.с. 184- 191).

Висновком експерта № СЕ-19/106-21/10896-ІТ від 25.11.2021 встановлено, що первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою частиною брудозахисного щитка переднього колеса, передньої фари та корпусу панелі приладів мопеда та передньою частиною лівої бокової поверхні (нижня труба рами, ліва частина корпусу рульової колонки та ліва частина рульової труби) велосипеда.

З технічної точки зору місце зіткнення мопеда та велосипеда розташоване по вул. Соборній в смт Чоповичі Коростенського району в смузі руху мопеда, на деякій відстані перед слідами зчосів, утворених мопедом, початок яких зафіксований по ширині проїзної частини на відстані 2,85 м від правого краю проїзної частини відносно напрямку руху мопеда, в поздовжньому напрямку на відстані 11,3 м від електроопори №11/93 в напрямку руху мопеда.

Кут між поздовжніми осями транспортних засобів в момент первинного контакту визначити не вдалося через те, що при контактуванні ТЗ були утворені малоінформативні механічні пошкодження, однак зіткнення між ТЗ відбулось під тупим кутом при загальному русі у зустрічно-перехресному напрямку (т. 1 а.с. 192-202).

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/106-22/5480-ІТ від 05.07.2022 з технічної точки зору показання ОСОБА_8 стосовно розташування місця наїзду на нього мопеда під керуванням ОСОБА_10 суперечать зафіксованій у протоколі ОМП слідовій інформації, а також встановленому висновком експерта № СЕ-19/106-21/10896-ІТ від 25.11.2021 місцю первинного контакту досліджуваних ТЗ, а отже є неґрунтовними.

Безпечна швидкість руху мопеда в умовах місця пригоди, за умови гальмування тільки ножним гальмом, становила 57,8 км/год.

У даній дорожній обстановці водієві мопеда ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 12.3, 31.4.1 ПДР України. Велосипедисту ОСОБА_8 необхідно було виконувати вимоги пунктів 2.3б, 6.6а, 6.7, 10.1, 11.14 ПДР України.

При швидкості руху мопеда 50 км/год та велосипеда 5-10 км/год, при гальмуванні водія мопеда лише ножним гальмом, зупиночний шлях мопеда становить 49,5 … 54,8 м. Зупиночний шлях мопеда за вказаних вихідних даних за умови гальмування ножним та ручним гальмом (яке згідно з висновком експерта № СЕ-19/106-21/10898-ІТ від 24.11.2021 на момент ДТП було демонтоване) становив би 39,2 … 43 м.

З врахуванням того, що об`єктивна можливість виявлення велосипедиста на смузі руху мопеда складає 15 м, водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для руху.

При заданих вихідних даних, з технічної точки зору у причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки і виникненням даної ДТП є наявність на проїзній частині малопомітної, нічим не позначеної перешкоди (велосипедиста ОСОБА_8 ), відстань видимості якої менша необхідної для своєчасної термінової зупинки мопеда під керуванням ОСОБА_10 (т. 1 а.с. 203-209).

Висновком експерта № СЕ-19/106-22/13615-ІТ від 23.02.2023 стверджується, що з технічної точки зору показання ОСОБА_8 стосовно розташування місця наїзду на нього мопеда під керуванням ОСОБА_10 суперечать зафіксованій у протоколі ОМП слідовій інформації, а також встановленому висновком експерта № СЕ-19/106-21/10896-ІТ від 25.11.2021 місцю первинного контакту досліджуваних ТЗ, а отже є неґрунтовними.

Встановлено, що безпечна швидкість руху мопеда в умовах місця пригоди, за умови гальмування ножним та ручним гальмом становила 70,5 км/год. При цьому провести технічний розрахунок швидкості руху мопеда та велосипеда не представилось можливим через відсутність необхідної слідової інформації у протоколі ОМП та схемі до нього.

У даній дорожній обстановці водієві мопеда ОСОБА_10 необхідно було діяти відповідно до вимог пунктів 12.2, 12.3, 31.4.1 ПДР України. З технічної точки зору, в умовах місця пригоди, при заданому комплексі вихідних даних в діях водія мопеда ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей технічним вимогам пунктів 12.2, 12.3 ПДР України; вбачається невідповідність вимогам пунктів 31.4, 31.4.1а Правил дорожнього руху України.

При швидкості руху мопеда 30 км/год (як встановлено під час допиту свідка ОСОБА_13 ) та велосипеда 5-10 км/год, при гальмуванні водія мопеда лише ножним гальмом, зупиночний шлях мопеда становить 24,5 … 28,5 м. Зупиночний шлях мопеда за вказаних вихідних даних за умови гальмування ножним та ручним гальмом (яке згідно з висновком експерта № СЕ-19/106-21/10898-ІТ від 24.11.2021 на момент ДТП було демонтоване) становив би 20,4 … 23,5 м. З врахуванням того, що об`єктивна можливість виявлення велосипедиста на смузі руху мопеда складає 15 м, водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування, як ножним, так і ножним та ручним гальмом, з моменту виникнення небезпеки для руху.

Велосипедисту ОСОБА_8 необхідно було виконувати вимоги пунктів 1.10, 2.3б, 6.6а, 6.7, 10.1, 11.14 ПДР України. В умовах місця пригоди, при заданих вихідних даних, з технічної точки зору у діях велосипедиста ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам вказаних вище пунктів ПДР України, оцінка яких не потребує спеціальних технічних знань та носить виключно правовий характер.

У причинному зв`язку зі створенням аварійної обстановки і виникненням даної ДТП є рух велосипедиста ОСОБА_8 в напрямку смуги руху мопеда під керуванням ОСОБА_10 в момент знаходження останнього на відстані, недостатній для термінової зупинки мопеда з моменту виникнення небезпеки (т. 1 а.с. 210-215).

Відповідно до висновку експерта № 1819/23-25 від 10.10.2023 вирішення питання про технічну можливість уникнення зіткнення односторонніми діями водія мопеда, за умови, що небезпека для нього виникає від моменту виїзду на його смугу руху велосипедиста, взагалі не має технічного змісту, оскільки як термінове гальмування, і навіть зупинка мопеда у місці зіткнення, не виключають виникнення наведеної ДТП.

Умовою запобігання зіткнення мопеда та велосипеда і, як наслідок, виникнення ДТП буде те, що на відстані сумарного зупинного шляху ОСОБА_10 та ОСОБА_8 розпочнуть гальмування.

Отже, в даній дорожній ситуації, з технічної точки зору, водій мопеда ОСОБА_10 не мав технічної можливості своїми односторонніми діями уникнути зіткнення з велосипедистом ОСОБА_8 з моменту виникнення небезпеки для його руху, а тому в діях водія ОСОБА_10 не вбачається невідповідностей п. 12.3 ПДР України.

З технічної точки зору та згідно з наведеними вище твердженнями, в діях велосипедиста ОСОБА_8 вбачається невідповідність вимогам пунктам 2.3б, 6.6а, 6.7, 10.1, 11.14 ПДР України.

З технічної точки зору та згідно з проведеним дослідженням, причиною створення аварійної обстановки й виникнення даної ДТП, в наведених дорожніх умовах, слід вважати невідповідність дій велосипедиста ОСОБА_8 , які суперечили вимогам пунктів 2.3б, 6.6а, 6.7, 10.1, 11.14 ПДР України (т. 1 а.с. 217-221).

ІV. Допустимість досліджених доказів.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про визнання доказів недопустимими.

Клопотання обґрунтоване тим, що 22.10.2022 за участі свідка ОСОБА_12 було проведено слідчий експеримент, однак під час проведення слідчої дії на свідка впливав потерпілий ОСОБА_6 , який вказував, на якому боці після ДТП перебував мопед.

Слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_13 22.10.2022 було проведено майже без розриву у часі зі свідком ОСОБА_12 , при цьому було використано вихідні дані щодо розміщення т/з по тих слідах, що залишились після проведеного експерименту з свідком ОСОБА_12 . Отже, такий експеримент був простою формальністю та не відтворив реальної обстановки.

20.05.2025 було проведено слідчий експеримент з ОСОБА_8 , який, по перше, перебував у статусі свідка, по друге, експеримент було проведено фактично у темну пору доби (на відеозапису нічого не видно), що у свою чергу не відповідає тій дорожній обстановці, яка мала місце 18.10.2021, тобто розташування, траєкторія руху та місце зіткнення, видимість т/з є такими, що не з`ясовані.

На підставі викладеного захисник просив визнати недопустимими доказами: протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2022 зі свідком ОСОБА_12 ; протокол проведення слідчого експерименту від 22.10.2022 зі свідком ОСОБА_13 ; протокол проведення слідчого експерименту від 16.06.2023 зі свідком ОСОБА_13 ; протокол проведення слідчого експерименту від 20.05.2022 зі свідком ОСОБА_8 .

Посилаючись на концепцію «плодів отруйного дерева», захисник просив визнати недопустимими наступні докази: висновок експерта № 228 від 20.07.2022; висновок експерта № СЕ-19/106-21/10896 - IT від 25.11.2021; висновок експерта № СЕ-19/106-22/5480 - ІТ від 05.07.2022; висновок експерта № СЕ-19/106-22/13615 - ІТ від23.02.2023; висновок експерта № 1819/23-25 від 10.10.2023.

Згідно з ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 87 КПК України визначено, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Правила оцінки доказів, особливо вимога дотримуватися передбаченого законом порядку при отриманні доказів, мають за мету запобігання неправомірному втручанню держави та заохочення доброчесної поведінки правоохоронних органів (постанова ККС ВС від 29.09.2020 у справі № 601/1143/16).

У контексті такого елементу допустимості доказів як належний процесуальний порядок отримання доказів, метою встановлення та дотримання такого порядку є насамперед унеможливлення істотного порушення прав і свобод людини в ході збирання (отримання) доказів та забезпечення достовірності отриманих фактичних даних.

У зв`язку із цим, при наявності процесуальних порушень порядку отримання доказів визнавати їх недопустимими слід лише тоді, коли такі порушення: (1) прямо та істотно порушують права і свободи людини; чи (2) зумовлюють сумніви у достовірності отриманих фактичних даних, які неможливо усунути.

Із врахуванням зазначеного саме різні критерії визнання доказів недопустимими, які наведені вище, обумовлюють диференційований порядок вирішення питання щодо їх недопустимості: (1) під час будь-якого судового розгляду у разі встановлення очевидної недопустимості доказу (частина 4 статті 87, частина 2 статті 89 КПК) - у випадках, коли: 1) такі докази, отримані внаслідок істотного та очевидного порушення прав та свобод людини і 2) їх недопустимість обумовлена такими обставинами, які у будь-якому випадку не можуть бути усунуті в ході подальшого судового розгляду; (2) у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (частина 1 статті 89 КПК) - якщо при отриманні доказів допущено процесуальні порушення, які: 1) тягнуть інші порушення прав людини та потребують оцінки на підставі всієї сукупності доказів; 2) зумовлюють сумніви у достовірності здобутих відомостей та суд має вирішити питання щодо можливості усунення вказаного сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів. У разі, якщо б була можливість визнати доказ недопустимим лише на підставі формального порушення порядку його отримання без співставлення його з іншими доказами, не було б необхідності передбачати в КПК вирішення цього питання саме у нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення по суті (постанова ККС ВС від 19.02.2021 № 487/5684/19).

Таким чином, при вирішенні клопотання про допустимість вказаних доказів суду необхідно перевірити чи були допущені процесуальні порушення при отриманні таких доказів, на які вказує захисник, та, у разі встановлення порушень, з`ясувати: (1) чи призвело це до порушення інших (не фундаментальних конвенційних та/або конституційних) прав і свобод ОСОБА_8 чи інших осіб; (2) чи зумовлює це сумніви у достовірності здобутих відомостей; (3) чи можливе усунення встановленого сумніву на підставі сукупності інших зібраних допустимих доказів.

При цьому суд враховує, що критеріями дотримання законного порядку здобуття доказів є: належне процесуальне джерело (ч. 2 ст. 84 КПК містить вичерпний перелік процесуальних джерел доказів, який розширеному тлумаченню не підлягає); належний суб`єкт збирання доказів (докази можуть бути зібрані тільки тими суб`єктами, які згідно з нормами КПК мають на це право); належна процесуальна форма (встановлений КПК порядок здійснення кримінального провадження в цілому і проведення окремих процесуальних дій).

Оцінюючи доводи сторони захисту по вказаним вище критеріям, суд зауважує, що захисником не вказано, а судом не встановлено порушення процесуального порядку проведення слідчих експериментів як за участю свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , так і ОСОБА_8 , який на той час перебував у статусі свідка, оскільки слідчі дії були проведені належними суб`єктами, їх результати оформлені у належній процесуальній формі.

Дійсно, під час дослідження відеозапису слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 було встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 зауважив на якій стороні після ДТП лежав мопед, свідок ОСОБА_12 погодився з ОСОБА_6 . Така обставина, на переконання суду, не свідчить про те, що потерпілий ОСОБА_6 таким чином впливав на свідка з метою спотворити чи зміни його показання. Крім того, свідок ОСОБА_12 був допитаний безпосередньо під час судового розгляду, його показання у судовому засіданні узгоджуються з даними слідчого експерименту, відтак зміст протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 22.10.2022 не викликає сумніви у достовірності здобутих відомостей.

Фактичні дані, які були встановлені під час слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_13 в повному обсязі узгоджуються з показаннями вказаного свідка, наданими під судового розгляду, та іншими доказами в сукупності, відтак не викликають сумнівів у їх достовірності.

На доводи захисника про те, що слідчий експеримент із ОСОБА_8 був проведений тоді, коли він перебував у статусі свідка, а тому протокол з врахуванням п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України має бути визнаний недопустимим, суд зауважує наступне.

Так, п. 1 ч.3 ст. 87 КПК України передбачено, що недопустимими доказами є також докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Норма п. 1 ч.3 ст. 87 КПК України вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод (постанова ВС від 18.05.2021 у справі № 162/512/16-к).

Судом не встановлено, що на час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_8 у травні 2022 року існували дані, що його буде визнано підозрюваним.

Крім того, захисник фактично ототожнює показання та протокол проведення слідчого експерименту. Суд не погоджується з такою позицією, оскільки відомості, повідомлені свідком під час проведення процесуальної дій, є складовим компонентом змісту документа як окремого процесуального джерела доказів, зокрема, протоколу слідчого експерименту, де фіксуються його хід та результати. Отже, показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст.94 КПК.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, відомості, надані ОСОБА_8 і відображені у проведених під час досудового розслідування слідчих діях, не суперечать показанням останнього під час судового розгляду. Слідчий експеримент із ОСОБА_8 було проведено за його згодою та у присутності захисника.

Отже, з урахуванням наведеного, призначення експертиз із використанням наданих ОСОБА_8 в якості свідка даних, незмінність показань ОСОБА_8 протягом досудового розслідування і судового розгляду не можуть свідчити про істотні порушення прав людини і основоположних свобод та обмеження права обвинуваченого на захист.

Неспроможними є доводи захисника про те, що протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 20.05.2022 слід визнати недопустимим, оскільки такий експеримент було проведено фактично у темну пору доби (на відеозапису нічого не видно), що у свою чергу не відповідає тій дорожній обстановці, яка мала місце 18.10.2021, тобто розташування, траєкторія руху та місце зіткнення, видимість т/з є такими, що не з`ясовані.

Суд наголошує, що допустимість доказів - це їх придатність для використання у кримінальному процесі за ознакою форми, тоді, як придатність доказу для використання за ознакою змісту є належністю доказу.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що досліджені судом докази, в тому числі і ті, на які вказує у клопотанні захисник обвинуваченого є належними, допустимими, послідовними та такими, що узгоджуються між собою.

V. Аналіз доказів та мотиви ухвалення вироку.

Враховуючи те, що обвинувачений не визнає своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину, а захисник не лише ставить під сумнів якість доказів, а й вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не доведено наявність у діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, суд вважає за необхідне провести аналіз досліджених судом доказами в контексті елементів складу злочину, передбаченого ст. 291 КК України.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується в порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель (смерть) ОСОБА_10 .

Суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, є фізична осудна особа, яка досягла 16 років, та яка не є спеціальним суб`єктом, відповідальність якого передбачена іншими статтями розділу «Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту».

Суб`єктивна сторона характеризується необережністю.

Основним безпосереднім об`єктом злочину, передбаченого ст. 291 КК України, є безпека руху та експлуатація транспорту від неправомірних дій пасажирів та інших осіб.

Додатковим, однак обов`язковим, об`єктом даного складу є життя, здоров`я людини, власність.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст. 291 КК, включає три обов`язкові ознаки:

діяння - порушення діючих на транспорті правил - нормативно-правових актів, які регламентують дотримання учасниками руху вимог безпеки руху та експлуатації транспорту;

наслідки у вигляді загибелі людей або інші тяжкі наслідки;

причинний зв`язок між вказаними порушеннями і зазначеними у статті наслідками.

Суд, проаналізувавши показання обвинуваченого у взаємозв`язку з іншими доказами, вважає, що показання обвинуваченого є неправдивими, оскільки повністю суперечать фактичним обставинам, які встановлені із сукупності інших доказів.

Так, обвинувачений не заперечує, що 18 жовтня 2021 року у вечірній час (в темну пору доби) він їхав на власному велосипеді по вул. Соборна в смт Чоповичі Коростенського району від центру селища в напрямку місця свого проживання. Велосипед не мав ліхтаря та світлоповертачів на передній частині велосипеда.

Позиція обвинуваченого щодо перебування його в стані алкогольного сп`яніння є суперечливою, оскільки під час надання показань він повідомив, що перед подією вживав пиво, однак у судових дебатах зауважив, що дані про те, що він перебував у стані сп`яніння, є неправдиві, оскільки огляду на стан сп`яніння йому не проводили.

Натомість судом з письмових доказів достовірно встановлено, що 18.10.2021 о 20 годині 50 хвилин ОСОБА_8 був оглянутий лікарем КНП «Малинська міська лікарня» та у нього встановлено стан алкогольного сп`яніння (т. 1 а.с. 117).

Позиція обвинуваченого зводиться до того, що зіткнення між велосипедом під його керуванням та мопедом під керуванням потерпілого ОСОБА_10 не було, а подія ДТП відбулася внаслідок виїзду потерпілого ОСОБА_10 на зустрічну смугу руху відносно напрямку руху мопеда та наїзд на обвинуваченого і велосипед, які перебували у лежачому положенні.

Показання обвинуваченого в цій частині спростовуються письмовими доказами, зокрема, протоколом огляду місця події зі схемою та фототаблицями від 18.10.2021, в яких зафіксована слідова інформація на місці ДТП, а також висновками експертів.

Так, висновком експерта № СЕ-19/106-21/10896-ІТ від 25.11.2021 встановлено, що первинний контакт досліджуваних транспортних засобів відбувся між передньою частиною брудозахисного щитка переднього колеса, передньої фари та корпусу панелі приладів мопеда та передньою частиною лівої бокової поверхні (нижня труба рами, ліва частина корпусу рульової колонки та ліва частина рульової труби) велосипеда, що спростовує версію обвинуваченого про те, що зіткнення не було, а потерпілий ОСОБА_10 здійснив наїзд на обвинуваченого та велосипед, які перебували у статичному лежачому положенні.

Вказаний висновок також підтверджує неправдивість показань обвинуваченого про те, що саме потерпілий виїхав на зустрічну смугу руху відносно напрямку руху мопеда, адже, як встановлено експертним шляхом, місце зіткнення мопеда та велосипеда розташоване по вул. Соборній в смт Чоповичі Коростенського району в смузі руху мопеда, на деякій відстані перед слідами зчосів, утворених мопедом, початок яких зафіксований по ширині проїзної частини на відстані 2,85 м від правого краю проїзної частини відносно напрямку руху мопеда, в поздовжньому напрямку на відстані 11,3 м від електроопори №11/93 в напрямку руху мопеда.

Версія ОСОБА_8 щодо механізму спричинення йому тілесних ушкоджень від наїзду на нього мопедом потерпілим ОСОБА_10 спростовується висновком експерта № 228 від 20.07.2022, згідно з яким тілесні ушкодження на тілі ОСОБА_8 ймовірніше утворились від дій частин велосипеда, при його зіткненні внаслідок ДТП, а саме: ушкодження на нижніх кінцівках утворились від дії керма, рами велосипеда та дії зустрічного транспорту. Ушкодження у вигляді рани на голові та саден на правій кисті не могли утворитись внаслідок переїзду тіла та, ймовірніше, утворились від зіткнення або зіткнення з наступним падінням на покриття дороги. Слід вважати, що ОСОБА_8 під час заподіяння йому тілесних ушкоджень їхав на велосипеді, тобто знаходився у сидячому положенні.

На доводи обвинуваченого про те, що причиною виникнення ДТП стало порушення потерпілим ПДР, зокрема: керував мотоциклом, який не був зареєстрований, без посвідчення водія відповідної категорії та мотошолома, з демонтованою гальмівною системою, що знижувало ефективність гальмування та забороняло взагалі рух такого транспортного засобу, з порушенням швидкісного режиму у темну пору доби, суд зауважує наступне.

Згідно з усталеною судовою практикою обов`язковим є ретельне встановлення судом причинного зв`язку при порушенні чинних на транспорті правил. Причинний зв`язок складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК, характеризується тим, що суспільно небезпечне діяння, вчинюване суб`єктом цього злочину, є безпосередньою і достатньою причиною настання єдиних суспільно небезпечних наслідків. При цьому цей необхідний причинний зв`язок може умовно розглядатися як безпосередній, так і опосередкований.

Правильне розуміння об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, за умови встановлення порушення ПДР України ОСОБА_8 , можливе з урахуванням місця, часу та обстановки його вчинення, хоча такі ознаки є факультативними і на кваліфікацію даного діяння не впливають, а мають значення та впливають на розвиток його об`єктивної сторони як безпосередньо, так і опосередковано - через свідомість суб`єкта кримінального правопорушення, визначаючи форми його поведінки. Вплив обстановки на розвиток об`єктивної сторони полягає в тому, що вона є сукупністю умов, які створюють можливість вчинення цього кримінального правопорушення (постанова ВС від 01.02.2023 № 162/667/20).

Диспозиція статті 291 КК України сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно проаналізувати ті нормативно-правові акти, які унормовують правила безпеки на транспорті, насамперед ПДР України, для з`ясування, які саме порушення цих правил були допущені у момент ДТП.

Допущені порушення можуть бути умовно поділені на дві групи:

а) порушення, які самі собою (без порушення інших правил) не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки;

б) порушення, які самі собою (навіть без будь-яких інших додаткових факторів) містять реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків і тим самим виступають як головна, вирішальна умова, без якої наслідки не настали б і яка з неминучістю викликає (породжує) їх у конкретній ДТП, що мала місце.

При цьому належить враховувати, що злочин, передбачений статтею 291 КК України, є злочином із матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння (дію чи бездіяльність), є не будь-які з допущених особою порушень правил, а лише ті з них, які спричиняють (викликають, породжують) суспільно небезпечні наслідки, передбачені ст. 291 КК України, тобто тільки такі порушення, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Причинний зв`язок між діянням і наслідками має місце тоді, коли порушення правил безпеки руху транспорту, допущене винуватою особою, неминуче зумовлює шкідливі наслідки, передбачені у статті 291 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження суд зобов`язаний виявити, встановити і вказати в мотивувальній частині вироку порушення ПДР, які мали місце під час конкретної ДТП, але водночас він повинен чітко зазначати у вироку, які саме з цих порушень були причиною настання наслідків, тобто перебували у причинному зв`язку з ними, а які з цих порушень виконали лише функцію умов, що їм сприяли.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок, ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Так, відповідно до п. 6.7 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

Судом встановлено, що обвинувачений допустив порушення ПДР України, а саме:

п.2.3 б), який вимагав від ОСОБА_8 бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

п. 6.6 а), який забороняв обвинуваченому керувати велосипедом в темну пору доби і в умовах недостатньої видимості з вимкненим ліхтарем (фарою) чи без світлоповертачів;

п. 10.1, який зобов`язував обвинуваченого перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 11.14, який визначав ОСОБА_8 , що рух по проїзній частині на велосипеді дозволяється лише в один ряд по правій крайній смузі якомога правіше, за винятком випадків, коли виконується об`їзд.

В той же час, судом також встановлено, що потерпілий ОСОБА_10 також порушив вимоги ПДР України, зокрема:

п. 2.1 а), б), які зобов`язували ОСОБА_10 мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційний документ на транспортний засіб;

п. 2.3 г), який зобов`язував потерпілого під час руху на мопеді бути в застебнутому мотошоломі;

п. 31.4.1 а), який забороняв ОСОБА_10 експлуатацію транспортного засобу через відсутність (демонтаж) елементів приводу гальмового механізму переднього колеса.

Викладені в письмових доказах обставини та їх аналіз, наданий судом вище, вказують на те, що обидва учасники ДТП допустили порушення ПДР України.

Однак, порушення ПДР України, які допустив ОСОБА_10 є такими, які самі собою не здатні викликати суспільно небезпечні наслідки за встановлених судом обставин, а водій ОСОБА_10 , при заданій дорожній обстановці не мав технічної можливості уникнути наїзду на велосипедиста ОСОБА_8 шляхом застосування екстреного гальмування, як ножним, так і ножним та ручним гальмом (при умові його наявності), з моменту виникнення небезпеки для руху.

Натомість саме порушення п. 2.3б), п. 6.6а), п. 6.7, п. 10.1, п. 11.14 ПДР України велосипедистом ОСОБА_8 знаходяться у причинному зв`язку як з виникненням ДТП, так і з наслідками у вигляді загибелі потерпілого ОСОБА_10 .

Позицію обвинуваченого про те, що смерть потерпілого ОСОБА_10 настала через те, що він мав хронічне захворювання і під час надання невідкладної допомоги та лікування після ДТП ця обставина не була врахована, суд вважає неспроможною з огляду на те, що з висновку судово-медичної експертизи достовірно встановлено, що смерть потерпілого настала від відкритої черепно-мозкової травми, що супроводжувалась геморагічним забоєм головного мозку; дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень у живої людини, є небезпечними для життя, та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті та утворились внаслідок дії твердих тупих предметів, одночасно чи в швидкій послідовності.

На підставі викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_8 у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, що спричинило загибель потерпілого ОСОБА_10 , доведена, а його дії правильно кваліфіковані за ст. 291 КК України.

VІ. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_8 відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України, суд визнає наявність у обвинуваченого статусу особи з інвалідністю 2 групи.

Щодо обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, визначеної у обвинувальному акті, суд погоджується з доводами захисника та вважає за необхідне виключити її з обвинувачення, оскільки злочин, який інкримінований обвинуваченому є необережним, а доказів того, що ОСОБА_8 на момент ДТП був обізнаний про наявність у потерпілого ОСОБА_10 статусу особи з інвалідністю, стороною обвинувачення не доведено.

Судом достовірно встановлено, що на момент ДТП обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, однак, з урахуванням вимог ст. 337 КПК України та за відсутності у обвинувальному акті вказівки на зазначену обставину, як таку, що обтяжує покарання, суд не враховує її при призначенні покарання.

VIІ. Мотиви призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до нетяжкого необережного злочину, особу винуватого, його ставлення до скоєного, позицію потерпілих.

Судом також досліджені характеризуючі матеріали щодо обвинуваченого:

- копія паспорта (т.1 а.с. 224);

- копія пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 (т.1 а.с.226);

- копія посвідчення серії НОМЕР_4 , згідно з яким ОСОБА_8 має статус інваліда війни 2 групи (т.1 а.с.225);

- довідка ЛКК №198, відповідно до якої ОСОБА_8 за станом здоров`я потребує стороннього догляду (т.1 а.с.53);

- вимога про судимість, відповідно до якої ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (т.1 а.с.222-223);

- характеристика з місця проживання, відповідно до якої ОСОБА_8 проживає без реєстрації в АДРЕСА_1 , пенсіонер, має статус інваліда війни 2 групи; заяв та скарг відносно ОСОБА_8 до селищної ради не надходило (т.1 а.с.227)

- повідомлення №89 від 11.01.2024 про те, що ОСОБА_8 на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т.1 а.с. 228);

- досудова доповідь, згідно з якою Коростенський районний сектор №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Житомирській області, вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить небезпеки для суспільства. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за рахунок здійснення з боку органу пробації нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень (т.1 а.с.55-57).

Поведінка обвинуваченого під час судового розгляду та його позиція щодо вчиненого свідчать про те, що він не зробив критичної оцінки своїх дій та, відповідно, і належних для себе висновків, які б могли бути запорукою його виправлення.

Беручи до уваги те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, суд вважає, що покарання у виді штрафу, з огляду на особливо тяжкі наслідки вчиненого кримінального правопорушення та позицію обвинуваченого, не досягне мети покарання та не буде справедливим. Виправні роботи та обмеження волі, з огляду на особу обвинуваченого, не можуть бути застосовані судом. Натомість відсутність критичного ставлення обвинуваченого до вчинених дій та щонайменшого прояву жалю щодо наслідків події, свідчать про те, що для його виправлення, попередження нових кримінальних правопорушень, а також для недопущення формування у обвинуваченого почуття безкарності, йому слід призначити покарання в межах санкції ст. 291 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому підстав для застосування відносно ОСОБА_8 положень ст.ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, не зважаючи на його вік та стан здоров`я, що позаяк не свідчить про неможливість відбувати реальне покарання, оскільки, на думку суду, досягнення мети покарання, що визначена у ч. 2 ст. 65 КК України, може бути лише під час реального відбування покарання в умовах ізоляції від суспільства.

VIІІ. Інші процесуальні питання, які вирішує суд при ухваленні вироку.

Запобіжний захід під час судового розгляду обвинуваченому не обирався.

Відповідно до ст. 124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 10827,02 грн.

Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню, а питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

ІХ. Правова оцінка цивільного позову

06.03.2024 потерпілою ОСОБА_5 , а 31.05.2024 потерпілим ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження подано цивільні позови, предметом яких є стягнення з обвинуваченого ОСОБА_8 в рахунок відшкодування моральної шкоди по 1000000 грн кожному з потерпілих.

Підставою цивільних позовів є те, що протиправними діями ОСОБА_8 , які виразились у порушенні чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, спричинено загибель ОСОБА_10 , який є сином потерпілої ОСОБА_5 та рідним братом потерпілого ОСОБА_6 . Смерть ОСОБА_10 спричинила дуже сильні душевні страждання, які виражаються у вкрай негативних емоціях від спогадів пережитого та непоправної втрати.

Протиправними діями відповідача моральному здоров`ю позивачів спричинено значної шкоди, тому що тривалий період життя потерпілих пов`язаний з необхідністю докладати зусилля для законного покарання особи, винної в смерті сина/брата, намагання поновити порушені права; життя потерпілих було перенасичене негативними емоціями та психічними переживаннями.

Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на лікування, проведення правових заходів), обумовили необхідність залучення значних фізичних, душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання.

Враховуючи присутність психологічно травмуючого фактору (суспільно-небезпечних дій відповідача, які проявилися у вчиненні злочину, передбаченого ст.291 КК України, який було вчинено в стані алкогольного сп`яніння, що є обтяжуючою обставиною, наслідки яких спричинили смерть сина/брата позивачів), користуючись принципами розумності та справедливості розмір моральної шкоди потерпілі визначили у 1000000 (один мільйон) грн кожен. Визначену суму моральної шкоди позивачі вважають мінімальною компенсацією за перенесені ними страждання.

20.03.2024 та 05.06.2024 до суду надійшли відзиви на позови, в яких представник цивільного відповідача ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_21 , вказала, що обвинувачений ОСОБА_8 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення не визнає, вважає, що обставини, викладені в обвинувальному акті, не знаходять свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, є такими, що не відповідають фактичним обставинам події.

Відповідач вважає, що смерть ОСОБА_10 настала внаслідок обмеженої видимості у темну пору доби та через недотримання потерпілим Правил дорожнього руху України, а саме вимог п. 12.2 , 12.3 , п. . 31.4.1 а), де зазначено: (п. 12.2) у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; (п.12.3) у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди; (п.31.4) забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: (п.31.4.1 Гальмові системи) а) змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника; а також п.2.3 ПДР, відповідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний під час руху на мотоциклі і мопеді бути в застебнутому мотошоломі.

Відповідач вважає, що його вина відсутня, а за умов дотримання потерпілим зазначених вище приписів ПДР України тяжкі наслідки не настали б.

Відповідно до ч.3 ст.129 КК України у разі встановлення відсутності вини особи, за участі якої сталася ДТП, суд залишає позов без розгляду.

Разом з тим, у разі доведеності вини ОСОБА_8 , обвинувачений не погоджується з її вимогами, оскільки позивачами на обґрунтування обставин, вказаних у позові, не надано жодного доказу на підтвердження заподіяної моральної шкоди. До позовних заяв надано лише копію паспорта та витягу з реєстру територіальної громади про зареєстроване місце проживання позивачів, що самі по собі жодним чином не доводять обсягу, сили та глибини моральних страждань, погіршення стану здоров`я, тяжкості вимушених змін, ступеню зниження престижу, ділової репутації, докладення зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану, приниження гідності позивача та в чому вона полягає. Разом з тим, суми відшкодування, заявлені позивачами, повинні мати розумне обґрунтування.

Вважає, що заявлені позивачами до ОСОБА_8 вимоги про відшкодування моральної шкоди з огляду на обставини ДТП у розмірі 1000000,00 грн не відповідають вимогам розумності, виваженості та співмірності.

Крім того, у разі, коли суд дійде висновку про наявність підстав для задоволення позову, при вирішенні питання щодо визначення розміру відшкодування, представник просила застосувати положення ст.1193 ЦК України, зокрема, врахувати грубу необережність потерпілого, яка сприяла виникненню ДТП та призвела до тяжких наслідків, а також статус відповідача як учасника бойових дій, наявність інвалідності 2 групи, як ветерана війни, його похилий вік, непрацездатність, необхідність постійного стороннього догляду за ним, що підтверджується довідкою ЛКК № 198 Малинської міської лікарні, що суттєво знижує суспільну небезпечність особи та здатність до реального виконання судового рішення.

У судовому засіданні цивільні позивачі підтримали заявлені позовні вимоги.

На обґрунтування цивільного позову потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що загибель сина вплинула як на її психічний стан, так і на фізичне самопочуття. Через пережите погіршився стан здоров`я, змушена була лікуватись, а також звільнитись з роботи. Крім того, син був її опорою і помічником по домашньому господарству, а тепер їй дуже важко вправлятись із роботою по господарству.

Цивільний позивач - потерпілий ОСОБА_6 у судовому засіданні повідомив, що брат жив з мамою і у всьому їй допомагав. Після його загибелі життя потерпілого кардинально змінилось, оскільки втрата брата важко переживалася у їхній сім`ї. Через це стан здоров`я матері різко погіршився, вона втратила роботу. Потерпілий працював у м. Києві, а тепер змушений підлаштовуватись, щоб підтримувати матір, допомагати їй по господарству замість загиблого брата.

Обвинувачений, як цивільний відповідач, в повному обсязі вимоги цивільних позовів не визнав та зазначив, що до позовних заяв не додано доказів, якими б підтверджувались обставини, на яких ґрунтуються вимоги. Ціна позову є надзвичайно великою, а він не вважає, що вчинив відносно потерпілих щось кримінальне чи порушив будь яке їхнє право.

Вирішуючи позовні вимоги, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.15 та п.8 і 9 ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одним із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновителям), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

В силу ч.1 ст.1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Факт винного протиправного діяння ОСОБА_8 та спричинення такими діями негативних наслідків для ОСОБА_10 , тобто наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, встановлена судом на підставі досліджених доказів.

Як роз`яснено в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), та з урахуванням інших обставин справи. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Суд погоджується з доводами цивільних позивачів про те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, наслідком якого стала смерть сина та брата потерпілих, усвідомлення непоправності такої втрати, назавжди змінили якість життя потерпілих в негативну сторону, спричиняючи щоденні негативні переживання та емоції, призводячи до постійної емоційної напруги, зміни звичного способу життя.

Також суд враховує, що ОСОБА_8 не вчинив жодних конкретних і дієвих дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним шкоди позивачам, не вибачився перед позивачами за спричинені їм негативні наслідки. Більше того, поведінка ОСОБА_8 під час судового розгляду супроводжувалась демонстрацією відсутності щонайменшого прояву жалю щодо загибелі ОСОБА_10 та співчуття потерпілим, що, на переконання суду, поглиблювало у потерпілих моральні страждання.

При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер та тривалість заподіяних потерпілим моральних страждань, адже ніякі додаткові зусилля не відновлять їх душевний спокій, бо не зможуть повернути життєвий уклад потерпілих до стану, який існував до 18.10.2021.

Однак, суд враховує, що потерпілий також допустив порушення ПДР України, які хоч і не знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та її наслідками, однак могли сприяти тяжкості наслідків, які настали.

Виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості суд вважає, що відшкодування моральної шкоди, заподіяної цивільному позивачу - потерпілій ОСОБА_5 , як матері загиблого потерпілого ОСОБА_10 , у розмірі 400000 грн, та цивільному позивачу - потерпілому ОСОБА_6 у розмірі 80000 грн, буде відповідати зазначеним критеріям.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 291 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід обвинуваченому під час судового розгляду не обирався.

Строк відбування покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання - з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави 10827 (десять тисяч вісімсот двадцять сім) гривень 02 копійки процесуальних витрат на проведення судових експертиз.

Заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту, накладеного ухвалою слідчого судді від 22.10.2021, скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні: велосипед чорного кольору, номер рами НОМЕР_7, який переданий на зберігання ОСОБА_8 - залишити у його користуванні та розпорядженні; мопед марки «LEADER EX 50QT-B» без реєстраційного знаку, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_6 - залишити у його користуванні та розпорядженні; оптичні носії інформації з відеозаписами слідчих експериментів - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , 400000 (чотириста тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 до ОСОБА_8 про відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , 80000 (вісімдесят тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1