Провадження № 1-кс/344/8955/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши в залі суду м. Івано-Франківська клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , в межах кримінального провадження № 0002137 від 22.12.2025,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , в обґрунтування якого покликався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21.12.2025, близько 23 год 15 хв, ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 перебували поруч із нічним клубом «Ельдорадо», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківську, вул. Івасюка, 60. В той же час поруч із нічним клубом «Ельдорадо», перебували ОСОБА_9 , спільно із ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Надалі, між ОСОБА_5 із однієї сторони та ОСОБА_9 із іншої сторони виникла словесна суперечка, оскільки ОСОБА_9 заступився за невідому особу чоловічої статі, із якою у ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. У цей час у ОСОБА_5 виник протиправний умисел на вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_9 , використовуючи словесний конфлікт як незначний привід. Приводячи свій неправомірний умисел у виконання, ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відійти у сторону поспілкуватися та направився в сторону до магазину «Близенько», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 62. Разом з ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до магазину «Близенько» направилися: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ще приблизно 20 невстановлених на цей час осіб.

Зазначено, що перебуваючи поряд із зазначеним магазином ОСОБА_13 , перебуваючи у громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до встановлених в суспільстві норм і правил поведінки, демонструючи вседозволеність та зверхність, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи умисно, в присутності великої кількості осіб, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю наніс один цілеспрямований правою ногою в ділянку тулуба ОСОБА_9 та правою рукою в ділянку голови ОСОБА_10 . В цей час до вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 приєднався ОСОБА_8 , який діючи умисно, в групі осіб, проявляючи зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, діючи умисно та усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, з особливою зухвалістю, підбіг до ОСОБА_10 та наніс останньому цілеспрямований удар кулаком руки в ділянку голови останнього, в результаті чого останній впав на землю.

Вказується на те, що надалі ОСОБА_5 , продовжуючи свої хуліганській дії, грубо порушуючи громадський порядок, перебуваючи у громадському місці, демонструючи явну неповагу до потерпілого та оточуючих, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю наніс ще один цілеспрямований удар кулаком руки в ділянку голови ОСОБА_9 , в результаті спричинених тілесних ушкоджень останній також впав на землю.

В цей час до вчинення хуліганських дій ОСОБА_5 та ОСОБА_8 приєднався ОСОБА_7 , який діючи умисно, групою осіб, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, проявляючи явну неповагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, що супроводжувалося особливою зухвалістю, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, з хуліганських спонукань підбіг до ОСОБА_14 , почавши наносити удари кулаками рук та ногами по тілу останнього, в результаті чого останній впав на землю та йому були спричинені тілесні ушкодження.

Хуліганські дії ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 носили явно виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини.

Крім того, 21.12.2025, близько 23 год 15 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи поряд із магазином «Близенько», що знаходиться за адресою: м. Івано-Франківськ, вул. Івасюка, 62, під час вчинення хуліганських дій відносно ОСОБА_9 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний і протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, умисно наніс удар правою ногою в ділянку шиї зліва потерпілого ОСОБА_9 , який лежав на землі та не чинив жодного супротиву. В результаті нанесеного ОСОБА_5 удару, потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, від яких ОСОБА_9 помер у кареті швидкої медичної допомоги.

Причиною смерті ОСОБА_9 стали: рефлекторна зупинка серця, закрита тупа травма шиї з ушкодженням синокаротинного вузла.

Матеріалами клопотання зазначається, що 22 грудня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 121 КК України та того ж дня йому було повідомлено про підозру у вчиненні зазначених вище злочинів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини, просив клопотання задовольнити.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечував щодо клопотання, покликаючись на безпідставність наведених у ньому ризиків. Зазначив, що ОСОБА_5 з моменту події не переховувався від слідства, самостійно прибув у поліцію. ОСОБА_5 не заперечує, що був конфлікт, але у ньому брали участь більше 10 чоловік, а тому не можна однозначно стверджувати, що саме він умисно наніс тілесні ушкодження. Просить врахувати, що ОСОБА_5 є особою молодого віку, йому виповнилося 18 років, до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку як алко- чи наркозалежний не перебуває. Підозрюваний має постійне місце проживання, де проживає разом із батьками та сестрами, є студентом ВПУ.

Просить застосувати до підозрюваного більш мякий запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію, висловлену захисником.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Як слідує з матеріалів клопотання, у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець, зареєстрований та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не одружений, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , раніше не судимий.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться: в протоколі огляду місця події, протоколах допитів потерпілих, свідків, протоколами оглядів відеозаписів та іншими доказами в їх сукупності, які є в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , відноситься до категорії нетяжких, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до чотирьох років, а за злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, що відноситься до категорії тяжких.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Прокурором в судовому засіданні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, наведено наявність ризиків, наявність ризиків, передбачених у ч. 1 п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

можливість підозрюваного ОСОБА_5 переховуватись від органів досудового розслідування чи суду обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 , усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, може намагатись уникнути покарання;

можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни потерпілими та свідками показань або відмови від показань обґрунтовується тим, що йому відомі їхні анкетні.

При вирішенні клопотання, слідчим суддею окрім норм КПК України, враховується практика Європейського суду з прав людини, яка сформульована зокрема у рішенні "Лабіта проти Італії" від 06.04.2000 року та свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Такими обставинами у кримінальному провадженні є тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, а також те, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, і саме наведені вище обставини у їх сукупності, а також дані про особу підозрюваного підтверджують існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та дають можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою може забезпечити уникненню цих ризиків та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

У той же час обставини, які зазначені підозрюваним та його захисником, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні даного клопотання, оскільки такі не виключають обґрунтованості підозри та наявність встановлених у судовому засіданні ризиків.

У рішенні "Марченко проти України" Європейський суд з прав людини повторює, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернатиних) запобіжних заходів.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, слідчий суддя бере до уваги вищезазначену правову позицію Європейського суду з прав людини, і приходить до висновку, що жоден із інших-альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Разом із тим, відповідно до п. 1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, із застосуванням насильства.

Відповідно слідчий суддя приходить до переконання, що в засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому клопотання підлягає задоволенню без визначення розміру застави.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 197, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк шістдесят днів - до 19 лютого 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 здійснювати у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)».

Ухвала слідчого судді підлягає до негайного виконання після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали складено 24.12.2025 року.