Справа № 488/273/26
Провадження № 1-кс/488/30/26 р.
УХВАЛА

27.01.2026 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

23.01.2026 року до суду надійшло, скероване 20.01.2026 р. засобами поштового зв`язку, клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, яке вилучено в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди 19.01.2026 року в м. Миколаїв, пр. Богоявленський в районі супермаркету «Таврія В».

З матеріалів клопотання слідує, що 19.01.2026, о 21:10 год., в м.Миколаєві, по пр. Богоявленському, у районі супермаркету «Таврія В», відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення транспортних засобів) за участю двох транспортних засобів: автомобіля Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та автомобіля Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті ДТП ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 отримали тілесні ушкодження.

19.01.2026 року в ході проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди виявлено та вилучено автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності належить, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , та на момент ДТП фактично перебував у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , м.т. НОМЕР_4 .

Постановою слідчого СВ Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_9 від 20.01.2026 року зазначений транспортний засіб визнаний речовим доказом для подальшого зберігання в стані після ДТП, який є необхідним для подальших експертних досліджень задля встановлення всіх обставин вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.

З метою збереження речових доказів, а також фіксації відомостей, що можуть бути використані у кримінальному провадженні під час досудового розслідування та судового провадження як докази, прокурор просить накласти арешт на автомобіль.

Прокурор письмово просив клопотання задовольнити з мотивів, наведених у ньому та розгляд останнього провести за його відсутності.

Власник автомобіля, щодо якого прокурором подано клопотання, в судове засідання не з`явився. Розгляд клопотання відбувся за відсутності власника транспортного засобу ОСОБА_8 в зв`язку з відсутністю даних щодо засобів зв`язку та неможливістю повідомлення останнього про дату та час проведення судового засідання.

ОСОБА_5 телефонограмою просив про розгляд даного клопотання без його участі.

Розгляд даного клопотання 23 та 26 січня 2026 року відкладено через відсутність інтернетзв`язку, що, в тому числі, обмежило функціонування КП Д-3 та перешкодило здійснення фіксування справи технічними засобами, як то визначено вимогами ст.107 КПК України, та що додатково підтверджується актами Корабельного районного суду м.Миколаєва від 23.012026 та 26.01.2026 р.

27.01.2026 року подано заяви учасників даного клопотання про його розгляд за їх відсутності.

Вирішуючи заявлене клопотання, слідчий суддя виходить з такого.

Згідно п.7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.5, ч.7 ст.237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, які будуть слугувати при доказуванні вчинення вказаного кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що 19.01.2026 року був проведений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , та яким під час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Незастосування арешту на вилучений транспортний засіб, який є речовим доказом, на переконання прокурора, може привести до його зникнення, ремонту, відновлення, переобладнання, втрати або пошкодження, що може позбавити можливості використати його як доказ у кримінальному провадженні, перешкодити швидкому, повному та неупередженому розслідуванню, а також притягненню до відповідальності кожного, хто вчинив кримінальне правопорушення, в міру своєї вини.

Згідно вимог п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя знаходить слушними доводи прокурора щодо наявності обгрунтованих підстав для накладення арешту на вищевказаний транспортний засіб, який як джерело підвищеної небезпеки, став учасником ДТП з наявністю постраждалих осіб, та який відповідає критеріям речових доказів, за доводами прокурора є предметом подальших експертних досліджень, та задля збереження якого, а також його стану після ДТП в інтересах слідства, є достатні підстави накласти арешт на дане майно з відповідними обмеженнями.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, на автомобіль марки Mercedes-Benz Sprinter, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить ОСОБА_8 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 .

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1