Справа № 182/6948/25
Провадження № 1-кп/0182/1175/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2025 за № 0000321 по обвинуваченню

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхній Рогачик Верхньорогачинського району Херсонської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, на утриманні має неповнолітніх доньок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за встановлених досудовим розслідуванням обставин.

21.10.2025 року о 15:50 годин ОСОБА_2 знаходився на сходовому майданчику п`ятого поверху в будинку АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел направлений на проникнення до однієї з квартир на вказаному поверсі.

З метою реалізації свого умислу, ОСОБА_2 , близько 16:00 годин цього ж дня, перебуваючи у тому самому місці, в порушення статті 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла та іншого володіння особи, статті 12 Загальної декларації прав людини та статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, не маючи визначених законом підстав та відповідного дозволу володільців, а також осіб, які мають право проживати за вказаною адресою на законних підставах, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за допомогою сили рук натиснув на дверну ручку дверного замка, вхідні двері до квартири відкрились, тим самим скориставшись незачиненими дверима, умисно, незаконно проник до квартири АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_5 , тим самим вчинив незаконне проникнення до житла.

Дії ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до житла.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.10.2025 за № 0000321 по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

У направленому до суду обвинувальному акті прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_6 викладено клопотання, в якому зазначено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден на розгляд обвинувального акту за його відсутності, у зв`язку з чим, відповідно ч. 1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , складену у присутності його захисника - адвоката ОСОБА_7 , згідно з якою він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, згодний зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згодний на розгляд обвинувального акта судом у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі (а.п.12-13). Крім того, у своїй заяві обвинувачений ОСОБА_2 просив суд призначити йому покарання у вигляді мінімального штрафу. Свою вину визнає в повному обсязі (а.п. 13). У вказаній заяві захисником ОСОБА_7 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами та згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілою ОСОБА_5 також надано відповідну заяву, зі змісту якої вбачається, що вона згодна з встановленими досудовим розслідуванням обставинами кримінального проступку та з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні за її відсутності. Зазначила, що їй роз`яснені обмеження щодо права апеляційного оскарження вироку, передбачені ч. 2 ст. 302 КПК України (а.п.11).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України. Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, також не оспорюються потерпілою, про що свідчать додані до обвинувального акта письмові заяви учасників провадження.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: витягу з ЄРДР від 22.10.2025 за 0000321 (а.с.1-2); протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22.10.2025 року (а.с.9); протоколу огляду місця події від 22.10.2025 року, до якого додано фото таблицю (а.с.11-16); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.10.2025 року ( а.п. 26-28); протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 24.10.2025 року (а.п. 33-34); протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.10.2025 року ( а.п. 35-38).

Судом належним чином перевірено матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які, як зазначалося, не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_2 вищезазначеного кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує положення частини 1,2 статті 50 КК України зі змісту якої вбачається, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

Також суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 одружений, має на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , офіційно не працевлаштований, за останні п`ять років на обліку у лікаря психіатра не перебував (а.п.52). Згідно довідки-характеристики від 24.10.2025 року ОСОБА_2 у вживанні алкогольних та наркотичних речовин помічений не був, у спілкуванні з сусідами характеризується нейтрально, скарги не надходили. Раніше притягувався до адміністративної відповідальності (а.п.53)

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України).

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, суд враховує, що за змістом засади диспозитивності сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом (ч.1 ст.26 КПК).

У заяві щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, ОСОБА_2 просив суд призначити йому покарання у вигляді штрафу ( а.с. 13).

Санкцією ч. 1 ст.162 КК України за незаконне проникнення до житла, передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років.

Однак в даному випадку суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_2 покарання у виді штрафу, оскільки за встановлених судом обставин кримінального провадження останній не працює, дані про дохід у матеріалах справи відсутні. З цих підстав суд вважає, що в разі призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, воно становитиме для нього особистий надмірний тягар.

Крім того, суд вважає відсутні підстави для призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання у вигляді виправних робіт, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. В той же час, відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований. Тому, такий вид покарання до нього не може бути застосований.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі та звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст.ст. 75, 76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, та відповідно до п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_2 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази - відсутні.

Процесуальні витрати відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1