Справа №463/1630/25
Провадження №1-кп/463/313/25
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу

06 листопада 2025 р. Личаківський районний суд м.Львова

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання сторони обвинувачення про продовження обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0003292 від 23.11.2024, -

встановив:

в провадженні Личаківського районного суду м. Львова перебуває обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України.

Ухвалою суду від 20.02.2025 призначено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0003292 від 23.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 122 КК України до розгляду у підготовче судове засідання на 06 березня 2025 року о 15 год. 30 хв. в приміщенні Личаківського районного суду м. Львова.

Ухвалою суду від 14 березня 2025 року продовжено обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці до 13.05.2025 року включно, з утриманням її у Львівській установі виконання покарань № 19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України. Призначено обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченій строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні обвинуваченою інкримінованих їй кримінальних правопорушень, які, зокрема, передбачене ч.1 ст.121 КК України, належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання до 8 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях обвинуваченої і надалі наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу, а саме: є достатні підстави, що обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки за вчинений злочин, передбачений ч.1 ст.121 КК України, передбачена відповідальність у вигляді позбавлення волі до 8 років позбавлення волі, і це вже само по собі є підставою та мотивом для обвинуваченої переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки офіційно не працює, а отже не має постійного та стабільного доходу. Крім того, прокурор вважає, що обвинувачена залишаючись на свободі може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Є працездатною особою, ніде не працює, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Щодо відсутності підстав для застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, то прокурор покликався на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

Захисник у судовому засіданні проти продовження обвинуваченій строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просив застосувати щодо останньої запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачена підтримала пояснення захисника.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

На стадії досудового розслідування обвинуваченій обирався запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави. Строк такого запобіжного заходу закінчувався 22.03.2025, після чого продовжувався судом.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 199 КПК України, суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Продовжуючи обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що остання підозрюється у вчиненні, в тому числі кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 8 років позбавлення волі, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти життя та здоров`я особи, що є найвищою соціальною цінністю та охороняється на найвищому конституційному рівні державі (стаття 3 Конституції України). Крім того, суд вважає, що в діях обвинуваченої наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, така є працездатною особою, ніде не працює, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваній строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, тому суд приходить до переконання, що обрання запобіжного заходу не пов`язаного з утриманням під вартою, не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим строк запобіжного заходу слід продовжити на два місці.

З цих же підстав доводи сторони захисту про відсутність підстав для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд вважає спростованими.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України, -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на два місяці до 05.01.2026 року включно з утриманням її у Львівській установі виконання покарань № 19 Західного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції України.

Ухвала суду в частині продовження запобіжного заходу підлягає апеляційному оскарженню в порядку і строки, передбачені ст. 395 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1