Головуюча суддя у 1-й інстанції: ОСОБА_1 Справа № 991/2100/24
Доповідач: ОСОБА_2 Провадження №11-кп/991/146/25
АПЕЛЯЦІЙНА ПАЛАТА ВИЩОГО АНТИКОРУПЦІЙНОГО СУДУ
У Х В А Л А

21 жовтня 2025 рокумісто Київ

Суддя Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду ОСОБА_2 , перевіривши на прийнятність апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , подану на вирок Вищого антикорупційного суду від 19 серпня 2025 року у кримінальному провадженні №0000825,

В С Т А Н О В И В:

21.10.2025 до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , названа нею як «доповнення до апеляційної скарги», на вирок Вищого антикорупційного суду від 19.08.2025, у частині визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 369 Кримінального кодексу України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить прийняти письмові доповнення до апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 та долучити їх до матеріалів справи.

Разом із тим, правила стосовно подання доповнень і змін до апеляційної скарги, а також відмови від неї, наведені у ст. 403 Кримінального процесуального кодексу України /далі - КПК/. Згідно з ними особа, яка подала апеляційну скаргу, має право, зокрема, змінити та/або доповнити її до початку апеляційного розгляду (ч. 3 ст. 403 КПК). Визначальним під час практичної реалізації цих прав учасників кримінального провадження є те, кого ж саме вважати «особою, яка подала апеляційну скаргу».

За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 403 КПК той, хто зазначений в апеляційній скарзі як її автор-підписант (захисник, підозрюваний, обвинувачений чи прокурор), і є вищевказаною особою, про яку згадано в ч. ч. 1, 3 ст. 403 КПК, тобто яка може доповнити або змінити апеляційну скаргу чи відмовитися від неї.

У ч. ч. 1, 3 ст. 403 КПК законодавцем використана словесна конструкція «особа, яка подала апеляційну скаргу», яка містить слово «особа». Проте у КПК відсутнє визначення слова «особа», котре у різних варіантах (наприклад: особи, особі, осіб тощо) більше ніж тисячу разів згадується в цьому кодексі, в тому числі у ч. ч. 1, 3 ст. 403 КПК. Однак за визначенням, котре надає тлумачний словник української мови, слово «особа» означає «окрема людина, індивід, індивідуум». Це слово уживається замість імені якої-небудь людини, яке з певних причин не називається [ ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Тлумачний словник української мови на 42000 слів, упорядкований в 4-х томах: том 3, стор. 149. Київ: «Аконіт», 1999]. Тобто якщо виходити із загальновживаного розуміння, описаного в тлумачному словнику, коли у КПК вживається слово «особа», під ним, в першу чергу, розуміється не якийсь загальний суб`єкт, наділений певним процесуальним статусом, а конкретна фізична особа з притаманними їй прізвищем та ім`ям.

Правильність розуміння слова «особа», використаного у КПК, як такого, що позначає не якогось загального суб`єкта (учасника кримінального/судового провадження чи сторону кримінального провадження), а конкретну людину (стосується певного індивіда), підтверджується змістом визначення понять: (1) «підозрюваний» - особа: (а) якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру; (б) яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення; (в) щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК); (2) «обвинувачений (підсудний)» - особа, обвинувальний акт щодо якої переданий до суду в порядку, передбаченому ст. 291 цього Кодексу (ч. 2 ст. 42 КПК); (3) «потерпілий» - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди… (ч. 1 ст. 55 КПК); (4) «заявник» - фізична… особа, яка звернулася із заявою про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим (ч. 1 ст. 60 КПК); (5) «цивільний позивач» у кримінальному провадженні - фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов (ч. 1 ст. 61 КПК); (6) «цивільний відповідач» у кримінальному провадженні - фізична… особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану кримінально протиправними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 1 ст. 62 КПК).

На противагу слову «особа», вживання якого вказує на конкретного індивіда (наприклад, особу, якій повідомлено про підозру - ч. 1 ст. 42 КПК; особу, яка звернулася із заявою про кримінальне правопорушення - ч. 1 ст. 60 КПК; особі, яка подала апеляційну скаргу - ч. 5 ст. 399 КПК; особа, яка подала апеляційну скаргу - ч. 1 ст. 403 КПК тощо), для позначення суб`єктів кримінального провадження, наділених спільними та/або відмінними ознаками у силу свого процесуального статусу (вимог до їх кримінальної процесуальної діяльності, обсягу прав та обов`язків) у кримінальному процесуальному законі використовуються терміни «учасники кримінального провадження», «учасники судового провадження», «сторони кримінального провадження» (п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Тому, слово «особа» використане у КПК не для позначення в широкому розумінні сторони кримінального провадження (п. 19 ч. 1 ст. 3 КПК), учасника кримінального провадження (п. 25 ч. 1 ст. 3 КПК) чи учасника судового провадження (п. 26 ч. 1 ст. 3 КПК) як процесуального суб`єкта (прокурор, захисник тощо), а з метою вказівки на конкретного індивіда з певним ім`ям, не залежно від наявності у нього будь-якого процесуального статусу.

Правильність наведеного підходу до тлумачення норми підтверджує й те, що в ході апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення слідчого судді не став розглядати доповнень до апеляційної скарги представника, які подав потерпілий, Запорізький апеляційний суд, оскільки суддя-доповідач 12.11.2018 повернув відповідні доповнення з мотивів того, що право на подання доповнень до апеляційних скарг інших осіб нормами КПК взагалі не передбачено. У цій справі суддя-доповідач Запорізького апеляційного суду зазначив, що доповнення до апеляційної скарги представника були подані потерпілим, і навіть якщо їх вважати апеляційною скаргою, вона була подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а клопотання про поновлення цього строку не заявлено [Ухвала Запорізького апеляційного суду від 12.11.2018 у справі №310/419/18]. Це рішення 20.02.2019 як законне та обґрунтоване залишила без змін колегія суддів Верховного Суду, вказавши, що: (1) оскільки потерпілий не звертався з апеляційною скаргою до суду, то змінити або доповнити апеляційну скаргу представника, який діє в його інтересах, права не мав; (2) апеляційний суд правильно визнав подані потерпілим доповнення до апеляційної скарги як апеляційну скаргу, що подана після закінчення строку на апеляційне оскарження та без клопотання про поновлення строку, і відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК обґрунтовано повернув її апелянту [Ухвала Верховного Суду від 20.02.2019 у справі №310/419/18].

Водночас 20.07.2022 Вінницький апеляційний суд навпаки в ході апеляційного перегляду вироку розглянув по суті доповнення одного захисника, які він подав до апеляційної скарги іншого захисника одного і того ж обвинуваченого [Ухвала Вінницького апеляційного суду від 20.07.2022 у справі №127/6182/19]. Проте, зокрема, й через наведене порушення, Верховний Суд скасував рішення суду апеляційної інстанції та повернув справу на новий розгляд, вважаючи, що право змінити та/або доповнити апеляційну скаргу до початку апеляційного розгляду має особа, яка подала апеляційну скаргу, якою захисник, котрий її доповнив, не був [Ухвала Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №127/6182/19].

За результатами вирішення вищезгаданого питання Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024 у справі №304/1035/20 зробила висновок з питань застосування норм права, згідно з яким у розумінні ч. 3 ст. 403 КПК право змінити та/або доповнити апеляційну скаргу обвинуваченого, належить виключно суб`єкту її подання, тобто обвинуваченому.

Таким чином, змінити або доповнити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 має право лише цей захисник, а не будь-які інші захисники, залучені обвинуваченим. Захисниця ОСОБА_4 не є особою, яка подала апеляційну скаргу, якою в даній ситуації є лише захисник ОСОБА_5 . Тому подавати доповнення до його апеляційної скарги вона не вправі, через що суд не може їх приймати до уваги під час апеляційного розгляду.

Із огляду на наведене суддя-доповідач розцінює подані захисницею ОСОБА_4 доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 як нову апеляційну скаргу, автором якої є захисниця ОСОБА_4 .

За правилами, визначеними ст. ст. 392-396 КПК, і виходячи із передбачених ч. 3 ст. 399 КПК наслідків, суддя-доповідач має перевірити чи апеляційну скаргу подано в межах строку на апеляційне оскарження, а якщо її подано з пропуском такого строку, то чи порушує особа, яка її подала, питання про його поновлення. Тобто на цій стадії суддя-доповідач має вирішити питання щодо можливості відкриття апеляційного провадження, у т. ч. з`ясувати чи відсутні/наявні підстави для, зокрема, повернення апеляційної скарги.

Як встановлено суддею-доповідачем, перебіг строку на подачу апеляційної скарги для сторони захисту розпочався 20.08.2025 - з дати, яка є наступною за дату проголошення вироку, а закінчувався 18.09.2025 (останній день). Факт вступу в справу нової захисниці ( ОСОБА_4 ) не впливає на строки, в межах яких сторона захисту може подати апеляційну скаргу, а тому для нової захисниці крайньою датою, коли вона могла звернутися своєчасно з апеляційною скаргою на вирок від 19.08.2025, було також 18.09.2025.

Отже, апеляційну скаргу подано ОСОБА_4 21.10.2025 із пропуском строку на апеляційне оскарження. Питання про поновлення строку на апеляційне оскарження не порушувалось.

Наслідком несвоєчасного звернення з апеляційною скаргою є її повернення, якщо особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення строку на апеляційне оскарження або суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення (п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК).

За наведених обставин, оскільки, захисниця ОСОБА_4 пропустила тридцятиденний строк на апеляційне оскарження та не ініціювала питання щодо його поновлення, тому її апеляційна скарга, поіменована як «доповнення до апеляційної скарги», відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК підлягає поверненню. В той же час, таке повернення не заважає захисниці узгодити правову позицію із захисником ОСОБА_5 , який не обмежений в можливості доповнити свою апеляційну скаргу у визначеному КПК порядку, в тому числі доводами, які пропонує ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 2, 7, 9, 110, 115, ч. 2 ст. 369, ст. 395, п. 4 ч. 3 ст. 399, ч. 2 ст. 424 Кримінального процесуального кодексу України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_3 - адвокатки ОСОБА_4 , названу нею як «доповнення до апеляційної скарги», подану на вирок Вищого антикорупційного суду від 19 серпня 2025 року, повернути особі, яка її подала.

Копію матеріалів відповідної апеляційної скарги разом із цією ухвалою приєднати до матеріалів справи №991/2100/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_2