Справа № 703/4374/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сміла клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000117, внесеного до ЄРДР 24.02.2025 року відносно ОСОБА_7 по обвинуваченні його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України,

з`ясував:

Смілянським міськрайсудом Черкаської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.6 ч.2 ст. 115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про необхідність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 , оскільки такий витікає 15 січня 2026 року, а судовий розгляд кримінального провадження триває, докази досліджені не всі, продовжується допит свідків та потерпілих, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати.

ОСОБА_7 заперечував проти продовження запобіжного заходу у виді тримання його під вартою, нічим не аргументуючи таке заперечення. Його захисник - адвокат ОСОБА_8 - підтримав рішення підзахисного, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, врахувавши доводи прокурора, заслухавши позицію обвинуваченого та його захисника, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпеченя кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Змістом ст. 131-132 КПК України визначено, що запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані при обранні йому запобіжного заходу, а саме:

- ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КК України, обґрунтовується тим, що у разі визнання винуватим ОСОБА_7 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність

в майбутньому покарання за вчинене ним діяння може спонукати останнього, перебуваючи на волі, ухилитися (змінити місце проживання тощо) від суду з метою уникнення покарання;

- ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 , з метою уникнення від кримінальної відповідальності, у випадку доведення його вини судом, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, шляхом їх переконання та залякування, і схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього;

- ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки у нього відсутні соціальні зв`язки, тому є всі підстави вважати, що він може продовжити займатися, злочинною діяльністю та вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою ОСОБА_7 , не встановлено.

Тому, суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу, який забезпечить йому належну процесуальну поведінку, у зв`язку із чим, термін тримання під вартою ОСОБА_7 , слід продовжити ще на 60 днів, тобто до 6 березня 2026 року, включно.

Вирішуючи питання про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість призначеного покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів». («Баришевський проти України», «Волосюк проти України», «Пелісьє і Саса проти Франції»).

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване.

Відповідно до положень ст. ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практики ЄСПЛ, з урахуванням наявних ризиків, а отже й законних підстав в розрізі вимог Глави 18 КПК України, з метою запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є надмірним, що принижує його гідність в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Заслухавши думку прокурора, та інших учасників судового провадження, оцінивши, у відповідності з ст. 178 КПК України, наявні ризики, зазначені прокурором, суд вважає за можливе продовжити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, вчиненного із застосуванням насильства, яке спричинило загибель людини, згідно з положенням ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави у кримінальному провадженню не визначається.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177,199, 331, 314-316 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора задовольнити.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який застосований ухвалою слідчого судді Смілянського міськрайонного суду 26 лютого 2025 року і продовжений ухвалами того ж суду до 15 січня 2026 року, продовжити на 60 днів, тобто до 6 березня 2026 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», для відома та вручення обвинуваченому.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошений о 8 год 10 хв 7 січня 2026 року.

Головуючий: ОСОБА_9

Судді: ОСОБА_10

ОСОБА_11

: