Справа № 346/4369/24
Провадження № 1-кп/346/332/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засіданні ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000154 від 26 червня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Івано-Франківськ, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, солдата, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на посаді солдата 29 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , раніше судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, самовільно залишив місце служби на строк понад три доби, в умовах воєнного стану.

26 січня 2025 року солдат ОСОБА_4 призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Збройних Сил України.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року солдата ОСОБА_4 призначено на посаду солдата резерву 29 запасної роти та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно Указу Президента України №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Однак, 13.05.2024 року приблизно о 08 год солдат ОСОБА_4 діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та незаконно перебував поза її розтушуванням до 25 червня 2024 року знаходячись за місцем проживання в селі Підмихайля калуського району Івано-Франківської області, де проводив час на власний розсуд.

25 червня 2025 року солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до розташування військової частини НОМЕР_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

В судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину. Зазначив, що дійсно без дозволу командира військової частини та свого безпосереднього начальника 13 травня 2024 року покинув місце служби та знаходився у себе вдома в селі Пидмихайля до 27 червня 2024 року. У вчиненому щиросердно розкаюється. Вказав, що бажає повернутися на військову службу.

Захисник просить врахувати як помякшуючу покарання обставину щиросердне каяття та сприяння розкриттю злочину та застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком три роки.

Незважаючи на визнання вини обвинуваченим за ч.5 ст.407 КК України, його вина у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується письмовими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, а саме:

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 28 січня 2024 року № 28 солдата ОСОБА_4 , який прибув з ІНФОРМАЦІЯ_3 з 28 січня 2024 року зараховано до списків особового складу частини на всі види забезпечення (а.с. 147);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 14 травня 2024 року № 137 солдата ОСОБА_4 визнано таким, що 13 травня 2025 року самовільно залишив військову частину, з 13 травня 2024 року знято з усіх видів забезпечення (підстава: рапорт командира 29 запасної роти управління військової частини НОМЕР_1 ) (а.с. 148);

- доповіддю старшого оперативного чергового військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_6 від 14 травня 2024 року №10/2/1401 про факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_2 ) військовослужбовцем військової служби призваного по мобілізації солдата ОСОБА_4 , згідно якої попередньо встановлено, що 13 травня 2024 року під час перевірки наявності особового складу у військовій частині бло виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 .. Пошукові заходи позитивних результатів не дали, на телефонні дзвінки не відповідає, місце знаходження його невідоме, особиста зброя знаходиться в підрозділі (а.с. 149);

- актом службового розслідування, складеним командиром взводу 29 запасної роти управління військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом ОСОБА_7 від 15.05.2024 року, яким на підставі зібраних доказів, в тому числі пояснень військовослужбовців вказаної військової частини, підтверджено факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану солдатом ОСОБА_4 з 13 травня 2024 року (а.с. 137 145);

- наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 27 червня 2024 року № 183 солдата ОСОБА_4 , якого у зв`язку з самовільним залишенням ним 13 травня 2024 року місця служби та увільнено від займаної посади, який 27 червня 2024 року прибув до пункту постійної дислокації м. Коломия, призначеного наказом командира від 27 червня 2024 року № 83-РС на посаду солдата резерву 29 запасної роти управління в/ч НОМЕР_1 , з 27 червня 2024 року зараховано на всі види забезпечення (а.с. 182).

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України, самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, особу винного, зокрема те, що він раніше судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, його посередню службову характеристику.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Суд зазначає, що у цій справі щирим каяттям є відверта негативна оцінка обвинуваченим своєї кримінально караної поведінки, визнання тих обставин, які йому ставляться в провину, а отже, характеризує його поведінку після вчинення злочину з позицій психологічної переорієнтації, коли він справді засуджує свій вчинок та визнає його антисуспільний характер, добровільно повернувся до військової служби і надалі бажає виконувати свій військовий обов`язок.

Обставиною, що обтяжує покарання є рецидив злочину.

На підставі викладеного, з урахуванням особи обвинуваченого, суд доходить висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для призначення йому покарання не пов`язаного з позбавленням волі, а також для застосування до нього ст.75 КК України, а тому йому слід призначити покарання за ч.5 ст.407 ККУкраїни у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 5 ст. 407 КК України.

При цьому суд враховує, що відповідно до Закону України № 2839-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці», який набрав чинності 27.01.2023 року і був чинним на момент вчинення кримінального правопорушення (13.05.2024), посилено кримінальну відповідальність за вчинення військових кримінальних правопорушень та обмежено застосування ст.69 КК України у випадку засудження, зокрема, за кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці та внесено зміни до ч. 1 ст. 75 КК України, а саме перелік кримінальних правопорушень, за якими виключається можливість застосування положень ч.1 ст. 75 КК України, доповнено, зокрема, злочином, передбаченим ст. 407 КК України, вчиненим в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці.

Крім того, ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 03 квітня 2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід тримання під вартою, і тому цей час попереднього ув`язнення необхідно зарахувати в строк відбуття покарання з перерахуванням, відповідно до ч. 5 ст.72 КК України.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 368, 369, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 за цим вироком рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 02 квітня 2025 року.

Зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання попереднє ув`язнення з 02 квітня 2025 року до набрання вироком законної сили із розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили, залишити без змін.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, а обвинуваченим у той же строк з моменту його отримання.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Обвинуваченому роз`яснюється право подати клопотання про помилування, а також роз`яснюється учасникам кримінального провадження право ознайомитись із журналом судового засідання та подавати на нього зауваження.

Суддя: ОСОБА_1