Справа № 184/2615/24
Номер провадження 1-кп/184/95/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Покровського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000530 від 11.12.2024 року відносно обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Висунськ Березнеговатського району Миколаївської області, громадянина України, маючий середню освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

-05.07.2024 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської обл. за ч.1 ст.125 КК України, до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн.,

- 09.05.2025 року Покровським районним судом м. Кривий Ріг за ст. 126-1 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст..ст. 75,76 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

29.07.2025 року Дніпропетровським апеляційним судом вирок Покровського районного суду м. Кривий Ріг змінено, до ОСОБА_3 застосовано обмежувальні заходи, покладені обов`язки відповідно до п.5 ч.1 ст. ст. 91-1 КК України та направлено для проходження програми для кривдників на строк 3 (три ) місяці;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП постановами Покровського міського суду від 23.09.2024 у справі №184/1861/24, 30.09.2024 у справі №184/1969/24, 15.10.2024 у справі №184/2035/24, у справі №184/2097/24, 29.10.2024 у справі №184/2165/24, 12.11.2024 у справі №184/2211/24. 19.11.2024 у справі №184/2296/24, за фактами вчинення домашнього насильства стосовно своєї співмешканки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою він спільно проживає, належних висновків для себе не зробив і у порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», вчинив домашнє насильство, за яке не був притягнутий до відповідальності, за наступних обставин:

10.12.2024, близько 11 години 00 хвилин. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебував по АДРЕСА_2 , де він проживає разом зі співмешканкою ОСОБА_6 . ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будучі в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного насильства. ОСОБА_3 висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурними словами, які принижують честь та гідність потерпілої, залякував, погрожував фізичною розправою, а після цього наніс удар кулаком в обличчя, в область лівої щоки, а також штовхнув потерпілу, від чого вона вдарилась головою об стінку, чим не спричинив їй тілесних ушкоджень, проте завдав фізичного болю та спричинив психологічних страждань потерпілій.

Крім того, в цей день, приблизно об 11 годині 30 хвилин, ОСОБА_7 перебуваючи там же, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного насильства, висловлювався на адресу ОСОБА_5 нецензурними словами, які принижують честь та гідність потерпілої, залякував, погрожував фізичною розправою, а після цього взяв кухонний ніж і заподіяв ОСОБА_5 різану рану обличчя праворуч, які згідно висновку експерта №1085 від 18.12.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвело до фізичних та психологічних страждань потерпілої.

Згідно з висновком практичного психолога КП «НМЛ №4» НМР» від 20.12.2024, результати дослідження потерпілої ОСОБА_5 свідчать про домашнє насильство (психологічної та фізичної форми) з боку ОСОБА_3 по відношенню до ОСОБА_5 , що виявляє зміни в її емоційному стані, індивідуально-особистих проявах, які перешкоджають соціальному функціонуванню особистості та призводять до фізичних та психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив систематичне фізичне та психологічне насильство над потерпілою, що призвело до її фізичних та психологічних страждань і погіршило якісь життя потерпілої і завдало шкоди фізичному та психічному здоров`ю потерпілої..

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він дійсно протягом 2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнього насильства. Поряд з тим, 10.12.2024 року знову вчинив відносно неї домашнє насильство перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, а саме висловлювався на неї нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою вдарив кулаком по обличчю. А також за допомогою ножа порізав їй обличчя. У скоєному розкаявся та просить суворо не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаної з проникненням у житло, доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ст.126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до не тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку потерпілої, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.126-1 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Підстав для застосування до обвинуваченого ст.. 69,75 КК України суд не вбачає.

Речові докази відсутні.

Матеріальної шкоди кримінальним правопорушенням не завдано.

Судові експертизи під час досудового розслідування не призначалися.

До обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не обрано.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним за ст.126-1 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок Покровського районного суду м. Кривий Ріг від 09.05.2025 року змінений 29.07.2025 року ухвалою Дніпропетровського апеляційного суду виконувати самостійно.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1