Справа № 646/9954/25
№ провадження 1-кп/646/1633/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2025 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002039 від 08.09.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Куп`янськ Харківської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, тимчасово не працюючого, військовозобов`язаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

07.09.2025 близько 15:00, більш точний час в ході судового засідання не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 , пересуваючись пішки з м. Куп`янськ Харківської області в сторону с. Старовірівка Куп`янського району Харківської області, а саме через населений пункт Соболівка Куп`янського району Харківської області, за межами населеного пункту на узбіччі польової дороги знайшов штатно з`єднані корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2. Після цього, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що знайдений ним предмет відносяться до категорії бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій, не маючи передбаченого законом дозволу на носіння та зберігання бойових припасів, порушивши вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 576 від 12.10.1992, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне поводження з боєприпасами, діючи умисно та протиправно, забрав собі штатно з`єднані корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2, тим самим придбав їх, в подальшому носив та зберігав боєприпас при собі в речах, без передбаченого законом дозволу.

Злочинна діяльність ОСОБА_3 була припинена працівниками правоохоронних органів, які 07.09.2025 в період часу з 16:56 год. до 17:12 год. під час проведення огляду місця події на відкритій ділянці місцевості поблизу будинку 31 розташованого по вул. Північній, с. Грушівка, Куп`янського району Харківської області, виявили та вилучили у ОСОБА_3 один корпус ручної осколкової гранати Ф-1, один уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2, котрі у своїй сукупності (штатному з`єднанні) утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії боєприпасів, згідно висновку вибухотехнічної експертизи №КСЕ-19/121-25/23207 від 19.09.2025.

Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України, незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, вказаних в обвинувальному акті визнав повністю про те, що 07.09.2025 близько 15:00, йшов пішки з м. Куп`янськ Харківської області в сторону с. Старовірівка Куп`янського району Харківської області, а саме через населений пункт Соболівка Куп`янського району Харківської області, за межами населеного пункту на узбіччі польової дороги знайшов штатно з`єднані корпус ручної осколкової гранати Ф-1 та уніфікований запал до ручних гранат модернізований УЗРГМ-2. Знаючи, що знайдений ним предмет відноситься до категорії бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу на його носіння та зберігання, забрав та подальшому носив при собі в речах, який 07.09.2025 в період часу з 16:56 до 17:12 під час проведення огляду місця події поблизу будинку 31 по вул. Північній, с. Грушівка, Куп`янського району Харківської області, був виявлений та вилучений у нього працівниками правоохоронних органів. Щиро розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати, запевнив суд, що не буде в подальшому скоювати кримінальні правопорушення.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 винним себе визнав повністю і не оспорює викладені в обвинувальному акті обставини скоєного кримінального правопорушення, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів по кримінальному провадженню, немає сумніву в добровільності та істинності його позиції, суд, за згодою учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих з обставин по справі, які ніким не оспорюються, обмежившись показаннями обвинуваченого і дослідженням матеріалів кримінального провадження в частині даних, що характеризують його як особу та процесуальних витрат. Роз`яснивши учасникам судового розгляду застосування та наслідки ч. 3 ст. 349 КПК України.

Крім визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, його показання відповідають фактичним обставинам та пред`явленому йому обвинуваченню, ці фактичні обставини учасниками кримінального провадження не оспорюються.

Суд вважає доведеною винність обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України, незаконне придбання, носіння, зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу , за яке він підлягає покаранню.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що впливають на його покарання.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України вчинене діяння відноситься до тяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання в силу ст.66 КК України, судом встановлено визнання вини, щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, в силу ст. 67 КК України, встановлено вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

Дослідженням даних про особу встановлено наступне, ОСОБА_3 із середньою спеціальною освітою, зі слів перебуває у цивільному шлюбі, тимчасово не працює. Згідно з довідкою- характеристикою станом на 26.09.2025 системи ІПНП не зазначено притягнення до адміністративної чи кримінальної відповідальності, на обліках в Куп`янському РВП ГУНП України в Харківській області не перебуває, за час проживання зарекомендував посередньо, інформації про вживання спиртними та наркотичними речовинами не надходило, з особами ,які ведуть антигромадський спосіб життя дружні стосунки не підтримує, конфліктних ситуацій в сім`ї не було, скарг на поведінку зі сторони сусідів не надходило. За відомостями КНП «Шевченківська ЦРЛ» на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. За відомостями ІНФОРМАЦІЯ_2 23.11.1995 року ОСОБА_3 був переданий на військовий облік військовозобов`язаних з числа призовників по гр. І ст. 77В Наказу МО України № 2 від 1994 року, на строкову військову службу та військову службу ІНФОРМАЦІЯ_3 не призивався, раніше не судимий.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , необхідного і достатнього для його виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, суд, з`ясувавши думку прокурора, керуючись вимогами ст. 65 КК України, поряд з наведеними вище даними, з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпеки вчиненого діяння, яке є тяжким злочином, відношення особи до скоєного кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжує покарання. За наявності цих обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України. На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, і дотримуючись вимог п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване, а тому враховуючи обставини конкретної кримінальної справи та дані про особу обвинуваченого, який тимчасово не працює, вперше притягається до кримінальної відповідальності, за місцем мешкання характеризується посередньо, на обліках в Куп`янському РВП ГУНП України в Харківській області не перебуває, до адміністративної відповідальності не притягувався,обставини, що пом`якшують його покарання, а саме визнання вини, щире розкаяння у вчиненому, ненастання тяжких наслідків, суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , застосувавши до нього положення ст.75 КК України, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п. п. 1. 2 ч. 1ст. 76 КК України.

Крім того, ч. 3 ст. 76 КК України, передбачено право суду покласти додаткові обов`язки на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст.76 КК України, на осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст.76 КК України, нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання.

Так, з урахуванням викладених норм права, суд вважає необхідним додатково покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язок не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, що передбачено п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Крім того, такий висновок відповідає правовій позиції викладеній у Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» щодо призначення покарання особам, які вперше вчинили злочин.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст.124 КПК України стягує на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/121-25/23207 від 19.09.2025 у розмірі 3565,60 грн.

Відповідно ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.09.2025 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України .

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Строк відбуття покарання рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 349, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири ) роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком в 1 (один) рік.

У відповідності до п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не застосовувати.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання цим вироком законної сили.

Арешт тимчасово вилученого майна, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Основ`янського районного суду міста Харкова від 11.09.2025 - скасувати.

Речовий доказ: запал типу УЗРГМ-2 з маркуванням нанесеним чорною фарбою 120 далі у вигляді тиснення 81 УЗРГМ-2 УЗЧП 386-165-81, який поміщено до спец пакету PSP1264196; корпус гранати Ф-1 без зовнішніх слідів втручання до корпусу гранати з маркуванням чорною фарбою у вигляді 386 76-80Т , який поміщено до спец пакету PSP1274197, які знаходяться на зберіганні в камері речових доказів за адресою Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області, за адресою: Харківська область, Куп`янський район, сел. Шевченкове, вул. Центральна, 31- звернути на користь держави та передати на потреби Збройних Сил України.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід Держави витрати, пов`язані з залученням експерта Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за проведення судової вибухово-технічної експертизи №КСЕ-19/121-25/23207 від 19.09.2025 у розмірі 3565,60 грн.

Прокурору та обвинуваченому копію вироку вручити негайно після його проголошення, учасникам судового провадження, які не були присутні під час проголошення вироку суду - направити його копію.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Основ`янський районний міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, ОСОБА_3 - у той же строк з моменту вручення йому копії. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1