КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8205/2025 Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

та секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України у кримінальному провадженні №0002851 від 07.10.2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року задоволено клопотання слідчого відділу Голосіївського УП ГУНП у м. Києві лейтенанта поліції ОСОБА_8 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання.

Обґрунтовує доводи апеляційної скарги тим, що відсутні достатні підстави вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена з порушеннями, оскільки не було здійснено виклик ОСОБА_7 та його захисника.

Апелянт наголошує на тому, що ОСОБА_7 не отримував повідомлення про підозру у визначений КПК України спосіб, а сама підозра є необґрунтованою, оскільки відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ) та його захисників - адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_12 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві за процесуального керівництва Голосіївської окружної прокуратури міста Києва здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002851, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.10.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1ст. 382 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 29.08.2025 (справа №760/19161/25, 2-з/760/249/25), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено час для спілкування з дітьми ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом телефонного та відеоконференцзв`язку кожного понеділка, середи та п`ятниці з 19:00 год. по 20:00 год., у присутності матері - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення малолітньої ОСОБА_15 .

З метою реалізації свого злочинного умислу, 06.10.2025 приблизно о 18:00 год., ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де неподалік проживає ОСОБА_16 з дітьми. Приблизно о 18 год. 10 хв., на дитячий майданчик за вищевказаною адресою вийшла ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка являється прабабусею малолітньої ОСОБА_15 , разом з останньою. В момент коли малолітня ОСОБА_15 перебувала на гойдалці, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне викрадення малолітньої ОСОБА_15 , усвідомлюючи протиправність та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки, використовуючи той факт, що малолітня ОСОБА_15 не могла усвідомлювати значення скоєних стосовно неї протиправних дій в силу її малолітнього віку, підійшов до неї, взяв її на руки з гойдалки та побіг до автомобіля марки «HYUNDAI VERACRUZ», р.н. НОМЕР_1 , який був припаркований поблизу дитячого майданчика.

В подальшому, ОСОБА_7 сів разом з малолітньою ОСОБА_15 в салон вказаного автомобіля та покинув місце вчинення злочину.

Крім того, встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 06.10.2025 у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел спрямований на умисне невиконання ухвали суду, що набрала законної сили.

Так, відповідно до ухвали Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_13 від 29.08.2025 (справа №760/19161/25, 2-з/760/249/25), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначено час для спілкування з дітьми - ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом телефонного та відеоконференцзв`язку кожного понеділка, середи та п`ятниці з 19:00 до 20:00 години у присутності матері дітей - ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

06.10.2025 приблизно о 18:00 год. ОСОБА_7 , достовірно знаючи про чинність та обов`язковість до виконання вищевказаної ухвали суду, прибув за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає його колишня дружина ОСОБА_16 з дітьми. Приблизно о 18:10 год. на дитячий майданчик за цією адресою вийшла прабабуся малолітньої ОСОБА_15 - ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із дитиною.

Перебуваючи на місці події, діючи умисно, всупереч встановленому у судовому порядку спілкування з дітьми, ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно небезпечний характер, підійшов до малолітньої ОСОБА_15 , яка перебувала на гойдалці, взяв її на руки, поніс до автомобіля марки «HYUNDAI VERACRUZ», р.н. НОМЕР_1 , сів разом із нею до салону транспортного засобу та поїхав у невідомому напрямку, тим самим умисно не виконав ухвалу суду про визначення порядку спілкування з дітьми.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженець м. Черкаси, громадянин України, українець, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимий.

08.10.2025 ОСОБА_7 оголошено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України.

Про обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 та причетність підозрюваного до вчиненого, свідчать матеріали кримінального провадження, а саме: протокол допиту законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_16 від 07.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_17 від 07.10.2025, протокол допиту свідка ОСОБА_18 від 08.10.2025, протокол огляду документів (відеозаписів) від 07.10.2025, інші матеріали кримінального провадження.

У зв`язку із не встановленням місця перебування ОСОБА_7 , що позбавило сторону обвинувачення можливості вручити йому письмове повідомлення про підозру від 08.10.2025 у день його складення, зазначене повідомлення відповідно до вимог ч. 1 ст. 278 та ст.ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

В ході досудового розслідування встановлено перетин державного кордону ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого останній перетнув державний кордон України через ПП Могилів-Подільський 07.10.2025 автомобілем марки «Mersedes», р.н. НОМЕР_2 , разом з ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в напрямку Республіки Молдова та станом на теперішній час не повернувся.

У зв`язку з тим, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_7 на території України встановити не представилось можливим, 08.10.2025 слідчим винесено постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_7 в державний та в міжнародний розшук.

09.10.2025 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва обрано ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя виходив з того, що слідчим доведено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України. При цьому, було з`ясовано обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини шостої статті 193 КПК України, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного за наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, та за наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства", зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив обставини того, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України, та жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що на даному етапі досудового розслідування у справі наявна достатня кількість даних, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, врахувавши наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, їх тяжкість та суворість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватості, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність слідчим наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, що підтверджується доданими до клопотання доказами.

Той факт, що ОСОБА_7 перебуває у міжнародному розшуку вже сам по собі доводить існування у даному кримінальному провадженні ризику переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Оцінюючи можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Таким чином, слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим, щодо підозрюваного ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного та конкретними ознаками інкримінованого йому кримінального правопорушення, є обґрунтованим та підстав для відмови у задоволенні клопотання колегія суддів не вбачає.

Крім цього, як вбачається із матеріалів судового провадження та не заперечується самим підозрюваним та стороною захисту, ОСОБА_7 перетнув кордон України та на даний час перебуває за межами України, у зв`язку з чим 08.10.2025 підозрюваного у встановленому законом порядку оголошено у державний та міжнародний розшук.

Також, всупереч доводам апеляційної скарги, з матеріалів провадження вбачається, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у відповідності до вимог ст. 278, 111, 135 КПК України, та у зв`язку із не встановленням місця перебування останнього, було вручено у спосіб, передбачений Главою 11 КПК України, а саме вручено під розписку його батьку - ОСОБА_19 , який від отримання та підпису відмовився в присутності понятих (а.с. 58 т. 1).

Згідно ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог ч. 1 ст. 278 КПК України, вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено частиною другою статті 135 КПК України, згідно якої у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України під час здійснення повідомлення про підозру ОСОБА_19 , що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

За наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що органом досудового розслідування та слідчим суддею в повній мірі дотримано вимог ч. 6 ст. 193 КПК України.

Твердження захисника про необґрунтованість підозри ОСОБА_19 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 382 КК України, на думку колегії суддів є передчасними, оскільки у відповідності до змісту ст. 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, у тому числі наявності або відсутності умислу в діях особи, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність зібраних доказів та матеріалів судового провадження на даному етапі кримінального провадження до моменту розгляду справи в суді є достатньою для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_19 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Щодо доводів сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які б обґрунтовували необхідність застосування саме такого запобіжного заходу, колегія суддів звертає увагу, що обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваної особи в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України не є остаточним застосуванням стосовно особи запобіжного заходу, натомість, за своєю правовою природою не призводить до негайного взяття особи під варту, а виступає підставою для затримання й доставки цієї особи до місця кримінального провадження.

Відповідно до положень вищевказаної ч. 6 ст. 193 КПК України, у разі обрання стосовно підозрюваної особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності, після затримання такої особи та не пізніш як через 48 годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю такої особи розглядає питання про застосування стосовно неї обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують, позаяк істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 жовтня 2025 року - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ________________ ОСОБА_20

Судді:

ОСОБА_21 ____________