Дата документу 29.09.2025 Справа № 335/4432/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/4432/25 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/516/25 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 29 вересня 2025 року у м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

ОСОБА_6 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що у діях уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури відсутня бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, оскільки вказана заява направлена за підслідністю до ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, до повноважень якого входить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених зазначеними у заяві суб`єктами.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, прийняти нове, законне рішення. Зобов`язати уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури внести відомості, викладені в його заяві до ЄРДР.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною.

Вказує, що скарга розглядалась не уповноваженою особою, у відсутність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури, та ненаданої причини невнесення повідомлення до ЄРДР у відповідності до вимог норм закону ст.214 і ч.3 ст.306 КПК України. У відповідності до норм ст.77-80 КПК України, ним було заявлено про недовіру слідчому судді, яка намагалася без його згоди, наявності, присутності, і відповіді причини невнесення його повідомлення до ЄРДР працівниками прокуратури розглянути його скаргу, що є неприпустимо.

ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд вказаного провадження без його участі, наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Прокурор у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання. Надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив здійснювати розгляд вказаного провадження без його участі, та відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Клопотань про відкладення розгляду провадження учасники процесу не надсилали.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний перегляд ухвали слідчого судді за відсутністю апелянта і прокурора, належним чином повідомлених про день, час та місце проведення апеляційного розгляду, так як відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України, ці обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження у суді не здійснюється.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про можливість здійснення апеляційного розгляду без участі сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши доповідь судді; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді цим вимогам закону відповідає.

Як убачається з матеріалів провадження, 09 травня 2025 року ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У зазначеній скарзі останній просив зобов`язати уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування, за клопотаннями потерпілих.

У задоволенні вказаної скарги слідчим суддею відмовлено з наведених вище підстав.

Переглядаючи ухвалу слідчого судді, колегія суддів звертає увагу на таке.

Згідно з матеріалами провадження та з оскаржуваною ухвалою слідчого судді, 07 травня 2025 року, ОСОБА_6 звернувся до керівника Запорізької обласної прокуратури із повідомлення про кримінальні правопорушення, передбаченого ст.ст.371, 255, 146, 149 КК України, вчинене на його думку співробітниками відділення поліції №1 Заводського району м. ІНФОРМАЦІЯ_1 . У заяві зазначив, що 06 травня 2025 року його сина ОСОБА_7 , 1975 року народження, безпідставно в порушення норм закону, порядку і процедури, затримано і примусово було доставлено до ТЦК та СП Заводського району, розташованому за певною адресою, де наразі він і перебуває. Порушуючи права людини визначені ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, його сину не надано безкоштовну правову допомогу і не надана можливість сповістити близьких родичів, оскільки у нього був відібраний мобільний телефон. Станом на час подання скарги заявник не отримав жодної відповіді на подане повідомлення, у зв`язку із чим він звернувся до суду із вказаною скаргою.

Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що листом начальника управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури ОСОБА_8 від 08 травня 2025 року за №31/1-290вих-25 повідомлення ОСОБА_6 від 07 травня 2025 року щодо можливих неправомірних, на думку останнього, дій працівників відділення поліції №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області та ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також з інших питань направлено до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, для забезпечення організації розгляду цього повідомлення і за наявністю підстав, передбачених ст.214 КПК України, вирішення питання про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. А також, цим листом було направлено повідомлення ОСОБА_6 до Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, для відома.

Отже, встановлено, що повідомлення ОСОБА_6 від 07 травня 2025 року про вчинення можливих кримінальних правопорушень, начальником управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань обласної прокуратури було направлено за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Мелітополі, для розгляду та прийняття рішення в межах компетенції, з дотриманням вимог про підслідність.

Враховуючи викладене, а також положення ст.ст.216, 218 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність бездіяльності з боку уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури у розумінні положень ст.214 КПК України, що також узгоджується з Наказом Генерального прокурора України №298 від 30 червня 2020 року.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні поданої скарги, з наведенням відповідних мотивів в оскаржуваній ухвалі.

Перевіривши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що вказані доводи правильності висновків слідчого судді не спростовують з підстав, наведених вище.

Щодо доводів апелянта про те, що скарга розглядалася не уповноваженою особою, у відсутність уповноваженої особи Запорізької обласної прокуратури, та ненаданої причини невнесення повідомлення до ЄРДР у відповідності до вимог норм закону ст.214 і ч.3 ст.306 КПК України, колегія суддів, звертає увагу на таке.

Розгляд слідчим суддею скарги ОСОБА_6 за відсутністю прокурора, належним чином повідомленого про розгляд справи, узгоджується з вимогами ч.3 ст.306 КПК України, де зокрема зазначено, що відсутність прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Твердження ОСОБА_6 про те, що скарга розглядалася не уповноваженою особою, є безпідставним.

Згідно з матеріалами провадження, склад суду у цьому провадженні визначений відповідно до вимог ст.35 КПК України, що підтверджується протоколом автоматизованого визначення слідчого судді.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_6 21 травня 2025 року у судовому засіданні в суді першої інстанції було заявлено відвід слідчому судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 . Підставою для відводу була незгода ОСОБА_6 з рішенням слідчого судді провести розгляд справи за його скаргою за відсутністю прокурора, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Окрім того, 29 травня 2025 року ОСОБА_6 звернувся із заявою про відвід вищевказаного слідчого судді від участі у розгляді його скарги. Відвід був вмотивований тим, що у заявника є підстави вважати, що у слідчого судді відсутня ліцензія на надання юридичних послуг після вступу в силу Указу Президента України від 29 грудня 2017 року №449 «Про ліквідацію та утворення місцевих загальних судів». Згідно з відомостями, наданими заявнику Вищою радою правосуддя, жодна особа на посуду судді до Третього окружного суду міста Запоріжжя не переведена та не призначена, що викликало у нього сумніви в неупередженості слідчого судді.

Ухвалами Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 26 травня 2025 року і 30 травня 2025 року, у задоволенні зазначених відводів було відмовлено.

Таким чином заявлені ОСОБА_6 відводи слідчому судді вирішені в установленому законом порядку.

Упередженості з боку слідчого судді при розгляді скарги не убачається.

Будь-яких порушень вимог чинного кримінального процесуального законодавства при розгляді скарги ОСОБА_6 з боку слідчого судді колегією суддів не встановлено.

Таким чином, подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вознесенівського районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2025 року, якою залишено без задоволення скаргу ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4