Номер провадження 11-сс/816/451/25 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2025 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2025 року, клопотання старшого слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , задоволене частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора або суду для проведення слідчих чи процесуальних дій; не відлучатися із м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в України.

Строк дії ухвали до 30 жовтня 2025 року включно.

Не погодившись зі вказаною ухвалою слідчого судді, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 у поданій апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2025 року.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 02 місяці, з альтернативною внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, прокурор посилається на те, що ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичних засобів, яке є умисним, корисливим кримінальним правопорушення. Окрім цього, під час проведення обшуку, в квартирі за місцем проживання останнього, вилучено аналогічні згортки з наркотичними засобами, що підтверджує сталість злочинної діяльність та не бажання припиняти незаконні дії.

Також прокурор просить звернути увагу на те, що під час затримання в порядку ст. 208 КПК України, підозрюваний вчинив дії щодо приховування слідів кримінального правопорушення, зокрема скориставшись нічним періодом доби, викинув зі своєї сумки наркотичний засіб та заламав екран власного мобільного телефону на якому містилися переписка з координатами місць знаходження закладок.

Слідчим суддею не надано належної правової оцінки вказаним обставинами та застосовано до підозрюваного необґрунтовано м`який вид запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, де останній здійснював зберігання наркотичних засобів.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_6 , котрий вимоги поданої апеляційної скарги підтримав в повному обсязі, думку підозрюваного ОСОБА_7 із захисником ОСОБА_8 , які щодо задоволення апеляційної скарги заперечували, просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Так, відповідно до ст.ст.177,178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

При цьому, слідчому судді слід мати на увазі, що обмеження розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи, є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (Рішення Європейського суду з прав людини «Харченко проти України», «Белевитський проти Росії»).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні Сумського РУП ГУНП в Сумській області перебуває кримінальне провадження № 0002270 від 03 вересня 2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

04 вересня 2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні ним вказаного кримінального правопорушення, за фактом незаконного придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено «канабіс», масою 1,863 г.

У рамках вказаного кримінального провадження до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся старший слідчий Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 із клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб та покласти на підозрюваного ОСОБА_7 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Своє клопотання слідчий обґрунтовував наявністю ризиків, передбачених п. 1, п. 4, п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та тим, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Розглядаючи вказане клопотання слідчого, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_7 з врахуванням доданих до клопотання доказів, обґрунтовано підозрюється у вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, на спростування доводів апеляційної скарги прокурора, слідчий суддя вважав доведеним наявність лише ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 побоюючись відповідальності за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, усвідомлюючи невідворотність призначення покарання, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Саме з врахуванням вищезазначеного, а також даних про підозрюваного, який є особою молодого віку, має сталі соціальні зв`язки, постійне місце проживання разом з батьками, працевлаштований не офіційно, та не доведення прокурором недостатність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до останнього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, з чим погоджується і колегія суддів та вважає, що такий запобіжний захід, з врахуванням покладених обов`язків, забезпечить дотримання ним процесуальних обов`язків під час досудового слідства та у суді.

При цьому, доводи апеляційної скарги правильність таких висновків жодним чином не спростовують, і ні під час розгляду клопотання, ні під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження виключно такий запобіжний захід у виді тримання під вартою, який є найсуворішим, є необхідним.

Таким чином, колегією суддів не встановлено обставин, за яких би підлягало до задоволення клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вирішуючи питання про достатність чи недостатність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів також враховує те, що на час розгляду апеляційної скарги прокурора, перебуваючи під домашнім арештом, підозрюваний умови його не порушував, що додатково дає підстави для висновку, що обраний ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту зміг забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

Вказане підтверджується долученим стороною захисту довідкою заступника начальника Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_10 , відповідно якого за результатами здійснених перевірок порушень, покладених на підозрюваного обов`язків виявлено не було.

Виявлені в ході попередньої перевірки працівниками поліції у мобільному телефону підозрюваного ОСОБА_7 фотознімків з координатами місцевості знаходження закладок та вилучені під час обшуку в квартирі за місцем мешкання підозрюваного згортків наркотичних засобів, не може беззаперечно свідчити про наявність заявленого слідчим ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження вчинення злочину.

Той факт, що підозрюваний під час затримання в порядку ст. 208 КПК України вчиняв дії спрямовані на приховування слідів вчиненого кримінального правопорушення, не спростовуються висновок слідчого судді про здатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту забезпечити попередження встановленого ризику та запобігти здійсненню негативного впливу на хід, результати кримінального провадження.

Отже, на думку колегії суддів, з урахуванням вагомості наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 , та відсутності в клопотанні належного обґрунтування стороною обвинувачення обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який є найбільш суворим видом запобіжного заходу, визначений в ст. 176 КПК України, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що саме такий вид запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а покладені на нього згідно ч.5 ст.194 КПК обов`язки будуть достатнім стримуючим фактором для запобігання встановленим ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту і належним чином мотивував своє рішення. Саме застосований щодо останнього вказаний запобіжний захід, на переконання колегії суддів, здатен запобігти тим ризикам, які існують у кримінальному провадженні.

Таким чином, доводи прокурора, які викладені в апеляційній скарзі стосовно незаконності оскаржуваної ухвали, слід визнати непереконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань про застосування запобіжних заходів, в тому числі і цілодобового домашнього арешту.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею постановлено законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404,405,407,422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 вересня 2025 року, якою відносно підозрюваного ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4