КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/9011/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мар`ївка, Свердровського району, Луганської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано у кримінальному провадженні № 0000053, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 58 днів, тобто до 31.12.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначити у межах 400 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн. Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;не відлучатися з міста Одеса та Одеської області без дозволу слідчого, прокурору або суду;утримуватися від спілкування із іншими підозрюваними та свідками у вказаному кримінальному провадженні зокрема з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали визначено до 31.12.2025 року.

Взято підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під варту в залі суду.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснено заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, передбачені ч. 8-11 ст. 182 КПК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати в частині розміру визначеної застави в розмірі 400 (чотирьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Зобов?язати ТУ ДСАУ у м. Києві повернути заставодавцю ОСОБА_13 надмірно внесені на спеціальний депозитний рахунок №UA1012089 кошти в якості застави відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року №757/54258/25-к.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є незаконною, у зв`язку з тим, що визначення розміру застави не є співмірним з обставинами та тяжкістю вчиненого злочину та є надто непомірною для особи, яка до затримання звільнилася з попереднього місця роботи та існує лише на пенсію по інвалідності.

Апелянт зазначає, що прокурором при розгляді клопотання не надано достатніх даних для обґрунтування підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, кваліфікованого за ч. 5 ст. 191 КК України, а обсяг і зміст долучених доказів не встановлюють об`єктивного зв`язку підозрюваного з інкримінованими діями.

Згідно з апеляційною скаргою, з матеріалів, у тому числі з висновку аналітичного дослідження, вбачається, що ОСОБА_7 не здійснював ведення фінансово-господарської діяльності у період виконання договору №41/2023 від 30.11.2023, а відповідальними особами були директор та головний бухгалтер ДМБ ОМР, а також керівник і головний бухгалтер постачальника. Процедури закупівель здійснювалися уповноваженою особою, яка несла персональну відповідальність, тоді як ОСОБА_7 мав лише право першого підпису.

Апелянт також посилається на те, що відповідальність за податкову звітність та реєстрацію податкових накладних покладається на платника податків, а ДМБ ОМР є неприбутковою організацією. Крім того, ОСОБА_7 до укладення договору звертався до органів ДПС за роз`ясненням щодо оподаткування відповідних товарів ПДВ.

Згідно з доводами апеляційної скарги, досудове розслідування триває з 04.05.2022, щодо ОСОБА_7 раніше застосовувався запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів, який забезпечував належну процесуальну поведінку. Після вручення повідомлення про підозру 31.10.2025 ОСОБА_7 прибув до суду, що на думку сторони захисту, свідчить про відсутність ризику переховування.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, сім`ю та дітей, є інвалідом ІІ групи, не працевлаштований, а його єдиним доходом є пенсія по інвалідності. Визначений розмір застави, на думку сторони захисту, є неспівмірним майновому стану підозрюваного та фактично становить тягар для нього і його родини.

Крім того, апелянт звертає увагу, що визначений розмір застави складає значну частину від заявленого розміру шкоди, при цьому слідчим суддею не встановлювалася «виключність» випадку та не визначався розмір шкоди, заподіяної саме ОСОБА_7 , за наявності кількох підозрюваних у провадженні.

Згідно з доводами апеляційної скарги, метою застави є забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а не відшкодування шкоди, у зв`язку з цим визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (242 240 грн) є достатнім і співмірним.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, вивчивши матеріали судового провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000053 від 14.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 4, 5 ст. 191 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження, 31.10.2025 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Мар`ївка, Свердровського району, Луганської області, українцю, громадянину України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

03.11.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковник поліції ОСОБА_9 , за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 4,5 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0000053 від 14.03.2024.

В обґрунтування вимог даного клопотання слідчий зазначив, що за результатами проведення досудового розслідування встановлено, що не пізніше жовтня 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, у ОСОБА_10 який обіймав посаду директора Департаменту безпеки Одеської міьської ради (далі - ДМБ ОМР), ОСОБА_7 , який обіймав посаду першого заступника директора ДМБ ОМР, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , який обіймав посаду директора ТОВ «ДІВЕЛ ПРОМ» виник злочинний умисел спрямований на вчинення заволодіння бюджетних коштів в особливо великих розмірах шляхом проведення публічних закупівель товарів з метою забезпечення потреб підрозділів територіальної оборони Збройних Сил України та добровольчих формувань територіальної громади міста Одеси.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними доказами зібраними в рамках кримінального провадження, серед яких: договором № 41/2023 від 30.11.2023 з додатками; вантажно-митною декларацією № 497177 від 01.10.2023; протоколами проведення відкритих торгів з особливостями; листом від 10.11.2023 № 4900 щодо придбання та передачі на безоплатній основі матеріально-технічних засобів на потреби військових частин регіонального управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Збройних сил України; висновком судової економічної експертизи від 30.06.2025 № 2912-34-25; протоколом огляду від 13.12.2024;інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

На даний час є необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, а також особу підозрюваного, слідчий та прокурор вважали, що більш м`які, передбачені ст. 176 КПК України, запобіжні заходи, не забезпечать виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків та не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України. Відтак, вказані обставини виправдовують застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

04.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано у кримінальному провадженні № 0000053, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 58 днів, тобто до 31.12.2025 року.

Одночасно визначено альтернативний запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України. Розмір застави визначено у межах 400 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн. У разі внесення застави покладено на підозрюваного обов`язки, які визначено даною ухвалою.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 177 КПК Україниметою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням вищезазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Так, з ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисників, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав для застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про причетність підозрюваного до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, а також дані про особу ОСОБА_7 в їх сукупності.

Слідчий суддя в ухвалі зазначив, що підозра у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою та підтверджується вагомими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, чи невинуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений, тобто наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_7 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

На переконання колегії суддів апеляційного суду, сукупність всіх фактичних обставин та даних, зазначених в ухвалі слідчого судді, дає достатні підстави вважати обґрунтованою підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, що є підставою для застосування до підозрюваного відповідних заходів забезпечення кримінального провадження, а саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою здійснення подальшого розслідування кримінального правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

За таких умов, слідчий суддя, як вважає колегія суддів, дослідивши, матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів лише щодо пред`явленої підозри - з точки зору достатності та взаємозв`язку, прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане кримінальне правопорушення.

Колегією суддів також встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, які дають підстави для застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, оскільки лише перебування ОСОБА_7 під вартою зможе забезпечити запобігання можливості ухилення від органів розслідування та суду.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи характер вчинених злочинів, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної поведінки підозрюваного та може потягнути за собою настання негативних наслідків.

З урахуванням зазначеного, вимоги апеляційної скарги захисника в цій частині не заслуговують на увагу.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки специфіка вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного та суворість можливого покарання за інкримінований злочин не дають підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Застосувавши до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд на законних підставах визначив йому заставу у розмірі 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн., та поклав на нього, в разі внесення застави, обов`язки, які визначені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Згідно п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод звільнення може бути обумовлено наданням гарантій явки в суд, й судова практика Європейського суду з прав людини встановлює, що не відповідає п. 3 ст. 5 Конвенції встановлення розміру застави, виключно в залежності від інкримінованої шкоди. Гарантія має мету не відшкодування шкоди, а забезпечення присутності обвинуваченого в залі судового засідання. Тому її розмір повинен відповідати перспективі втрати застави чи обернення на неї стягнення у разі не явки обвинуваченого до суду, й повинен утримувати обвинуваченого в межах належної процесуальної поведінки.

Слідчий суддя, виходячи з вище викладеного, дійшов правильного висновку про необхідність визначення підозрюваному альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 400 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн., оскільки саме така застава, на думку колегії суддів, достатня у разі її внесення, забезпечити виконання підозрюваним, покладених на нього законом обов`язків, й повинна утримувати підозрюваного в межах належної процесуальної поведінки.

Отже, під час розгляду клопотання органу досудового розслідування, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що обставини визначені п. п. 1-3, ч. 1 ст. 194 КПК України, які свідчать про наявність встановлених стороною обвинувачення ризиків у даному кримінальному провадженні, достовірність підозри, недостатність застосування менш суворого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам є обґрунтованими, оскільки вони належним чином вмотивовані та доведені прокурором, при цьому підтверджуються матеріалами справи.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК Українирозмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК Українирозмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа. Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Отже, беручи до уваги обставини кримінального провадження та правову кваліфікацію, за фактом вчинення якого здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, а також беручи до уваги майновий та сімейний стан підозрюваного, також вік підозрюваного, слідчий суддя дійшов вірного висновку,за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі в розмірі 400 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн.,оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заставав зазначеному розмірі, на думку колегії суддів, є справедливою, здатною забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного та підстав вважати її завідомо непомірною для ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника, за змістом апеляційної скарги, про наявність підстав для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки слідчий суддя прийняв вказане рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді заставиу розмірі 400 прожиткових мінімуми для працездатних осіб, що становить 1 211 200 грн., при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення. Отже, твердження в апеляційній скарзі про невмотивованість висновків суду щодо необхідності визначення застави саме в такому розмірі є безпідставними, оскільки суперечать наявним у матеріалах провадження доказам, які містять фактичні дані на підтвердження наведених слідчим суддею в ухвалі обставин.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції, з урахуванням вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування та застосування підозрюваній іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не виявлено.

Таким чином, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 197, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2025 року, - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4