У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 184/2265/25

Номер провадження 1-кс/184/683/25

23 жовтня 2025 року

Слідчий суддя Покровського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в режимі відео конференції матеріали клопотання ст. слідчого СВ ВП№2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000319 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Якутії, громадянина України, який має середньо-спеціальну освіту, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення перебував у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 , підозрюваний ОСОБА_4 , слідчий ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_7 , -

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Покровського міського суду Дніпропетровської області перебуває клопотання слідчого відділення поліції №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000319 від 27 липня 2023 року за ч.4 ст.408 КК України, відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, під час воєнного стану перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 12, 14, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази), 02.07.2023 року вибув з пункту тимчасового розташування НОМЕР_2 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ). Проте, не прибув до пункту тимчасового розташування 3 мотопіхотної роти мотопіхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), а направився у невідомому напрямку, де з того часу проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину за наявності реальної можливості до цього, та був незаконно відсутній на службі, поки його злочинна діяльність не була припинена працівниками правоохоронних органів.

22.10.2025 органом досудового розслідування ОСОБА_4 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Зокрема, обґрунтовуючи необхідність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , прокурор та слідчий посилаються на те, що ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, військовослужбовця, який будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України і він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання та настання для нього передбачених законом обмежень його прав та свобод. Крім того, будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 , незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та, не одержавши відповідних дозволів (наказів) начальників (командирів), які за законодавством уповноважені надавати такі дозволи (накази). Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може вчинити дії, пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду, а саме виїхати за межу міста Покров Дніпропетровської області. Тому є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від слідства та суду, а також уникнення покарання за даний злочин він може виїхати з місця свого проживання.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі та під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст. 177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та на даний час не зникли, а саме:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_4 на даний час підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років. Усвідомлюючи суворість можливого покарання, у разі доведення його вини, підозрюваний може намагатися переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначеного покарання. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 не одружений, офіційно не працевлаштований, на утриманні неповнолітніх, а також інших осіб не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки, та, як наслідок, відсутність факторів, які б могли його стримувати від переховування від органу досудового розслідування, прокурора, суду, або від втечі.

З метою запобігання спробам ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування/суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Лише запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства, допоможе уникнути зазначених вище ризиків.

Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктом 1, ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Таким чином, підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, посилаючись на викладенні в ньому обставини.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник заперечували проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просили застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя встановив наступне.

Ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на свободу та особисту недоторканість.

З контексту ст. 177 КПК України випливає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя здійснив оцінку обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачених ст. 178 КПК України, і приходить до наступних висновків.

Обставинами, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового слідства матеріалами у їх сукупності, а саме:

- матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом дезертирства, тобто самовільного залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану ОСОБА_4 ;

- протоколами допитів свідків;

- повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 22.10.2025р.

Отже, з огляду на висновок Європейського суду з прав людини, який міститься у п. 175 рішення від 21.04.2011 року по справі «Нечипорук і Йонкало проти України», в органу досудового розслідування є факти та інформація про те, що ОСОБА_4 міг вчинити вказане кримінальне правопорушення, тобто підозра є обґрунтованою.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя керується правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», у якій зазначено, що суворість покарання що може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Слідчий суддя вважає доведеним у судовому засіданні існування ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, а саме ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, котрий відноситься кримінальним Законом до тяжких злочинів, тому він в повній мірі усвідомлює невідворотність покарання у виді позбавлення волі, крім того він ніде не працює, не навчається. Крім того, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 , самовільно залишив військову частину. Тому, є достатні підстави вважати, що з метою ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, а також уникнення покарання за тяжкий злочин він може вчинити дії, пов`язані з переховуванням від органу досудового розслідування або суду, а саме виїхати за межі міста Покров Дніпропетровської області, будь-яких соціальних чинників, які б стримували його у місті Покров Дніпропетровської області не має.

Вказані обставини свідчать на існування обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Вивченням особистості обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що останній постійних засобів для існування не має, не працює, ніяких дій спрямованих на працевлаштування не вживав та не вживає, будучи військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 самовільно залишив військову частину, раніше не судимий.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі. Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи до уваги серйозність висунутого щодо підозрюваного обвинувачення, наявність вищевказаних ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку щодо доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 з метою забезпечення реалізації положень ст.177 КПК України.

При цьому слідчий суддя приходить до висновку про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`яких аніж тримання під вартою запобіжних заходів, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечать виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

Відповідно ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Вказаний запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, виходячи з положень КПК України, ст.ст. 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та враховуючи матеріали справи, які свідчать про наявність зазначених ризиків, а також те, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, суд приходить до висновку, що відносно ОСОБА_4 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою з 22 жовтня 2025 року по 20 грудня 2025 року включно.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст. слідчого СВ ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000319 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2023 року відносно ОСОБА_4 ? задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а саме з 22 жовтня 2025 року по 20 грудня 2025 року включно.

В задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Виконання даної ухвали покласти на ВП №2 Нікопольського РУП ГУНП у Дніпропетровській області та ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1