Номер провадження: 11-кп/819/368/25 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000643, за апеляційною скаргою з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Львове, Бериславського району Херсонської області, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, працюючої головним спеціалістом відділу бухгалтерської служби, фінансування та звітності УДМС у Херсонській області, незаміжньої, утриманців не має, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та їй призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 10 років та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Строк відбування покарання ОСОБА_9 у виді позбавлення волі рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_9 у строк відбування покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 28.05.2024 до дня набрання вироком законної сили з розрахунку: одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг, рахувати з моменту відбуття ОСОБА_9 основного покарання у виді позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_9 - залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_9 користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової почеркознавчої експертизи № СЕ-19-24/43273-ПЧ від 03.07.2024 року в розмірі 11359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять гривен) гривень 20 копійок.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 05.06.2024 року, на майно, яке на праві приватної власності належить ОСОБА_9 , а саме: - об`єкт житлової нерухомості - житловий будинок (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06) загальною площею 80,1 кв.м, житловою площею 37,5 кв.м; - земельну ділянку з кадастровим номером :02:005:0012 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06) площею 4,6 га, яка розташована в Херсонській області, Бериславський район, с/рада Львівська; - земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:0045 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 06) площею 0,16 га, яка розташована у яка розташована у Херсонській області, Бериславський район, с. Львове, вул. Радянська, 34; - земельну ділянку з кадастровим номером :02:025:0107 площею 3,16 га, яка розташована в Херсонській області, Бериславський район, Львівська сільська рада, - залишено без змін до приведення вироку до виконання в частині конфіскації майна.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Встановлені судом обставини.

Судом першої інстанції визнано доведеним вчинення ОСОБА_9 інкримінованого кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України за таких обставин.

Громадянка України ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що держава-агресор РФ окупувала, серед іншого, частину Херсонської області та сформувала окупаційну адміністрацію для управління вказаними територіями, діючи добровільно, умисно, тобто усвідомлюючи свої протиправні дії та їх протиправні наслідки, бажаючи їх настання, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену загальну мету, спрямовану на підтримку дій держави-агресора проти України, з мотивів незгоди з політикою чинної влади в Україні, підтримуючи ідеї проросійської спрямованості, у тому числі щодо подальшого розвитку України, виходячи з геополітичних інтересів РФ, які передбачають перебування України у сфері її впливу, з метою завдання шкоди суверенітету, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, у точно не встановлений час, однак не пізніше 12.09.2022 року, перебуваючи на тимчасово окупованій території м. Херсон, надала усну згоду на пропозицію представників окупаційної адміністрації щодо зайняття посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, в окупаційній адміністрації держави-агресора, а саме посади Головного бухгалтера так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», яке утворене окупаційною адміністрацією.

Після чого, 12.09.2022 року ОСОБА_9 , перебуваючи у місті Херсон, по вул. Полтавській, 67-Г, в адміністративному приміщенні так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», діючи умисно та добровільно, підписала з директором вказаного підприємства ОСОБА_10 трудовий договір № 12-09/01, згідно якого була призначена на посаду Головного бухгалтера так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», яке утворене окупаційною адміністрацією.

В подальшому, ОСОБА_9 , діючи умисно, добровільно, обіймаючи посаду Головного бухгалтера у незаконно утвореному окупаційною владою суб`єкті господарювання, який згідно установчих документів повністю був підконтрольний і підзвітний його засновникам - так званій «військово-цивільній адміністрації Херсонської області» і так званому «Міністерству паливно-енергетичного комплексу Херсонської області», отримала згідно штатного розпису у підпорядкування - штатну одиницю (бухгалтера), стосовно якої здійснювала функції контролю, організації роботи і її планування.

Надалі ОСОБА_9 , перебуваючи на зазначеній посаді, здійснювала організацію ведення бухгалтерського та податкового обліку господарської діяльності, видавала заробітну плату працівникам зазначеного незаконно утвореного суб`єкта господарювання в російських рублях, а також підписувала фінансові, зокрема платіжні і розрахункові документи.

Також встановлено, що ОСОБА_9 , діючи умисно, добровільно, у період з 20.09.2022 року по 19.10.2022 року, перебуваючи на посаді головного бухгалтера так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», тобто усвідомлюючи свої протиправні дії та розуміючи їх протиправні наслідки та бажаючи їх настання, діючи на виконання наказу директора так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія» ОСОБА_10 від 20.09.2022 № 01-05/04 «Про проведення інвентаризації основних фондів і оборотних активів майнових комплексів», входила до складу відповідної комісії та прийняла участь у проведенні інвентаризації основних фондів та оборотних активів Херсонського нафтопереробного заводу та Херсонського нафтоперевалювального комплексу.

Крім цього, ОСОБА_9 , діючи умисно, добровільно, у період з 12.10.2022 року по 19.10.2022 року, контролювала хід діяльності інвентаризаційної комісії, утвореної наказом «Про проведення інвентаризації переданих в управління майнових комплексів автозаправочних станцій» від 06.10.2022 № 01-05/05 директора так званого «Государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания» ОСОБА_10 , згідно якого на неї покладено контроль за виконанням цього наказу та прийняття результатів інвентаризації.

З огляду на викладене, ОСОБА_9 , перебуваючи на посаді Головного бухгалтера незаконно утвореного окупаційною адміністрацію так званого «Державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», була наділена та виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету, спрямовану на підтримку дій держави-агресора проти національної безпеки України.

Таким чином, судом дії ОСОБА_9 кваліфіковано за ч.5 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі з доповненнями захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 посилається на незаконність та необґрунтованість вироку з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам провадження та істотного порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме:

неправильно кваліфіковано діяння за ч.5 ст.111-1 КК України, а не за ч.4 ст.111-1 КК України, яка на його думку, більш правильно відповідає суті та характеру діянь, вчинених ОСОБА_9 ;

визнання судом за неможливе застосувати положення ст.69 КК України для призначення ОСОБА_9 більш м`якого покарання;

визнання судом за неможливе застосувати положення ст.75 КК України для звільнення її від відбування покарання з випробуванням.

Також вважає, що судом першої інстанції була допущена неповнота судового розгляду, а саме: відсутність розгляду клопотання захисника про закриття кримінального провадження за малозначністю, про яке згадано у тексті вироку, однак не надано оцінки його доводам, а також мотивам, з яких суд не погодився із ним.

Судом не надано оцінки доводам захисника про дискримінаційне ставлення сторони обвинувачення щодо ОСОБА_9 , оскільки свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили такі ж діяння, як і ОСОБА_9 , однак навіть не притягнуті до відповідальності. Свідок ОСОБА_11 фактично є підбурювачем ОСОБА_9 , однак навіть не притягнута до відповідальності.

Крім того, вважає наявним невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а саме: суд вважав доведеними мотиви діянь ОСОБА_9 , які не підтверджені жодними доказами.

Суд не врахував та не надав оцінки наявності у ОСОБА_9 ще однієї обставини, яка є пом`якшуючою, а саме збіг тяжких обставин.

Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 25.04.2025 щодо ОСОБА_9 скасувати, провадження у справі закрити у зв`язку із малозначністю діяння.

У разі, якщо суд не знайде підстав для скасування вироку та закриття кримінального провадження за малозначністю, змінити вирок, постановивши ухвалу про зміну кваліфікації кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_9 з ч.5 на ч.4 ст.111-1 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення.

Виключити з мотивувальної частини вироку висновки суд щодо мотивів з яких ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, оскільки вони не доведені жодними доказами.

Вирішити питання про призначення ОСОБА_9 більш м`якого виду покарання на підставі ст.69 КК України.

У разі залишення без змін вироку щодо призначення основного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст.75 КК України вирішити питання про звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Просить повторно допитати свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також дослідити письмові матеріали справи, зазначені в апеляційній скарзі.

У запереченнях прокурор указує на необґрунтованість апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 , просить її залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін. Зазначає, що судом досліджено докази в повному обсязі з дотримання засади безпосередності, тобто забезпечено повноту судового розгляду.

Позиції сторін.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника ОСОБА_8 та обвинуваченої ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги сторони захисту, просили їх задовольнити, думку прокурорів, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, заперечення на неї, колегія суддів дійшла до наступного.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом положень ч.3 ст.404 КПК України повторне дослідження доказів судом апеляційної інстанції передбачене лише за наявності клопотання учасників судового провадження за умови, якщо докази досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, також суд апеляційної інстанції може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Що ж до клопотання захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 про повторний допит свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 через те, що суд неповно відобразив зміст їх показань у мотивувальній частині вироку, а також дослідити письмові докази: Устав государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания», табеля учета рабоченого времени та графічну схему в частині посад, які займали вказані особи; дослідити копії письмових відповідей на адвокатські запити захисника, які свідчать про наявність збігу тяжких обставин, як пом`якшуючої обставини, то колегія суддів дійшла такого висновку з огляду на таке.

Виходячи з буквального тлумачення ч.3 ст.404 КПК України сам по собі факт незгоди сторони із рішенням суду першої інстанції та подачі на нього апеляційної скарги із вимогою про його скасування не зобов`язує суд апеляційної інстанції повторно здійснювати судовий розгляд у повному обсязі, оскільки це є порушенням принципу інстанційності судової системи і зумовить порушення розумних строків апеляційного розгляду.

За змістом ч.3 ст.404 КПК України повторне дослідження апеляційним судом доказів відбувається лише у разі дослідження таких доказів з порушенням вимог КПК України або не повністю.

При цьому учасник судового провадження має право не лише формально заявити клопотання про повторне дослідження обставин або доказів, а й навести, які конкретно обставини (докази) потрібно дослідити та обґрунтувати, чому вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями чи взагалі не досліджені.

Розгляд у суді апеляційної інстанції не повинен дублювати дослідження доказів, яке проводилося у місцевому суді, оскільки це суперечить основним засадам кримінального процесуального законодавства України.

Незгода сторони захисту з юридичною оцінкою судом доказів у кримінальному провадженні та встановленими обставинами кримінального провадження, не є підставою для їх повторного дослідження апеляційним судом.

Апелянтом не аргументовано, що докази у кримінальному провадженні були досліджені судом не повністю або з порушеннями.

Так, захисник не обґрунтував необхідність повторного допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ,та для з`ясування яких обставин, що залишилися недослідженими, які б свідчили про неповноту судового розгляду.

Що до посилання захисника на те, суд неповно відобразив зміст показань свідків у мотивувальній частині вироку, то це не є підставою для їх повторного допиту судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів наголошує, що кримінальний процесуальний закон не вимагає дослівного відтворення в судовому рішенні змісту показань учасників судового провадження, де має бути з достатньою повнотою передана їх сутнісна складова, що впливає на встановлення судом обставин, які є предметом судового розгляду і підлягають доказуванню за приписами ст.91 КПК України.

Відповідно до матеріалів провадження, судом першої інстанції безпосередньо за участю всіх учасників судового провадження досліджено зібрані у справі докази, зокрема, допитано зазначених свідків, досліджено письмові докази (документи), які наведено у вироку.

Суд дотримався вимог ст.10, 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.

Повторне дослідження доказів, за відсутності правових підстав, регламентованих засадами ч.3 ст.404 КПК України, за таких обставин, порушуватиме загальні засади кримінального провадження, передбачені п.3, 15 ч.1 ст.7 КПК України, зокрема: рівність перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості та викликати певні сумніви в упередженості суду.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає, що підстави для повторного допитусвідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , дослідження письмових доказівта задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , відсутні.

Відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду. Така позиція узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 09.07.2019 року у справі № 676/603/17 (провадження № 51-392км19), від 10.02.2021 року у справі № 127/14811/17 (провадження № 51-5046 км 20), від 12.04.2023 у справі № 205/375/20(провадження № 51-1085 км 22).

Зміст заявленого апелянтом клопотання про дослідження доказів (допит свідків) фактично зведений до повторного з`ясування обставин кримінального провадження, які вирішувались судом першої інстанції, що не узгоджується з позицією ЄСПЛ, яку сформовано у справі «Васильєв проти України» (заява N 11370/02) від 21 червня 2007 року, відповідно до якої «повноваження судів вищої інстанції переглядати справи повинне використовуватись для виправлення судових помилок та неправильності у здійсненні правосуддя, а не для проведення нового розгляду справи».

Виходячи зі змісту вимог ст.370 КПК України, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створюючи необхідні умови для реалізації сторонами кримінального провадження їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд дослідив, проаналізував всі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, у відповідності критерію доведення ними обставин, що підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні, поза розумним сумнівом, що відповідає положенням ч.2 ст.17 КПК України.

Висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за встановлених і викладених у вироку обставин, підтверджені зібраними у встановленому законом порядку доказами, дослідженими у суді та проаналізованими у вироку.

Згідно із ч.1 ст.94 КПК України суд першої інстанції за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, адже ні підозра, ні обвинувачення не можуть відповідно до ч.3 ст.17 КПК України ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а сукупність зібраних доказів, суд оцінює з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що подія кримінального правопорушення мала місце, винуватість обвинуваченої ОСОБА_9 повністю доведена, а вчинене нею кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Як випливає з вироку, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, встановивши при цьому усі необхідні елементи складу злочину, у тому числі і його об`єктивну та суб`єктивну сторони.

Що ж до доводів захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_9 визнала себе винуватою та не заперечувала факт своєї трудової діяльності на посаді головного бухгалтера у незаконно створеному підприємстві «Херсонская топливная компания» в період з 12.09.2022 року та показала, що розуміє, що сам факт роботи на вказаному підприємстві, так чи інакше допомагав ворогу, незважаючи на її реальні мотиви та наміри щодо такої роботи. Зауважила, що вказане підприємство не надавало допомоги окупаційним військам та його діяльність стосувалась цивільного сектору з метою життєзабезпечення мешканців окупованих територій. Єдиним мотивом був заробіток коштів на прожиття, оскільки після початку повномасштабного вторгнення - 24.02.2022 року у м. Херсоні склалась важка соціально-економічна ситуація, при цьому не було офіційного гуманітарного коридору для евакуації на підконтрольну територію України, не було доставлено гуманітарної допомоги від органів влади чи громадських організацій України. У 2021 році вона розміщувала на сайті work.ua своє резюме щодо пошуку роботи бухгалтера. Орієнтовно наприкінці серпня - початку вересня 2022 року їй зателефонувала ОСОБА_15 , яка знайшла зазначене резюме та запропонувала зустрітись з приводу роботи бухгалтером. Під час зустрічі, остання запропонувала роботу на паливному підприємстві головним бухгалтером, до обов`язків якого входить нарахування заробітної плати, подання звітності, інші обов`язки, притаманні посаді головного бухгалтера, на що вона погодилась, при цьому не мала на меті завдання будь-якої безпосередньої шкоди Україні чи Силам оборони України. Під час роботи на посаді головного бухгалтера «Херсонская топливная компания» нею здійснювалося: нарахування заробітної плати, на підставі поданих табелів обліку робочого часу; подання, разом з директором ОСОБА_10 заявок на виплату заробітної плати до «казначейства», а також заявок до так званого банку для видачі готівки та отримання готівкових коштів для виплати заробітної плати, при цьому період її трудової діяльності був нетривалий. Що стосується інвентаризації майна так званого підприємства та майнових комплексів автозаправних станцій, то фактично інвентаризації не були виконані, оскільки працівники структурних підприємств лише почали описувати наявне у них майно, однак це все так і не було зведено у належним чином оформлені інвентаризаційні документи, оскільки 20.10.2022 року було оголошено евакуацію підприємства у зв`язку із наступом Збройних Сил України.

Крім визнання винуватості ОСОБА_9 , її винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч.5 ст.111-1 КК України, підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами.

Показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що в вересні 2022 року вона влаштувалася на роботу до так званого ДУП «Херсонська паливна компанія». ОСОБА_9 вже працювала на посаді головного бухгалтера з виконанням відповідних функцій. Заробітна плата виплачувалася в рублях РФ. Окрім того, свідок зазначила, що ОСОБА_9 входила до складу комісії з інвентаризації майна підприємства, яка не була завершена.

Показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що вона працювала начальником відділу кадрів в паливній компанії з серпня по жовтень 2022 року. Разом з нею в паливній компанії по вул. Чайковського в м. Херсоні працював ОСОБА_18 , ОСОБА_9 працювала головним бухгалтером, в підпорядкуванні якої був бухгалтер. Паливна компанія працювала з серпня до кінця жовтня 2022 року. Свідок зазначила, що з обвинуваченою контактувала коли отримувала заробітну плату в рублях, в бухгалтерії підписувала відомість про отримання коштів, надавала табель обліку робочого часу, які надавали інші підрозділи. Під час окупації компанія працювала на базі російського законодавства. В вересні-жовтні 2022 року проводилася інвентаризація компанії, в якій ОСОБА_9 приймала участь. Окрім того, свідок зазначила, що ОСОБА_9 возила документи для нарахування заробітної плати до міністерства окупаційної влади. Зазначила, що свідок прийняла на посаду ОСОБА_9 шляхом дослідження резюме, яке було розміщено в інтернеті на одному з сайтів по пошуку роботи. Первинну бесіду з ОСОБА_9 проводила вона, а в подальшому безпосередньо керівник ОСОБА_18 , який в подальшому призначив ОСОБА_9 на посаду головного бухгалтера. Наказ про прийняття на роботу ОСОБА_9 готувала вона, при цьому ОСОБА_9 особисто підписалася про його ознайомлення з наказом, заяву про прийняття на роботу ОСОБА_9 заповнювала особисто. На підприємстві було створено комісію з інвентаризації майна до складу якої, за розпорядженням ОСОБА_18 , входила ОСОБА_9 .

Показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що в період окупації м. Херсон, він обіймав посаду керівника філії «МРБ Банк». Директором паливної компанії був чоловік, прізвище якого свідок не пам`ятає. Зазначив, що рахунок у відділенні банку був відкритий у вересні 2022 року директором компанії. На досудовому розслідуванні йому пред`явили договір на відкриття рахунку в паливній компанії, в якому були зазначені відомості про головного бухгалтера.

Показаннями свідка ОСОБА_13 про те, що з вересня 2022 року працював енергетиком за адресою: м. Херсон, вул. Полтавська, 89 в адміністративному приміщенні нафтобази. З обвинуваченою ОСОБА_19 познайомився в вересні 2022 року, їх познайомив керівник підприємства ОСОБА_18 в своєму кабінеті, представив обвинувачену як головного бухгалтера. В підпорядкуванні ОСОБА_9 була одна особа - бухгалтер. ОСОБА_9 нараховувала та видавала заробітну плату, яка видавалася в рублях РФ.

Зазначені вище показання свідків, суд першої інстанції правильно визнав достовірним джерелом доказів, оскільки вони узгоджуються між собою щодо фактичних обставин кримінального провадження та підтверджуються іншими письмовими доказами.

Протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.04.2023 року, з додатком - DVD-R диском, на якому збережено папки з файлами, згідно якого за наслідками виконання спеціального завдання з розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, до якого на умовах конфіденційного співробітництва залучено ОСОБА_20 , отримано інформацію та файли з документацією на підтвердження незаконної діяльності ряду громадян щодо створення фейкових органів та підприємств, в тому числі так званого «Государственного унітарного предприятия «Херсонская топливная компания».

Протоколом огляду від 06.05.2024 року з доданими до нього роздруківками документів, згідно якого предметом огляду є електронний носій інформації (оптичний диск DVD-R), який є додатком до протоколу про проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 06.04.2023 року. Під час огляду виявлено папку з назвою «Уставные документы», у якій виявлено шість файлів формату РDF із наступними назвами: «Выписка из реестра юридических лиц», «Приказ о назначении директора», «Распоряжение утверждение Устава, орг структуры штатного расписания», «Справка об открытии расчетного счета », «Указ о создании ГУП ХТК», «Устав ХТК» та зафіксовано відомості кожного з файлів.

Листом ОСОБА_20 , яким надано наявні у нього електронні документи щодо діяльності так званого «Государственного унітарного предприятия «Херсонская топливная компания» до якого долучено диск DVD-R, на якому збережено файли.

Протоколом огляду від 06.05.2024 року з доданими до нього роздруківками документів, згідно якого предметом огляду є електронний носій інформації (оптичний диск DVD-R), наданий свідком ОСОБА_20 . Під час огляду виявлено два файли із назвою «Копия Табель учета рабочего времени ХТК 19.10.2022» та «Копия Табель учета рабочего времени ХТК 26.09.2022», де у колонці, у якій вказано російською мовою «фамилия инициалы, должность (специальность профессия)» у графі під № 12 зазначено « ОСОБА_9 » «Табельний номер -103001», «Подразделение - Бухгалтерия», «Должность - Главный бухгалтер».

Протоколом огляду від 08.05.2024 року з доданими до нього роздруківками документів, згідно з яким предметом огляду є копії наведених нижче відсканованих документів, які надано свідком ОСОБА_20 , якого було залучено до виконання спеціального завдання та анкетні данні якого змінено, які свідчить про факт створення окупаційною адміністрацією держави-агресора, так званою «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» так званого «Государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания», його форму, структуру, підпорядкування, здійснення фінансової діяльності і основні напрями роботи, а саме:

копією документу, складеного російською мовою: «ВОЕННО-ГРАЖДАНСКАЯ АДМИНИСТРАЦИЯ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ № 02/124 от 12.08.2022 ВЫПИСКА УКАЗ № 349-р от 11.08.2022 «О создании государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания» наступного змісту: «В соответствии с Положением о Военно-гражданской администрации Херсонской области 1. Создать государственное унитарное предприятие «Херсонская топливная компания» на базе имущественных комплексов: - ЧАО Херсонский нефтеперерабатывающий завод, расположеный по адресу: г. Херсон, ул. Нефтянников, 52; - Херсонский нефтеперевалочный комплекс, состоящий из нефтегавани, расположенной по адресу г. Херсон, ул. Марии Фортус, б/н и нефтебазы, расположенной по адресу г. Херсон, ул. Полтавская, 67 Г. 2. Назначить директором государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания» ОСОБА_10 …».

Копією документу, складеного російською мовою: «РАСПОРЯЖЕНИЕ ГЛАВЫ ВОЕННО - ГРАЖДАНСКОЙ АДМИНИСТРАЦИИ ХЕРСОНСКОЙ ОБЛАСТИ № 30-р от 13.09.2022 «Об утверждении Устава, штатного расписания и организационной структуры Государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания» за підписом так званого «временно исполняющего обязанности главы Военно-гражданской администрации Херсонской области ОСОБА_21 ».

Копією документу, складеного російською мовою: «Устав Государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания», який є додатком № 1 до «распоряжения главы Военно-гражданской администрации Херсонской области № 30-р от 13.09.2022».

Копією документу, складеного російською мовою: «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ ПРИКАЗ № 01-05/01 26.08.2022 г. наступного змісту: «На основании указа Военно-гражданской администрации Херсонской области от 11.08.2022г. № 349-р» я, ОСОБА_10 приступаю к исполнению обязанностей директора с 26.08.2022г. …».

Копією документу, складеного російською мовою: «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ ПРИКАЗ № 01-05/03 19.09.2022 г. «О создании постоянной инвентаризационной комиссии» наступного змісту: «В соответствии с п.2.2 Методических указаний, утвержденным приказом минфина россии от 13 июня 1995 г № 49, для проведения инвентаризации по предприятию в целом, с целью обеспечения полноты и достоверности данных бухгалтерского учета и финансовой отчетности ГУП «ХТК» ПРИКАЗЫВАЮ: 1. Создать постоянно действующую инвентаризационную комиссию в составе: председатель комиссии: директор ОСОБА_18 члены комиссии: главный бухгалтер ОСОБА_9 … С приказом ознакомлены: 19.09.2022 главный бухгалтер ОСОБА_9 …».

Копією документу, складеного російською мовою: «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ ПРИКАЗ № 01-05/04 20.09.2022 г. «О проведениии инвентаризаций основных фондов и оборотных активов имущественных комплексов» наступного змісту: «Для проведения инвентаризаций основных фондов и оборотных активов имущественных комплексов согласно указа Военно-гражданской администрации Херсонской области № 349-р от 11.08.2022 г. с целью обеспечения полноты и достоверности данных бухгалтерского учета и финансовой отчетности ГУП «ХТК» ПРИКАЗЫВАЮ: 1. Совместно с Фондом имуществаХерсонской области произвести инвентаризацию основных фондов и оборотных активов переданных в управление ГУП «ХТК» имущественных комплексов… 2. Период проведения инвентаризации с 20.09.2022 по 19.10.2022. 3. Результаты проведения инвентаризации сдать в бухгалтерию предприятия не позднее 20.10.2022г. … С приказом ознакомлены: 20.09.2022 главный бухгалтер ОСОБА_9 …».

Копією документу, складеного російською мовою: «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ ПРИКАЗ № 01-05/05 06.10.2022г. «О проведении инвентаризаций переданных в управление имущественных комплексов автозаправочных станций» наступного змісту: «Для проведения инвентаризаций переданных в управление имущественных комплексов автозаправочных станций согласно прилагаемому перечню (Приложение №1), согласно распоряжению главы Военно-гражданской администрации ОСОБА_22 № 79-р от. 04.10.2022 г. О передаче имущества в управление ГУП «ХТК» ПРИКАЗЫВАЮ: 1. Создать рабочую инвентаризационную комиссию… 3. Результаты проведения инвентаризации сдать в бухгалтерию предприятия не позднее 20.10.2022 г. 4. Контроль за исполнением приказа возложить на главного бухгалтера ОСОБА_9 … С приказом ознакомлены: 06.10.2022 главный бухгалтер ОСОБА_9 …».

Копією документу, складеного російською мовою: «выписка из Реестра юридических лиц от 26.08.2022 №1000 387023», який містить відомості щодо реєстрації юридичної особи «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ».

Копією документу, складеного російською мовою: «СПРАВКА об открытии расчетного счета» наступного змісту: «филиал № Коммерческого Банка «Международный Расчетный Банк», сообщает об открытии расчетного счета № в валюте рф «ГОСУДАРСТВЕННОЕ УНИТАРНОЕ ПРЕДПРИЯТИЕ «ХЕРСОНСКАЯ ТОПЛИВНАЯ КОМПАНИЯ» (НЗУ ). Дата открытия счета - 09 сентября 2022 г.».

Протоколом огляду від 16.05.2024 року, яким оглянуто загальнодоступний інтернет-ресурс, а саме сайт «правительства Херсонской области», яким підтверджується факт перебування ОСОБА_23 на посаді так званого «Глави Военно-гражданской администрации Херсонской области» в період з 26.04.2022 року до 04.10.2022 року.

Протоколом обшуку від 28.05.2024 року з додатком - DVD-R диском з відеофіксацією слідчої дії, проведеного за місцем робочого місця головного спеціаліста відділу бухгалтерської служби, фінансування та звітності УДМС у Херсонській області - ОСОБА_9 , за адресою: м. Херсон, вул. Театральна, буд.29, дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року, в ході якого вилучено особову справу ОСОБА_9 .

Протоколом огляду від 04.06.2024 року, в ході якого оглянуто вилучені при проведенні обшуку 28.05.2024 року за адресою: АДРЕСА_3 , документи особової справи ОСОБА_9 , які були використані при проведенні почеркознавчої експертизи.

Протоколом обшуку від 28.05.2024 року з додатком - накопичувачем інформації з відеофіксацією слідчої дії, проведеного за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_2 , дозвіл на проведення якого надано ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.05.2024 року, в ході якого виявлено та вилучено речі, та документи із рукописними написами.

Протоколом огляду від 03.06.2024 року, в ході проведення якого було оглянуто документи, вилучені 28.05.2024 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , зокрема: документи, які містяться рукописні написи і тексти, в тому числі два аркуші паперу формату А-4, які скріплено канцелярською скобою та з назвою «Трудовой договор» от 12.09.2022 г. № 12-09/01, виконані з обох сторін друкарським способом, скріплений відтиском печатки синього кольору (Херсонская топливная компания), де у графі з назвою «Работодатель» друкарським способом виконано напис « ОСОБА_10 » та проставлено підпис кульковою ручкою синього кольору, у графі із назвою «Работник» виконано підпис та напис рукописним способом « ОСОБА_9 »; аркуш паперу формату А-4 із написами, виконаними друкарським способом наступного змісту «Налоговая декларация по упрощенной системе налогооблажения Государственное унитарное предприятие «Херсонская топливная компания»; «Денежная чековая книжка на 25 денежных чеков для получения наличных денег. Счет № (прописом) » з відтиском штампу прямокутної форми синього кольору у середні якого міститься напис: КБ «МРБ Банк» (ООО) Филиал № 4», які були об`єктом дослідження, при проведенні почеркознавчої експертизи.

Протокол огляду від 12.07.2024 року, проведенного за участі спеціаліста, в ході якого оглянуто вилучений 28.05.2024 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , мобільний телефон SamsungGalaxy А32 (модель SM-A325F/DS), темно-сірого кольору з серійним номером RF8R41NXX7A та виявлено контакти із номерами телефонів, належних операторам рф.

Протоколом огляду від 12.07.2024 року, проведеного за участі спеціаліста, в ході якого оглянуто смартфон Sony (SonyEricsson) (модель D6603 Xperia Z3), серійний номер , вилучений 28.05.2024 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , під час огляду якого встановлено наявні контакти із номерами телефонів, належних операторам рф.

Протоколом огляду предмету від 02.07.2024 року, в ході якого оглянуто вилучений 28.05.2024 року при проведенні обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , ноутбук Acer, чорного кольору з серійним номером NXM12EU005228111D01601 у якому виявлено нормативно правові акти рф в галузі охорони праці, нафтової промисловості, матеріальної відповідальності, бухгалтерського обліку та трудового права, а також документи, пов`язані з незаконною діяльністю так званого «Государственного унітарного предприятия «Херсонская топливная компания», а саме: рахунки-фактури, акти прийому-передач товарів видані.

Протоколом огляду від 05.06.2024 року, предметом якого є документи, видані свідком ОСОБА_24 , які свідчить про факт створення окупаційною адміністрацією держави-агресора, так званою «військово-цивільною адміністрацією Херсонської області» так званого «Государственного унитарного предприятия «Херсонская топливная компания», його форму, структуру, підпорядкування, здійснення фінансової діяльності і основні напрями роботи.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 29.05.2024 року з довідкою до протоколу, за участі свідка ОСОБА_16 , під час якого свідок за рисами обличчя, кольору волосся та очей впізнала під фотозображенням №2 ОСОБА_9 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 28.05.2024 року з довідкою до протоколу, за участі свідка ОСОБА_13 , під час якого свідок за віком, рисами обличчя, зачіски, форми губ та підборіддя впізнав під фотозображенням №3 ОСОБА_9 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 30.05.2024 року з довідкою до протоколу, за участі свідка ОСОБА_17 , під час якого свідок за рисами обличчя, кольору волосся та очей, віку впізнала під фотозображенням №4 ОСОБА_9 ;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.06.2024 року з додатками: фото таблицею, довідкою до протоколу та накопичувачем інформації з фіксацією слідчої дії, за участі свідка ОСОБА_14 , під час якого свідок за рисами обличчя, зачіски впізнав під фотозображенням № 3 ОСОБА_9 , як головного бухгалтера так званого ГУП «Херсонская топливная компания».

Протоколом огляду від 11.06.2024 року з додатком - накопичувачем інформації, яким оглянуто загальнодоступний інтернет-ресурс, а саме сайт «правительства Херсонской области», яким підтверджується факт створення окупаційної адміністрації держави-агресора так званої «Военно-гражданской администрации Херсонской области» та формування її виконавчих органів, зокрема так званого «Департамента топлива и енергетики», з якого надалі було і створено підприємство.

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 03.07.2024 року, а саме: документів щодо фінансово-господарської діяльності так званого державного унітарного підприємства «Херсонська паливна компанія», документів на підставі яких утворено вказане підприємство, а також оригіналів документів, які стосуються обслуговування цього підприємства у так званих «Казначействі Херсонської області», «Податковій службі», фінансово-бухгалтерських документів, а також документів зі зразками підписів та письма підозрюваної ОСОБА_9 , зокрема оригіналів документів щодо незаконного відчуження Херсонського нафтоперевалювального комплексу, Херсонського нафтопереробного заводу, документів у яких містяться відомості щодо отримання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 видатків на утримання та забезпечення функціонування «Херсонської паливної компанії» (рахунки-фактури, платіжні доручення тощо), статутних та інших установчих документів так званих «Херсонської паливної компанії», «Казначейства Херсонської області», «Податкової служби», «Департамента топливно-енергетичного комплекса Херсонської области», «Міністерства паливно-енергетичного комплексу Херсонської області», «Фонду майна Херсонської області», а також адміністративно-розпорядчих актів військово-окупаційної адміністрації, які стосуються діяльності незаконно утворених окупаційною адміністрацією органів, підприємств та установ.

Протоколом огляду від 05.07.2024 року, яким огляду документи, вилучені під час здійснення тимчасово доступу 03.07.2024 року.

Висновком експерта від 03.07.2024 року № СЕ-19-24/43273-ПЧ, за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи документів, яким підтверджено, що

- підпис та рукописний запис «Зарубаева» ОСОБА_25 в графі «Работник:» Розділі 10 «Адреса, реквизиты и подписи Сторон» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконані ОСОБА_9 ;

- цифровий запис «12 09 2022» в графі «С Должностной инструкцией, Правилами внутреннего трудового распорядка ГУП «Херсонская топливная компания» Работник ознакомлен:» в Розділі 10 «Адреса, реквизиты и подписи Сторон» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконаний ОСОБА_9 ;

- підпис в графі «С Должностной инструкцией. Правилами внутреннего трудового распорядка ГУП «Херсонская топливная компания» Работник ознакомлен:» в Розділі 10 «Адреса, реквизиты и подписи Сторон» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконаний ОСОБА_9 ;

- рукописний запис « ОСОБА_9 » в графі «С Должностной инструкцией. Правилами внутреннего трудового распорядка ГУП «Херсонская топливная компания» Работник ознакомлен:» в Розділі 10 «Адреса, реквизиты и подписи Сторон» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконаний ОСОБА_9 ;

- цифровий запис «12 09 2022» в графі «Экземпляр Трудового договора получил» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконаний ОСОБА_9 ;

- підпис в графі «Подпись Работника:» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 виконаний ОСОБА_9 .

- підпис в графі «Работодатель» в Розділі 10 «Адреса, реквизиты и подписи Сторон» трудового договору від 12.09.2022 № 12-09/01 між ДУП «Херсонська паливна компанія» та ОСОБА_9 , виконаний ОСОБА_10 .

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, визначений КПК України, надано не було. При цьому суд створив сторонам необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків.

Водночас суд першої інстанції не поклав в обґрунтування даного вироку в якості доказів вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, матеріали та процесуальні документи, що надані стороною обвинувачення, оскільки за своїм змістом вказані документи не містять ознак доказів, що мають значення для вирішення кримінального провадження, а лише засвідчують відповідність окремих проведених слідчих та процесуальних дій вимогам закону та належними процесуальними особами, а також характеризують особу обвинуваченої.

Наведені вище докази не містять суперечностей та узгоджуються між собою щодо фактичним обставин учинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, а тому у суду не було підстав ставити під сумнів їх належність, допустимість, достовірність і достатність, які в своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким сумнівом доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обґрунтовано взяті судом до уваги при ухваленні судового рішення.

Врахувавши всі обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку позиції сторони захисту щодо кваліфікації дій ОСОБА_9 , і обґрунтовано не прийняв її до уваги, оскільки вона не знайшла свого підтвердження та спростовуються наведеними вище доказами, зокрема, показаннями свідків, які є послідовними, та узгоджуються з відповідним документами, які підтвердили той факт, що ОСОБА_9 , будучи громадянином України, з власної ініціативи, перебуваючи на тимчасово окупованій території України за місцем свого проживання в м. Херсоні, добровільно зайняла посаду головного бухгалтера у незаконно створеному окупаційною адміністрацією держави-агресора підприємстві «Херсонская топливная компания», при цьому вона мала вибір та можливість відмовитися від дій, які є кримінально-караними.

Будь-яких даних, які б свідчили про те, що свідки могли обмовити ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення через їх зацікавленість, в матеріалах провадження не має.

Підсумовуючи свої висновки у цій частині, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що жодний із досліджених судом доказів та жодна з обставин, які ними підтверджуються, не вказує на те, що ОСОБА_9 вчинила інкриміноване діяння недобровільно.

Під час судового розгляду не встановлено обставин, на підтвердження того, що дії ОСОБА_9 вчинено під фізичним чи психологічним примусом.

Вищевказані показання свідків та письмові докази у кримінальному провадженні, в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання колегії суддів, повністю доводять винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Суд першої інстанції, оцінивши в сукупності всі докази у кримінальному провадженні, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вони є належними, допустимими і достатніми, та такими, що в повній мірі доводять ОСОБА_26 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Ці докази ретельно досліджені під час судового розгляду кримінального провадження та мотивовано взяті до уваги при ухваленні судового рішення.

Що ж до доводів сторони захисту про неправильну кваліфікацію дій ОСОБА_9 за ч.5 ст.111-1 КК України та необхідність їх кваліфікації зач.4 ст.111-1 КК України, то вони були предметом перевірки суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Судом правильно встановлено, що відповідно до п.6 ч.1 ст.1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Виходячи зі змісту зазначеної норми, так зване «ДУП «Херсонська паливна компанія» підпадає під ознаки окупаційної адміністрації РФ та відповідно входить до складу окупаційної адміністрації РФ.

Апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до досліджених в судовому засіданні доказів, якими доведена винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та які не викликають сумніву, ОСОБА_9 в ході виконання своїх службових обов`язків головного бухгалтера так званого «ДУП «Херсонська паливна компанія», зокрема, здійснювала організацію ведення бухгалтерського та податкового обліку господарської діяльності, видавала заробітну плату працівникам зазначеного незаконно утвореного суб`єкта господарювання в російських рублях, а також підписувала фінансові, зокрема платіжні і розрахункові документи, входила до складу інвентаризаційної комісії та прийняла участь у проведенні інвентаризації основних фондів та оборотних активів Херсонського нафтопереробного заводу та Херсонського нафтоперевалювального комплексу, тобто була наділена та виконувала організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, маючи єдиний злочинний намір, що охоплює заздалегідь поставлену мету, спрямовану на підтримку дій держави-агресора проти національної безпеки України.

Згідно диспозиції ч.4 ст.111-1 КК України, відповідальність за нею настає в разі передачі матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Водночас, в матеріалах кримінального провадження відсутні докази (документи) щодо того, що на ОСОБА_9 покладався обов`язок самостійно або через інших осіб виготовляти та реалізовувати продукцію, виконувати роботу чи надавати послуги вартісного характеру, що мають цінову визначеність, укладати договори щодо здійснення таких послуг та інші.

ОСОБА_9 не мала статусу підприємця, не займалася господарською діяльністю на окупованій території.

Не надано таких доказів стороною захисту і під час апеляційного розгляду.

Зважаючи на викладене, колегією суддів дійшла висновку, що надані стороною обвинувачення докази, які зібрані під час досудового розслідування та безпосередньо дослідженні у судовому засіданні, доводять беззаперечно (поза розумним сумнівом), що ОСОБА_9 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

Твердження сторони захисту про те, що до окупаційної адміністрації РФ можуть належати лише ті підприємства, що мають ознаки суб`єкта владних повноважень, незаконно створеного та підконтрольного РФ, а усі інші незаконно створені підприємства належить відносити до незаконно створених суб`єктів господарювання, посилаючись, при цьому на законодавство України (Кодекс адміністративного судочинства України), є безпідставними та такими, що ґрунтуються на хибному тлумаченні стороною захисту законодавства України.

Зважаючи на викладене, колегії суддів вважає, що судом першої інстанції дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч.5 ст.111-1 КК України, як добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

А тому підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_9 з ч.5 на ч.4 ст.111-1 КК України, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Щодо доводів захисника про не розгляд судом його клопотання про закриття кримінального провадження за малозначністю діяння, то колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 11 КК України, під поняттям кримінального правопорушення визначено передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Не є кримінальним правопорушенням дія або бездіяльність, яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній чи юридичній особі, суспільству або державі.

Судом першої інстанції поза розумним сумнівом доведена ОСОБА_26 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, яке відноситься до кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України, та відповідно до ст.12 КК України віднесена до тяжких злочинів, а тому, на думку колегії суддів, застосування поняття "малозначність діяння" до колабораційної діяльності за ч.5 ст.111-1 КК України є неможливим, оскільки вона є формальним складом злочину, що передбачає конкретні дії, а не залежить від ступеня шкоди, що відповідає загальним принципам кримінального права України щодо малозначності.

За таких обставин, у суду першої інстанції не було підстав для звільнення ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності у зв`язку із малозначністю діяння.

Що ж до доводів захисника про ненадання судом оцінки позиції сторони захисту про дискримінаційне ставлення сторони обвинувачення щодо ОСОБА_9 , оскільки свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 вчинили такі ж діяння, як і ОСОБА_9 , а свідок ОСОБА_11 фактично є ОСОБА_27 , однак ці особи навіть не притягнуті до відповідальності, то колегія судді вважає їх неприйнятними, виходячи з того.

Частиною 4 ст.110 КПК України зазначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Статтею 337 КПК України визначено межі судового розгляду, який проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Судом першої інстанції було розглянуто кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000643, в рамках висунутого обвинувачення ОСОБА_9 за ч.5 ст.111-1 КК України, яке було сформульоване прокурором в обвинувальному акті.

Узагальнюючи вищенаведене, апеляційний суд зазначає, що надання оцінки можливості притягнення інших осіб (свідків) до кримінальної відповідальності в межах цього кримінального провадження не входить до компетенції суду, а відноситься до повноважень саме прокурора.

Колегією суддів не встановлено упередженого ставлення як органу досудового розслідування, так і суду до учасників процесу, його зацікавленість в результатах розгляду кримінального провадження, а також не створення судом першої інстанції необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що свідчило б про порушення вимог ст.22 КПК України.

Після з`ясування обставин та перевірки їх доказами, клопотань щодо необхідності з`ясування інших невстановлених досудовим розслідуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, а також про доповнення судового розгляду, сторона захисту не заявляла. А тому доводи сторони захисту про однобічність та неповноту судового розгляду позбавлені підстав.

Порушень кримінального процесуального закону при встановлені фактичних обставин кримінального провадження, зокрема, права обвинуваченої ОСОБА_9 на захист, при збиранні, досліджені та оцінці доказів, розгляді клопотань, які б могли істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченої та правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, та перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення щодо ОСОБА_9 , під час апеляційного розгляду не виявлено. Докази у кримінальному провадженні зібрані та досліджені з дотримання вимог кримінального процесуального закону.

А тому підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_9 та закриття кримінального провадження за малозначністю діяння, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

Що ж доводів сторони захисту про можливість призначенні ОСОБА_9 більш м`якого покарання з застосуванням положень ст.69, 75 КК України, то колегія суддів вважає їх неспроможними.

Статтями 50 і 65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення (злочин), має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно зі ст.414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом (хоча й у межах відповідної санкції статті), видом та розміром покарання й тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, з урахуванням обставин, які підлягають доказуванню, зокрема тих, що мають братися до уваги під час призначення покарання.

З матеріалів справи випливає, що призначаючи ОСОБА_9 вид та міру покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст.50,65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, його суспільну небезпечність, добровільне зайняття нею посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, що значно підвищує ступінь суспільної небезпеки вчиненого, дані про її особу, що вона є громадянкою України, має зареєстроване місце проживання, працевлаштована, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, за місцем роботи характеризується позитивно, обставини, що пом`якшують покарання, визнання вини, щире каяття, обставину, що обтяжує покарання, вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

З урахуванням цих конкретних обставин справи, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_9 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства та правильно призначив їх покарання в мінімальних межах ч.5 ст.111-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов`язаною з наданням публічних послуг на строк 10 років та з конфіскацією всього майна, яке є її власністю.

Таке покарання, на думку колегії суддів, є справедливим, пропорційним, співрозмірним ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Підстав вважати таке покарання несправедливим чи надто суворим, як на це вказує апелянт, не має.

Підстав для пом`якшення основного покарання з застосуванням ст.69 КК України та звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не вбачає, оскільки таке покарання не сприятиме виправленню обвинуваченої, а також може створити у неї та інших осіб схильність до вчинення аналогічних кримінальних правопорушень, хибне уявлення про безкарність за вчинення кримінальних правопорушень проти основ національної безпеки України в умовах воєнного стану та не буде запобігати вчиненню особою нових кримінальних правопорушень.

Отже, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відсутність підстав для застосування ст.69, 75 КК України при призначенні покарання ОСОБА_9 .

Посилання захисник на збіг тяжких обставин, через які ОСОБА_9 вимушена була піти на роботу до незаконного створеного підприємства, на думку колегії суддів, не є обставиною, що пом`якшує покарання, оскільки ОСОБА_9 в силу свого віку та освіти не могла не розуміти, що її дії підпадають під ознаки колабораційної діяльності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону чи неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які можуть бути підставами для скасування чи зміну вироку, колегією суддів не встановлено.

Зважаючи на викладене, апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 - залишити без задоволення, а вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 28.04.2025 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженою, яка утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4