Справа № 152/1010/25
У Х В А Л А
18 вересня 2025 року м. Шаргород
Суддя Шаргородського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
підозрюваної ОСОБА_5 ,
23 липня 2025 року прокурор у кримінальному провадженні начальник Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 КК України, на підставі статті 46 КК України.
В клопотанні зазначено, що ОСОБА_5 , 18 квітня 2025 року близько 14 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись заднім ходом по тротуару біля приміщення Комунального закладу «Центр культури та дозвілля Шаргородської міської ради», що розташоване по вул. Героїв Майдану, 217 в м. Шаргород Жмеринського району Вінницької області, не звернувшись за допомогою до інших осіб, своїми діями створила небезпеку іншому учаснику дорожнього руху - пішоходу ОСОБА_4 , яка рухалася по тротуару, в результаті чого допустила наїзд на пішохода ОСОБА_4 .
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 50 від 16 червня 2025 року отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому лівої променевої кістки в типовому місці з незначним зміщенням відламків, забою грудного та поперекового відділів хребта, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, так як спричиняють за собою тривалий розлад здоров`я терміном понад три тижні і не являються небезпечними для життя під час заподіяння.
Таким чином, водій ОСОБА_5 порушила вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, згідно з яким: п. 10.9 «Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб».
Порушення вимог п. 10.9 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_5 знаходиться у причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості ушкодження.
Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити, посилаючись на обставини викладені у клопотанні.
Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні не заперечувала, щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з її примиренням.
Підозрювана ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненому визнала повністю, щиро розкаялася та просила задовольнити клопотання прокурора про звільнення її від кримінальної відповідальності. Пояснила, що з потерпілим примирилася, а остання до неї матеріальних претензій не має. Шкода, заподіяна злочином, відшкодована нею повністю.
Розглянувши клопотання, заслухавши думки сторін кримінального провадження, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, не суперечить вимогам закону, не порушує права та інтереси інших осіб, а тому має бути задоволено.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.
Так, п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України встановлено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Як вбачається з матеріалів клопотання, підозрювана ОСОБА_5 22 липня 2025 року надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності. В свою чергу потерпіла в підготовчому судовому засіданні не заперечує, щодо звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 на підставі ст. 46 КК України.
Зважаючи на вищевикладене та враховуючи, що ОСОБА_5 визнала свою вину у вчиненому та щиро розкаялася, є всі підстави для звільнення її від кримінальної відповідальності.
Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність (ч. 3 ст. 288 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК питання щодо процесуальних витрат суд вирішує у вироку суду або ухвалою. Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням експертів. Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається. Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона (постанова Верховного суду від 29 вересня 2021 року у справі №342/1560/20).
Таким чином, з ОСОБА_5 належить стягнути витрати на проведення судової інженерно транспортної експертизи у розмірі 2228,50 грн.
Долю речових доказів належить вирішити на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. 44, 46, ч. 1 ст. 286 КК України, ст.ст. 284, 285, 286, 287, 288, 314, 372, п. 2 ч. 2 ст. 395, ст. 497 КПК України, суд, -
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.
Стягнути з ОСОБА_5 витрати на проведення судової інженерно транспортної експертизи у розмірі 2228 (дві тисячі двісті двадцять вісім) гривень 50 копійок.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Шаргородського районного суду Вінницької області від 22.04.2025 на автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 скасувати.
Речовий доказ автомобіль марки «Volkswagen Golf», державний номерний знак НОМЕР_1 - залишити у власності підозрюваної ОСОБА_5 .
На ухвалу суду протягом семи днів із дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд Вінницької області.
Суддя ОСОБА_1