Номер провадження 1-кс/754/12/26
У Х В А Л А

Іменем України

06 січня 2026 року слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003108 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

19 грудня 2025 року до Деснянського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 , в якому слідчий просить надати тимчасовий доступу до речей та документів, які містять охоронювану законом таємницю, які перебувають у володінні: ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи клопотання слідча зазначає, що 11.11.2025, приблизно о 17 год. 40 хв., невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , між 1-м та 2-м поверхом 4-го під`їзду відкрито заволоділа мобільним телефоном марки «Nokia 2.3» чорного кольору з сім-картою оператора « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з № НОМЕР_1 та гаманцем, в якому зберігались грошові кошти, банківськи картки « ІНФОРМАЦІЯ_2 », « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та особисті документи, в умовах воєнного стану, які належить ОСОБА_5 , чим завдала останньому матеріальної шкоди. (ЄО 80746 від 12.11.2025).

Під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено ряд слідчих (розшукових) дій, направлених на розкриття даного кримінального правопорушення, здійснено оперативно-розшукові заходи з метою встановлення особи правопорушника.

Потерпілий ОСОБА_5 в ході допиту повідомив, що 11.11.2025 року, близько 17 годин 40 хвилин, у під`їзді №4, де він проживає за адресою: АДРЕСА_2 , невідома особа чоловічої статі відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Nokia 2.3» чорного кольору, без чохла, з SIM карткою мобільного оператора « ІНФОРМАЦІЯ_1 » НОМЕР_2 , imei 1: НОМЕР_3 , imei 2: НОМЕР_4 , який він придбав у 2020 році за 3000 грн. в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_4 », гаманцем з грошовими коштами в загальній сумі приблизно 1100 гривень, паспортом ІD картка на власне ім`я, водійським посвідченням на власне ім`я та платіжними картками « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

До СВ Деснянського УП від начальника СКП Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 надійшов ініціативний рапорт про те, що в ході проведених оперативно-розшукових заходів з залученням УОТЗ ГУ НП у м. Києві було встановлено, що мобільний телефон «Нокія 2.3» імеі1: НОМЕР_5 , imei 2: НОМЕР_6 з сім карткою: НОМЕР_1 , який належить потерпілому, в подальшому після вчинення злочину ввімкнувся на деякий час за адресою: АДРЕСА_3 , де за даною адресою в двоповерховій будівлі на другому поверсі розташований хостел, а на першому різні магазини та лікарня замісної терапії для наркозалежних осіб.

В подальшому в ході спілкування оперативних співробітників з адміністратором хостелу було встановлено номери мобільних телефонів мешканців хостелу, які за описом, що надав потерпілий, схожі на особу, яка вчинила злочин, а саме: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; НОМЕР_9 ; НОМЕР_10 ; НОМЕР_11 ; НОМЕР_12 ; НОМЕР_13 ; НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 ; НОМЕР_16 ; НОМЕР_17 ; НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 ; НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 ; НОМЕР_22 ; НОМЕР_23 ; НОМЕР_24 , та які працювали поряд з мобільним телефоном потерпілого в момент його включення після вчинення злочину.

Також було встановлено, що в даному хостелі в одній з кімнат проживає ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка користується мобільним номером: НОМЕР_25 . Проживає вона зі своїм співмешканцем ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 , який користується мобільним номером НОМЕР_26 , та саме ОСОБА_7 на її банківський рахунок було перераховано певну частину грошових коштів з банківського рахунку потерпілого після вчинення злочину відносно останнього.

Беручи до уваги вищевикладене, з метою підтвердження вчинення злочину ОСОБА_8 , місця знаходження осіб, з якими він спілкувався, встановлення його спільників та осіб, яким було перераховано гроші з мобільного телефону потерпілого, з метою перевірки збуту викраденого майна, встановлення фактичних даних та обставин скоєння кримінального правопорушення, слідча вважає, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи містять наведену інформацію, необхідним є отримання доступу до з`єднань мобільних номерів: НОМЕР_18 ; НОМЕР_19 ; НОМЕР_20 ; НОМЕР_21 в період часу з 00 год. 01 хв. 11.11.2025 по 23 год. 59 хв. 12.11.2025.

Враховуючи, що дана інформація міститься у володінні операторів стільникового (мобільного) зв`язку ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та може бути використана під час досудового розслідування, виникла необхідність в отриманні тимчасового доступу до речей і документів.

В судове засідання слідча не з`явилась, до суду подала заяву про розгляд клопотання у її відсутності, клопотання підтримала та просила його задовольнити за викладених у ньому обставин.

Клопотання слідчого розглядається відповідно до ч.2 ст. 163 КПК України без виклику особи, у володінні якої знаходяться речі та документи про тимчасовий доступ до яких клопоче слідчий.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 1 КПК України, порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

В силу положень пункту 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, з-поміж іншого, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Приписами ст. 7 КПК України визначено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, таємниця спілкування, невтручання у приватне життя, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості тощо.

Положеннями ч. 1 ст. 9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є тимчасовий доступ до речей і документів, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 160 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у ст. 161 КПК України.

При цьому, звертаючись із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, заявник, поміж іншого, має довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (п.6 ч.2 ст. 160 КПК).

Як вбачається із змісту ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься у речах і документах, належить, зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передання, тощо.

Так, відповідно до ст. 119 Закону України «Про електронні комунікації» постачальники електронних комунікаційних послуг повинні забезпечувати і нести відповідальність за схоронність даних щодо кінцевого користувача, отриманих при укладенні договору про надання електронних комунікаційних послуг та наданні електронних комунікаційних послуг, у тому числі щодо: 1) персональних даних споживача; 2) факту отримання кінцевим користувачем електронних комунікаційних послуг; 3) змісту інформації, що передається та/або отримується кінцевим користувачем; 4) обсягу, змісту, маршрутів передачі інформації (даних), у тому числі даних, що обробляються з метою передачі інформації в електронних комунікаційних мережах або оплати електронних комунікаційних послуг; 5) даних про місцезнаходження, до яких відносяться будь-які дані, що обробляються постачальником електронних комунікаційних послуг при наданні послуг електронних комунікацій, у тому числі про розташування термінального обладнання. Зазначена вимога не поширюється на випадок передачі даних про місцезнаходження абонента, що здійснює екстрену комунікацію, до комунікаційного центру " ІНФОРМАЦІЯ_8 " та екстрених служб за телефонними номерами 112, НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 та 104; 6) даних про спроби виклику між певними кінцевими точками електронної комунікаційної мережі, в тому числі про невдалі спроби виклику (таких, що були ініційовані і не отримали відповіді) або перерване з`єднання.

Згідно з вимогами ч.6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Слідчий в клопотанні просить надати доступ до речей і документів, які знаходяться у володінні ПрАТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003108 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України за період з 00 год. 01 хв. 11.11.2025 року по 23 год. 59 хв. 12.11.2025 року.

Лише в тому випадку, якщо сторона кримінального провадження, крім передбачених ч.5 ст. 163 КПК України обставин також доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Частиною 6 статті 132 КПК України визначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Однак, слідчим ці вимоги закону не були дотримані, слідчим не доведено дієвості такого заходу забезпечення кримінального провадження, та не доведено, що власники абонентських номерів, про доступ до яких клопоче слідчий, причетні до вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до правових позицій Європейського Суду з прав людини будь-яка інформація, що стосується існуючого наміру вчинити злочин або вчинюваного злочину, має бути такою, що може бути перевіреною, та державне обвинувачення повинно мати змогу продемонструвати на будь-якій стадії, що в його розпорядженні наявні достатні підстави для проведення оперативного заходу (див. серед інших §§ 38 - 42 рішення у справі Баннікова проти Росії; § 90 рішення у справі Веселов та інші проти Росії; § 49 рішення у справі Ванян проти Росії; § 134 рішення у справі Ванян проти Росії; § 36 рішення у справі Малінінос проти Литви).

Однак, слідчим ці вимоги закону не були дотримані, слідчим не доведено того, що користувачі номерів мобільних телефонів, про доступ до яких клопоче слідчий, можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення за наведених в клопотанні обставин. Також, із клопотання не вбачається способу отримання слідчим інформації про вказані телефонні номери, з урахуванням того, що особисті номери телефонів є персональними даними особи, які підлягають захисту з боку держави. Не дозволяють цього зробити і долучені до клопотання матеріали кримінального провадження.

Так, на можливу причетність користувачів вищезазначених телефонних номерів до вчинення кримінального правопорушення, слідчий посилається на рапорт начальника СКП ВП №1 Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 . Однак слідчий суддя зазначає, що даний рапорт не має жодних реквізитів, які б дали змогу ідентифікувати його, як документ, зокрема, реєстраційний номер, дата складення та реєстрації, що в подальшому може давати підстави для розумного сумніву у законності отриманої інформації, тобто з клопотання слідчого вбачається, що воно жодним чином не обґрунтовано.

Слід звернути увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні такого правопорушення.

Враховуючи зміст вищенаведених норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя вважає, що рапорт оперуповноваженого не є доказом у кримінальному провадженні. Доказами можуть бути лише відомості, отримані у встановленому законом порядку та вміщені у ньому. Натомість, жодної інформації щодо порядку, способу та джерела отриманих відомостей, що зазначені у рапорті, матеріали клопотання не містять.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: повага до людської гідності (п. 4 ч. 1 ст. 7 КПК України); таємниця спілкування (п. 7 ч. 1 ст. 7 КПК України); невтручання у приватне життя (п. 8 ч. 1 ст. 7 КПК України).

З наведеного вбачається, що слідчим не обґрунтовано можливість встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, на підставі запитуваних речей і документів, тимчасовий доступ до яких він просить, а отже слідчий суддя не вбачає можливості надати слідчому дозвіл на тимчасовий доступ до речей і документів, у зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 159-164, 166 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_10 про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, по матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003108 від 12.11.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1