В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

потерпілої - ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Львові кримінальне провадження (кримінальну справу) відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 23.07.2025, у період часу з 18:55 год. год. по 19:00 год., перебуваючи поряд з кав`ярнею «She Coffee», що знаходиться за адресою: м. Львів, проспект Свободи, 1, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення та в умовах воєнного стану який введений на території України на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу, переконавшись, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, помітивши відчинене вікно вищезазначеної кав`ярні, шляхом вільного доступу, таємно викрав з робочого столу вказаного закладу мобільний телефон марки «IPhone» модель «12 PRO» чорного кольору, IMEI: НОМЕР_1 , який належить громадянці ОСОБА_5 , після чого покинув місце події та розпорядився майном на власний розсуд.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 завдано матеріальної шкоди ОСОБА_5 в розмірі 20000,00 (двадцять тисяч) гривень.

Отже, ОСОБА_4 обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у вчиненні вказаного злочину повністю, фактичні обставини справи не оспорював, дав покази про те, що він 23 липня 2025 року, близько 19:00 год., проходив повз кав`ярню «She Coffee», що знаходиться за адресою: м. Львів, проспект Свободи, 1, де через відчинене вікно вказаного закладу викрав з робочого столу мобільний телефон марки «IPhone» модель «12 PRO» чорного кольору, який належить потерпілій ОСОБА_5 , після чого покинув місце події та розпорядився майном на власний розсуд. Окрім цього, вказав, що він щиро шкодує за вчинене, просить суд суворо не карати.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Суд, відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України, за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжці), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду і міри покарання, бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким, конкретні обставини кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до ст. 89 не судимий.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання - щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, суд не встановив.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст. ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

Водночас, суд враховує положення ч. ч. 1, 2 ст.50 КК України, згідно з якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає у передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним злочину, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який є тяжким та корисливим, обставини справи та наведені вище дані, які характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов до висновку, що йому слід призначити покарання у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. Суд вважає, що за обставин, які склалися, саме такий вид покарання, а не жоден інший, передбачений санкцією статті, матиме найкращий виправний та виховний вплив на обвинуваченого.

Водночас, враховуючи тяжкість злочину, особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, а тому його необхідно на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування основного покарання, призначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Оцінюючи заявлений у справі цивільний позов, суд виходить з таких доводів, міркувань та мотивів.

Цивільна позивачка ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_6 , до спільного розгляду з обвинувальним актом подала цивільний позов до обвинуваченого, у якому просить стягнути з останнього на її користь матеріальну шкоду у розмірі 20'000,00 грн.

Цивільний позов обґрунтований тим, що своїми протиправними діями обвинувачений завдав потерпілій матеріальної шкоди у розмірі 20'000,00, що є вартістю мобільного телефона, який викрав у неї обвинувачений ОСОБА_4 .

Обвинувачений-цивільний відповідач ОСОБА_4 відзив на цивільний позов суду не надав. У судовому засіданні обвинувачений зазначив, що готовий відшкодувати матеріальну шкоду, і погоджується з пред`явленим цивільним позовом.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У статті 11 ЦК України визначені підстави виникнення цивільних прав та обов`язків, серед яких передбачено, у тому числі, і завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У частині першій ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається уст. 16 Цивільного кодексу України.

За змістом п. 8 частини другої ст.16 ЦК України, одним зі способів захисту порушеного права є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення (ст. 1166 ЦК України), необхідними елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.92 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначено, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина 2 ст. 1166 ЦК України).

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, суть якого полягає в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану, підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами, а також не заперечується самим обвинуваченим.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 20'000,00 гривень. Зі вказаною сумою обвинувачений погодився.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Враховуючи те, що у ході судового розгляду кримінального провадження було підтверджено, що внаслідок вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, потерпілій ОСОБА_5 була завдана матеріальної шкоди у розмірі 20'000,00 грн, розмір якої підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, та не оспорюється самим обвинуваченим, суд приходить до висновку, що цивільний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не встановив.

Витрати на проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_6 у кримінальному провадженні слід задовольнити та стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 20'000,00 грн.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 369-371, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

2. На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням та призначити іспитовий строк 3 (три) роки.

3. Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку.

4. Згідно зі ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

5. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирати.

6. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 , в інтересах якої діє законний представник - ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити.

7. Стягнути зі ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 майнову шкоду у розмірі 20'000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

8. Речові докази: - компакт диск DVD-R ємкістю 4,7 GB, - залишити в матеріалах справи;

9. Роз`яснити учасникам, що вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7