ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2435/25 Справа № 202/2605/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000218 від 04 лютого 2025 року, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на вирок Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 травня 2025 року щодо

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Горлівка Донецької області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 28.01.2025 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1, ч. 4 ст. 358 КК України пробаційний нагляд строком на 1 рік 3 місяці

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, та

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпропетровську, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, такого, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання скасувати як такий, що через свою суворість є несправедливим. Постановити новий вирок, яким обвинуваченому ОСОБА_9 , з урахуванням принципів справедливості та співмірності особі обвинуваченого, наслідків вчинення злочину, достатності для виправлення обвинуваченого, призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України - у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання за сукупністю вказаних злочинів у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом часткового складання призначеного покарання та частини невідбутого покарання за вироком Амур-Нижньоднпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2025 року, з урахуванням, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, остаточно призначити покарання у виді 3 років 1 місяця позбавлення волі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції вказав на відсутність щодо цього обвинуваченого обставин, які пом`якшують покарання, в той час як такою обставиною є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Вказує, що обвинувачений ОСОБА_9 свою вину в інкримінованому діянні повністю і беззаперечно визнав, щиро розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати.

Вироком Індустріального районного суду міста Дніпра від 14 травня 2025 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку та тяжкого злочину, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначене йому покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України - у виді одного року обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання частини невідбутого покарання за вироком Амур-Нижньоднпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2025 року, з урахуванням, що одному дню позбавлення волі відповідають два дні пробаційного нагляду, остаточно призначене покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки.

Відповідно до вимог ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_10 :

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Оскаржуваним вироком суду ОСОБА_9 , засуджено за те, що останній 02.02.2025 року не пізніше 10:09 годин, знаходячись в Індустріальному районі у місті Дніпро, знайшов банківську карту № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «А-БАНК» на ім`я ОСОБА_7 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на її ім`я, яка обладнана вбудованим чипом-NFC для безконтактної оплати, яку потерпіла ОСОБА_7 втратила з власної необережності.

Розуміючи те, що на рахунку вказаної вище банківської картки можуть бути грошові кошти, а безконтактна технологія проведення платежів дасть можливість здійснювати розрахунок вказаною банківською карткою без введення PIN-коду, у ОСОБА_9 раптово виник умисел на привласнення офіційного документу, а саме, банківської картки № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «А-БАНК» на ім`я ОСОБА_7 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на її ім`я, з корисливих мотивів спрямованих на подальше таємне викрадення з банківського рахунку грошових коштів.

Реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, не вживаючи будь-яких заходів для повернення знайденого ним офіційного документа (банківської картки потерпілої ОСОБА_7 ), усвідомлюючи те, що знайдена ним банківська картка належить іншій особі, діючи умисно, маючи умисел, спрямований на привласнення офіційного документа, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, маючи на меті подальше використання цієї картки у власних кримінально-протиправних корисливих цілях, а саме для заволодіння грошовими коштами, привласнив вищевказану картку, яка відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», пунктів 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», примітки до ст. 358 КК України є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити, позбавивши таким чином ОСОБА_7 можливості використовувати зазначену картку за призначенням, тобто умисно привласнив вказаний офіційний документ.

Відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України від 24.02.2022 № 64/2022 (зі змінами та доповненнями) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 та в послідуючому продовжений.

Так, 02.02.2025 ОСОБА_9 , у невстановлений час, але не пізніше ніж 10.09 год. за попередньою змовою з ОСОБА_10 , маючи єдиний злочинний умисел на незаконне збагачення за рахунок чужих коштів зі знайденої та привласненої банківської картки № НОМЕР_1 , емітованої в АТ «А-БАНК» на ім`я ОСОБА_7 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на її ім`я, яка обладнана вбудованим чипом-NFC для безконтактної оплати за товар, належну ОСОБА_7 , визначивши об`єктом свого злочинного посягання грошові кошти останньої, які знаходились на вищевказаній банківській картці, яка обладнана технологією безконтактних платежів «PayPass», з метою подальшого використання в особистих корисливих мотивах, розробили злочинний план вчинення кримінального правопорушення, а саме здійснення крадіжки грошових коштів наявних на вказаному банківському рахунку, шляхом здійснення декількох тотожних протиправних діянь у вигляді оплати товарів в приміщеннях різних магазинів із використанням банківської платіжної картки, на суми що не перевищують ліміти оплати, тобто такі що не потребують введення пін-коду.

Далі, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 , продовжуючи свою протиправну діяльність, реалізуючи свій спільний протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, таємно для оточуючих та потерпілої ОСОБА_7 , з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, у період часу з 02.02.2025 10:09 годин по 03.02.2025 09:09 годин, знаходячись в приміщеннях різних магазинів Індустріального району у місті Дніпро, здійснювали розрахунок банківською карткою № НОМЕР_1 , емітованої в АТ «А-БАНК» на ім`я ОСОБА_7 , яка є засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_2 , відкритого на її ім`я, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 8356 гривень 08 копійок.

Дії обвинуваченого ОСОБА_9 у цій частині були кваліфіковані у вироку як кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 357 КК України, за ознаками привласнення офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, та тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану;

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 у цій частині були кваліфіковані у вироку за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадені чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 до суду апеляційної інстанції не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час апеляційного розгляду. Зважаючи на положення ч. 4 ст. 401, ч. 4 ст. 405 КПК України, а також приймаючи до уваги, що ОСОБА_8 надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, обвинувачений ОСОБА_9 про поважні причини неявки суд не повідомив та питання про відкладення судового розгляду не порушив, колегія суддів вважає за необхідне розглянути справу без їх участі.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора та потерпілу, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів з урахуванням положень ст. 404 КПК України, згідно із якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, приходить до наступного.

Так, вирок суду в частині, що стосується ОСОБА_10 , в апеляційному порядку не оскаржений; висновки суду першої інстанції про фактичні обставини вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, правильність кваліфікації дій цього обвинуваченого за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК Українита доведеність його вини, законність та справедливість за вироком та розміром покарання, призначеного йому за ч. 1 ст. 357 КК України, в апеляційному порядку не оспорюються, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції вирок суду у цій частині не переглядається.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги, що стосуються суворості призначеного обвинуваченому покарання, колегія суддів приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 65 КК передбачено, що суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегією суддів встановлено, що при призначенні ОСОБА_9 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України судом належним чином виконані вимоги ст. ст. 50, 65 КК України та враховані характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно ст. 12 КК України є тяжким злочином; дані про особу обвинуваченого, який раніше був судимий, при цьому вчинив інкримінований йому злочин в період пробаційного нагляду за попереднім вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.01.2025 року.

Одночасно судом було правильно враховано відсутність як обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, так і обставин, що його пом`якшують.

Доводи захисника про щире каяття ОСОБА_9 колегія суддів оцінює критично, оскільки не вбачається, що поведінка цього обвинуваченого виходила за межі визнання своєї винуватості в умовах її очевидної доведеності.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає покарання, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції відповідно до нижчої межі, передбаченої санкцією за ч. 4 ст.185 ККУкраїни, таким, що відповідає принципам індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а також особі винного, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для пом`якшення призначеного покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, як на цьому наполягає захисник, колегія суддів не вбачає, оскільки таке рішення у даному випадку є можливим виключно із застосуванням положень ст. 69 КК України.

Так, згідно із ст. 69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Застосування положень ст. 69 КК України можливе за наявності у кримінальному провадженні виняткових обставин, які дають підстави розраховувати на досягнення мети покарання без реального його відбування. При цьому обставини, що пом`якшують покарання, мають істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого. Ці обставини надають специфічних особливостей, які свідчать про те, що вчинене діяння виходить за межі типових злочинів такого виду і ступінь його тяжкості порівняно з ними значно менший.

Як вбачається з вироку, судом правильно було встановлено відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого. Захисник в апеляційній скарзі не вказує на наявність декількох пом`якшуючих обставин, як цього вимагає ст. 69 КК України, колегія суддів їх також не вбачає.

На переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_9 судом першої інстанції покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є законним та справедливим за видом та розміром.

Апеляційними доводами такі висновки не спростовуються, оскільки апеляційна скарга не містить нових істотних для справи відомостей, які не були враховані судом першої інстанції, а її обґрунтування полягає у переоцінці тих відомостей, які були відомі суду першої інстанції, дістали належну оцінку та, на переконання колегії суддів, були достатньою мірою враховані.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 травня 2025 року щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч. 4 ст.185 КК України, та ОСОБА_10 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

__________________ ___________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4