Справа № 366/2571/25
Провадження № 1-кп/366/262/25
В И Р О К

Іменем України

05 вересня 2025 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Іванків кримінальне провадження № 90000035 від 13.12.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Рагівка Вишгородського району, Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, освіта середня, не інвалід, не депутат, перебуває в цивільному шлюбі з ОСОБА_5 , утриманців не має, пенсіонер, в силу вимог ст. 89 КК України раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267 -1 КК України;

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженка с. Омельники, Народницького району Житомирської області, українки, громадянки України, з неповною середньою освітою, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_2 , не інвалід, одружена, однак чоловік понад 5 років вважається безвісти зниклим, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_4 , підробляє тимчасовими заробітками різноробочою на ТОВ «Дружба» (290 гривень/день), утриманців не має, раніше не судима, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267 -1 КК України

ВСТАНОВИВ:

Так, 02.07.2025 року ОСОБА_4 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , заздалегідь домовились про спільне вчинення злочину, а саме збору лісових грибів на території зони безумовного (обов`язкового) відселення, що постраждала внаслідок катастрофи на ЧАЕС, з подальшим переміщенням за межі зони, з метою вживання в їжу.

В подальшому, 02.07.2025 року, приблизно о 07 годині ранку, діючи згідно із заздалегідь розробленого плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , взявши із собою сумки, та не маючи передбаченого законом дозволу, в обхід КПП національної поліції, які розташовані по периметру зони відчуження, шляхом вільного доступу, проникли на територію 40 кварталу Котовського природоохоронного науково-дослідного відділення ДУ «Чорнобильський радіаційно-екологічний біосферний заповідник», де в період часу з 09 години ранку до 16 години дня, вдвох назбирали лісових грибів виду Лисички, загальною вагою 34,8 кг.

Після цього, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, з метою доведення злочинного умислу до кінця, спрямованого на переміщення продуктів харчування рослинного походження за межі зони безумовного (обов`язкового) відселення для подальшого вживання в їжу, 02.07.2025 року, приблизно о 16 годині розпочали рух у напрямку межі зони відчуження, однак о 19 годині 02.07.2025 року, були виявлені працівниками поліції, які відповідно до ЗУ «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», здійснювали патрулювання території зони відчуження.

Отже, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, вчинили з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважали за необхідне для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від їх волі.

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні закінченого замаху, вчиненого за попередньою змовою групою осіб на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження, оскільки вони виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 267-1 КК України.

У судовому засіданні, після виконання вимог ст. 348 КПК України, після роз`яснення суті пред`явленого обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267-1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, запевнив, що у майбутньому більше такого не повториться; обвинувачена ОСОБА_5 також визнала свою вину у повному обсязі, та запевнила суд, що це було востаннє.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

В судовому засіданні встановлено, що викладені фактичні обставини справи ніким не оспорюються, обвинувачені та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих фактичних обставин і у суду немає сумнівів у добровільності їх позиції, тому суд дослідив лише письмові матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, в тому числі досудову доповідь; постанову про визнання речових доказів; протокол зважування, протокол радіаційного вимірювання, ухвалу слідчого судді про надання дозволу на знищення речових доказів, квитанцію про отримання на зберігання речових доказів.

Інші докази, здобуті в ході досудового слідства не досліджувались в судовому засіданні, у зв`язку з визначенням порядку та об`єму дослідження доказів, передбаченому ч. 3 ст. 349 КК України, оскільки покази ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення та ніким не оспорюються.

Так, будучи допитаними в якості обвинувачених, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 повністю підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті.

Згідно досудової доповіді складеної провідним інспектором органу пробації, ОСОБА_6 від 04.09.2025 року, з урахуванням інформації, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства.

Згідно досудової доповіді складеної провідним інспектором органу пробації, ОСОБА_6 від 04.09.2025 року, з урахуванням інформації, що характеризує особу обвинуваченої, їїо спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення відповідно до результатів оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації, вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без ізоляції від суспільства.

Так, згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачений ОСОБА_4 характеризується позитивно, скарг на його поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, заробляє на підробітках по людях, перебуває в цивільному шлюбі, утриманців не має.

Згідно наданих характеристик за місцем проживання, обвинувачена ОСОБА_5 характеризується позитивно, скарг на її поведінку не надходило, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, офіційного місця роботи не має, підробляє різноробочою на ТОВ «Дружба», отримує винагороду 290 грн/день, перебуває в цивільному шлюбі, утриманців не має.

Так, вина обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 доведена, а їх умисні дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як вчинення з прямим умислом закінченого замаху на порушення вимог режиму радіаційної безпеки, за попередньою змовою групою осіб, тобто переміщення будь-яким способом без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю продуктів харчування рослинного походження.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, ОСОБА_4 , суд визнає щире.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставинами, які, відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, ОСОБА_5 , суд визнає щире.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання обвинуваченого, ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу.

За ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 53 КК України - штраф - це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

За ч. 2 ст. 53 КК України - розмір штрафу визначається судом з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, відомості про його особу, обставину, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

При визначені виду і міри покарання обвинуваченій ОСОБА_5 суд приймає до уваги ступінь і характер скоєного злочину, відомості про її особу, обставину, яка пом`якшуює покарання, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, вік, майновий та сімейний стан, а тому вважає, що обвинуваченій слід призначити покарання в межах санкції статті у виді штрафу.

Запобіжний захід не обиралася.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 366-368, 371, 374, 376, 395 КПК України, суд-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267-1 КК України і призначити йому покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у перерахунку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_5 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення - злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 267-1 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу, у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що у перерахунку становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід не обирався та підстави для його обрання відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази: 34,8 кілограм свіжозібраних грибів виду «Лисички» знищено відповідно до ухвали слідчого судді Іванківського районного суду Київської області від 21.07.2025 року.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Іванківський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Згідно ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_7