Провадження №1-в/490/199/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Захисник ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України відносно засудженої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.2 ст.28, ч.5 ст.111-1 КК України.

В обґрунтування свого клопотання захисник посилався на те, що 25.11.2025 року ОСОБА_4 засуджена вироком Херсонського міського суду Херсонської області за ч.2 ст.28, ч. 5 статті 111-1 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов?язаною з виборчим процесом строком на 8 років, без конфіскації майна.

Вказав, що за приписами п.п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, особа може бути умовно - достроково звільнена від відбування покарання після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочині. ОСОБА_4 засуджена за умисний тяжкий злочин та таким чином підпадає під норму ст. 81 КК України, тобто умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Зауважив, що ОСОБА_4 дотримується всіх вимог та правил внутрішнього розпорядку пенітенціарних установ, чесно відноситься до покладених на неї обов?язків, не порушує вимог КЗпП і правил трудового розпорядку та вимог охорони праці, а тому вважає, що є підстави для умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 відповідно до вироку Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2025 року обраховується з 06.11.2023 року по дату набрання вироком законної сили -26.12.2025 року. Відповідно дві третини строку відбування покарання сплили 07.11.2025 року, а тому захисник вважає. що є підстави для застосування щодо засудженої умовно - дострокового звільнення від відбування покарання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 та засуджена ОСОБА_4 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Зокрема ОСОБА_4 зазначила, під час повномасштабного вторгнення рф опинилася в окупації, не знала Закони України про заборону вчиняти дії за які вона засуджена, зробила відповідні висновки, в скоєному щиро кається.

Захисник ОСОБА_5 вказав, що засуджена ОСОБА_4 відбула 2/3 строку призначеного за вироком, а тому згідно ст. 81 КК України може бути звільнена умовно-достроково, звернув увагу, що засуджена є особою похилого віки, в якій наявні захворювання, що зазначенні у відповіді на адвокатський запит.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував щодо задоволення клопотання захисника, вказав, що засуджена ОСОБА_4 не залучалася до праці, фактично почала відбувати покарання лише з 26.12.2025 року, а стан здоров`я на який посилається захисник та засуджена для звільнення умовно-достроково на підставі ст. 81 КК України не є тою підставою для звільнення, оскільки це інша обставина, яка регулюється іншою нормою права.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів особової справи засудженої встановлено, що вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2025 року ОСОБА_4 затверджено угоду між обвинуваченою та прокурором про визнання винуватості за ч.2 ст.28 , ч.5 ст.111-1 КК України та було визнано ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 , ч.5 ст.111-1 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування та займатися діяльністю, пов?язаною з виборчим процесом строком на 8 років, без конфіскації майна.

Вирок набрав законної сили 26.12.2025 року.

Як вбачається з клопотання та підтверджується характеристикою засудженої, ОСОБА_4 зарекомендувала себе таким чином: вимоги режиму утримання та правил внутрішнього розпорядку не порушувала, стягнень та заохочень не має. По прибуттю до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» вищевказану особу було прийнято медичними працівниками та психологом установи. Під час співбесіди поводила себе спокійно та врівноважено, негативних емоцій, почуттів та поведінкових реакцій не демонструвала. На контакт із представниками адміністрації іде легко та відкрито, на поставлені запитання відповідає стисло і по суті. До зловживання алкоголем та споживання наркотичних речовин не схильна. На профілактичному обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, психічних відхилень та офіційних психіатричних діагнозів не має, в замісній підтримувальній терапії участі не брала. Комунікативні здібності розвинуті посередньо. Вольовими, лідерськими якостями не відрізняється, потенційно може підпадати під негативний вплив більш сильних особистостей. Має занижений рівень некритичної самооцінки. Рівень особистісної тривожності підвищений. В умовах ув?язнення не агресивна, спокійна, стримана. Адаптація до перебування в умовах камерного типу ускладнена через потрапляння до місця позбавлення волі вперше в літньому віці. Намірів аутоагресивного, суїцидального змісту за час перебування в ізоляторі не висловлювала, проявів шантажної, маніпулятивної поведінки не демонструвала, на відповідних профілактичних обліках установи не перебуває. Психоемоційний стан стабільний. Провину в інкримінованому злочині (колабораційна діяльність, участь громадянина України в проведенні незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, вчинена за попередньою змовою групою осіб) визнала, уклала Угоду про визнання винуватості від 06.11.2025 року з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 . Раніше не судима. Має середню спеціальну освіту. До початку бойових дій працювала сторожем в Херсонському суднобудівному ліцею. З рідних має чоловіка. Стосунки з іншими ув?язненими жінками намагається підтримувати рівні та спокійні, у створенні конфліктних ситуацій поміченою не була. Соціально-корисні зв?язки підтримує шляхом отримування посилок та передач. До працівників слідчого ізолятору відноситься переважно ввічливо та адекватно.

На момент звернення до суду із даним клопотанням, засуджена відбула 2/3 строку покарання, невідбута частина строку покарання на момент розгляду постановлення ухвали складає 9 місяців 17 днів.

Враховуючи встановлені судом обставини, вирішуючи питання щодо можливого умовно дострокового звільнення засудженої, суд враховує наступне.

Відповідно до частини 2статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин або кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до положень пункту 2постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того,що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України,виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Системний аналіз наведених вище правових норм та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому.

При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині.

Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення або обмеження волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання.

Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних та психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена саморегульована поведінка.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідний процес перевиховання (виправлення) ОСОБА_4 не розпочався, оскільки остання на день подання клопотання захисника вирок лише набрав законної сили і засуджена перебуває в Миколаївському слідчому ізоляторі, а не в виправній колонії, відбуваючи призначене покарання.

Суд зазначає, що посилання засудженої, що вона щиро розкаюється у скоєному злочині, вже було взято до уваги під час затвердження угоди та ухвалення вироку із призначенням більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Щодо наявності у засудженої ОСОБА_4 хвороб, які зазначені у висновку медичної частини, то це інші обставини для звільнення від покарання, що регулюються іншою нормою права (ст. 84 КК України).

На підставі викладеного, беручи до уваги особу засудженої, її характеристику, суд приходить до висновку, що подання про умовно-дострокове звільнення від покарання ОСОБА_4 не підлягає задоволенню, оскільки виправлення засудженої - це процес змін, який повинен початися та закінчитися. Даний процес змін ОСОБА_4 повною мірою не розпочався, оскільки вирок суду набрав законної сили 26.12.2025 року та засуджена не почала відбувати покарання із залученням до праці, в тому числі і до спеціальних програм, що перевиховання, а тому суд вважає, що застосування щодо останньої ст. 81 КК України наразі неможливо.

Керуючись ст.ст. 372, 537, 539 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання в порядку ст.81 КК України відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженої вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 25.11.2025 року за ч.2 ст.28 ч.5 ст.111-1 КК України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 7 /семи/ днів з дня її оголошення, а особа, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1