ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 577/5949/23

провадження № 51-3476км25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на вирок Сумськогоапеляційного суду від 16 червня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно

ОСОБА_6 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

громадянина України,

уродженця м. Конотопа Сумської області,

раніше не судимого,

засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 307 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Обставини, встановлені за рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, короткий зміст судових рішень

Конотопський міськрайонний суд Сумської області вироком від 01 грудня 2023 року визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 307 КК, і призначив йому покарання у виді обмеження волі:

- за ч. 1 ст. 309 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 313 КК - на строк 1 рік;

у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 311 КК -на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 311 КК - на строк 5 роківз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла;

- за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням приписів ч. 1 ст. 69 цього Кодексу - на строк 6 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 ККза сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворими визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 роківз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання ухвалив обчислювати з 15 вересня 2023 року.

Вирішив питання щодо запобіжного заходу, речових доказів у кримінальному провадженні.

За обставин, визнаних місцевим судом доведеними та викладених у вироку цього суду, влітку 2023 року (у не встановлені досудовим розслідуванням день, час, місці та за невстановлених обставин) ОСОБА_6 незаконно придбав наркотичні засоби, а саме 36,677 г канабісу та 1,924 г екстракту канабісу, які переніс до квартири АДРЕСА_1 , де став незаконно зберігати для особистого вживання. 15 вересня 2023 року в ході обшуку за вказаною адресою працівники поліції виявили та вилучили у двох зиппакетах, згортках із фрагмента пакета, паперових рушників, фрагментів фольги, фрагментів паперу, скляній ємності 21,28 г, 6,01 г, 1,341 г, 4,52 г, 0,755 г, 0,112 г, 0,128 г, 0,633 г, 0,358 г і 1,540 г канабісу, на внутрішніх поверхнях ємності, пляшки, двох фігурних предметів, скляній ємності 0,744 г, 0,609 г, 0,017 г і 0,554 г екстракту канабісу.

Крім того, у 2023 році (у не встановлені досудовим розслідуванням день, час, місці та за невстановлених обставин) ОСОБА_6 незаконно придбав обладнання, призначене для виготовлення психотропних речовин, а саме колбу плоскодонну типу П з круглою горловиною, колбу круглодонну типу К без шліфа, колбу мірну з однією міркою і циліндричною високою горловиною зі скляною прошліфованою пробкою, які переніс до тієї ж квартири, де став незаконно зберігати. 15 вересня 2023 року в ході обшуку за вказаною адресою працівники поліції виявили та вилучили в приміщенні кухні зазначене вище обладнання для виготовлення психотропних речовин.

Також, влітку 2023 року (у не встановлені досудовим розслідуванням день, час, місці та за невстановлених обставин) ОСОБА_6 незаконно придбав прекурсор - 0,04888 л фенілацетону, який переніс до згаданої вище квартири, де став незаконно зберігати з метою його використання для виготовлення психотропних речовин. 15 вересня 2023 року в ході обшуку за вказаною адресою працівники поліції виявили та вилучили у каністрах, пляшці з написом 0,00488 л, 0,0410 л і 0,0030 л фенілацетону.

На початку вересня 2023 року (у невстановлені досудовим розслідуванням день, час, місці та за невстановлених обставин) ОСОБА_6 незаконно придбав прекурсор - 123,9260 г фенілнітропропену, який переніс до місця свого мешкання (у квартиру № 1 ), де став незаконно зберігати з метою його використання для виготовлення психотропних речовин. 15 вересня 2023 року в ході обшуку за вказаною адресою працівники поліції виявили та вилучили у двох пакетах та згортку 123,9260 г фенілнітропропену.

Поза тим, у ніч з 14 на 15 вересня 2023 року ОСОБА_6 в кухні квартири за адресою мешкання шляхом змішування та хімічних реакцій інгредієнтів у лабораторному посуді, незаконно виготовив психотропну речовину - 81,1051 г амфетаміну, який став незаконно зберігати там же з метою збуту. 15 вересня 2023 року в ході обшуку за вказаною адресою працівники поліції виявили та вилучили у трьох поліетиленових пакетиках 15,2845 г, 17,9012 г та 14,3438 г амфетаміну, на лійках, скляній плоскодонній колбі без шліфа, скляній мірній колбі зі скляною пробкою, двох банках, керамічній плитці, круглій плоскодонній колбі без шліфа 0,0966 г і 0,0881 г амфетаміну, двох зиппакетах, на пластикових картках, фрагменті пластикової картки, канцелярському лезі, ємності з полімерного матеріалу, пакеті з безбарвного полімерного матеріалу зиплок та двох керамічних плитках 0,1303 г та 0,0712 г амфетаміну, на поверхні 3 електронних ваг 0,0017 г амфетаміну, на паперових фільтрах та серветках 4,0119 г амфетаміну, на поверхні 12 згортків з паперових рушників 7,4850 г амфетаміну, рідини в колбі, ємності циліндричної форми та бутилі 3,8880 г, 0,0040 г та 0,0007 г амфетаміну, на поверхні лійки та паперового рушника 6,0160 г амфетаміну, поверхні двох плиток 0,1955 г та 2,2120 г амфетаміну, рідині з каністри 7,1423 г амфетаміну, рідині з пляшок з кришкою зеленого кольору та написом 0,0574 г та 0,6858 г.

15 вересня 2023 року близько 15 години у тій же квартирі ОСОБА_6 безоплатно незаконно збув ОСОБА_8 психотропну речовину - 1,4889 г амфетаміну.

Того ж дня о 15:05 там само він надав ОСОБА_9 приміщення для незаконного вживання психотропної речовини, де останній і вжив амфетамін.

Місцевий суд кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 311, ч. 3 ст. 311, ч. 1 ст. 313, ч. 1 ст. 317, ч. 3 ст. 307 КК і визнав доведеною вину останнього в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту; незаконному придбанні та зберіганні обладнання, призначеного для виготовлення психотропних речовин; незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин у великих розмірах; незаконному придбанні та зберіганні прекурсорів з метою їх використання для виготовлення психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчиненому повторно; наданні приміщення для незаконного вживання психотропних речовин; незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті психотропних речовин в особливо великих розмірах, вчинених повторно, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 317 КК.

Сумський апеляційний суд вироком від 16 червня 2025 року апеляційну скаргу прокурора задовольнив частково, вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 у частині призначеного покарання скасував.

Ухвалив призначити йому покарання у виді обмеження волі:

- за ч. 1 ст. 309 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 1 ст. 313 КК - на строк 1 рік;

у виді позбавлення волі:

- за ч. 2 ст. 311 КК - на строк 2 роки;

- за ч. 3 ст. 311 КК - на строк 5 роківз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла;

- за ч. 1 ст. 317 КК - на строк 3 роки;

- за ч. 3 ст. 307 КК - на строк 9 років з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

На підставі ч. 1 ст. 70 ККза сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворих покарань більш суворими визначив остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 9 роківз конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

У іншій частині вирок місцевого суду залишив без змін.

Вимоги і доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування апеляційним судом закону, який підлягав застосуванню, - ст. 69 КК, просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді.

На обґрунтування своїх доводів автор скарги зазначає, що суд апеляційної інстанції під час перегляду кримінального провадження не урахував усіх обставин справи та усіх пом`якшуючих покарання обставин (визнання вини, щирого каяття, вчинення правопорушень через збіг тяжких сімейних обставин і того, що, перебуваючи в колонії, він добровільно погодився працювати) і не надав їм належної оцінки.

Стверджує, що вчинив правопорушення для того, щоб надати допомогу хворій бабі та закрити наявні борги; корисливого мотиву не мав.

Зазначає, що йому не було відомо, який розмір є особливо великим.

Касатор звертає увагу, що визнав винуватість у суді першої інстанції повністю, зокрема через те, що захисник, прокурор та суд йому роз`яснили зміст обвинувачення і те, які обставини враховуються судом під час призначення покарання для застосування приписів ст. 69 КК.

Позиції учасників судового провадження

Захисник та засуджений підтримали касаційну скаргу.

Прокурор заперечувала щодо задоволення касаційної скарги засудженого і просила залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення без зміни.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, його захисника та прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, доводи, наведені в касаційній скарзі, Суд дійшов таких висновків.

Згідно зі ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) підставами для скасування або зміни судових рішень під час розгляду справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. Вирішуючи питання про наявність зазначених підстав, суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, установлених місцевим судом, а також правильність кваліфікації його дій Верховний Суд не перевіряє, оскільки законність і обґрунтованість судових рішень в цій частині ніхто не оскаржує.

Крім того, як убачається із матеріалів справи, у тому числі технічного запису судового засідання під час розгляду справи у суді першої інстанції, оскільки ОСОБА_6 визнав свою вину, не оспорював обставини справи і учасники провадження не заперечували проти розгляду справи у порядку ч. 3 ст. 349 КПК, тож суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та провів розгляд відповідно до вимог зазначеної частини статті КПК. При цьому місцевий суд встановив обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, які визначені в ч. 1 ст. 91 КПК, з`ясував, чи правильно зазначені вище особи розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тож, доводи засудженого фактично зводяться до оспорювання призначеного основного покарання.

Положеннями ст. 50 ККвизначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Частина 1 ст. 69 КК визначає, зокрема, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім певних випадків, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ця вимога закону надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання свідчить про те, що застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: пом`якшують покарання відповідно до частин 1 чи 2 ст. 66 КК; істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Ці обставини чи сукупність обставин мають знаходитися в причинному зв`язку з мотивами злочину, роллю, яку виконувала особа, визнана винуватою, у вчиненні злочину, її поведінкою під час вчинення злочину та іншими факторами, які безпосередньо впливають на суспільну небезпеку злочину та/або небезпечність винуватця.

При цьому підлягають урахуванню ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особа винуватого й обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, відповідно до положень статей 66, 67 КК.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд, дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Як правильно зазначив суд апеляційної інстанції, для застосування приписів ст. 69 КК, суд зобов`язаний не лише перерахувати обставини, що можуть бути враховані як такі, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, виходячи із загальних засад призначення покарання, яким чином сукупність таких обставин істотно знижує тяжкість вчиненого злочину.

У цьому кримінальному провадженні, як видно зі змісту вироку апеляційного суду, не встановлено обставин, які би істотно знижували тяжкість вчинених ОСОБА_6 злочинів і давали підстави застосувати приписи ст. 69 КК.

З указаного вироку вбачається, що апеляційний суд скасовуючи вирок місцевого суду в частині застосування приписів ст. 69 КК, урахував вимоги цієї статті, яка може бути застосована у разі наявності для цього об`єктивних підстав, сукупність даних про особу засудженого, який з 2021 року перебуває на обліку у лікаря нарколога, вчинив низку тяжких і особливо тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин та прекурсорів, виготовленням у значних обсягах психотропних речовин з метою збуту, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність як вчинених діянь, так і особи обвинуваченого. У тому числі суд урахував відомості, які взяв до уваги місцевий суд, призначаючи покарання: ОСОБА_6 раніше не судимий, є особою молодого віку, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні хвору бабу похилого віку та щире каяття засудженого і слушно вказав, що сукупність цих даних дає підстави для призначення покарання на мінімальний строк, передбачений ч. 3 ст. 307 КК, однак є недостатньою для застосування у цьому конкретному кримінальному провадженні приписів ст. 69 КК.

Варто уваги, що місцевий суд призначаючи засудженому покарання не урахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а усі дані щодо особи винуватого та обставини, які пом`якшують покарання визнав одночасно такими, що пом`якшують покарання й істотно знижують тяжкість вчиненого злочину.

Тож, з указаними висновками суду апеляційної інстанції погоджується і колегія суддів касаційного суду.

Таким чином, з урахуванням викладеного вище касаційний суд доходить висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання належним чином умотивовано, є співмірним його протиправним діянням, необхідним і достатнім для виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так й іншими особами, не може вважатися явно несправедливим унаслідок суворості та відповідає вимогам статей 50, 65 КК.

Водночас у касаційній скарзі засудженого немає будь-яких доводів щодо обставин кримінального провадження, які б не були досліджені та не ураховані судом апеляційної інстанції, зокрема з огляду суспільну небезпечність вчиненого ним діяння, і надають можливість Верховному Суду пом`якшити призначене покарання.

Таким чином, переконливих доводів про невідповідність призначеного апеляційним судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого й неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, що призвело до призначення ОСОБА_6 суворого покарання, з його касаційної скарги не вбачається та перевіркою матеріалів провадження не встановлено.

Оскільки кримінальний закон застосовано правильно, а призначене покарання відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі засудженого, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час призначення покарання не допущено, касаційну скаргу засудженого має бути залишено без задоволення, а вирок апеляційного суду - без зміни.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд

ухвалив:

Вирок Сумськогоапеляційного суду від 16 червня 2025 року в кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3