ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/20/26 Справа № 695/5773/25 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2026 року Черкаський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001536 від 24.12.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Благодатне (колишня Чапаєвка) Золотоніського району Черкаської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, на утриманні неповнолітніх чи малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Просила слідчого суддю застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з утриманням останнього в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор», без визначення застави. Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання, тобто з 24.12.2025.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.12.2025 клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб, з моменту затримання особи з 24.12.2025 по 21.02.2026 включно.

Слідчий суддя вважав, що зв`язок підозрюваного ОСОБА_8 із вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дали підстави вважати, що підозра ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України є обґрунтованою.

Слідчий суддя прийшов до висновку про доведеність існування ризиків, що ОСОБА_8 може переховуватися від органів досудового розслідування та може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому кримінальному провадженні.

Разом з тим, слідчий суддя вважав недоведеними та необґрунтованими наявність існування таких ризиків, як перешкоджання кримінальному провадженню іншим способом та можливість підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вони не знайшли об`єктивного підтвердження у судовому засіданні та ґрунтуються на припущеннях.

Слідчий суддя вважав, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 підлягає задоволенню і до нього необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання доведеним під час судового розгляду ризикам та не забезпечать належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Враховуючи п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважав за необхідне не визначати розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді від 26.12.2025 та обрати підозрюваному інший, більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ОСОБА_8 постійно проживає в АДРЕСА_1 . Підозра відносно ОСОБА_8 пред`явлена без будь-яких належних і допустимих доказів, а ні допит потерпілого та свідків не вказують при яких обставинах було нанесено тяжкі тілесні ушкодження, не говорячи їх механізм утворення. Потерпілий вказує, що не пам`ятає, свідки також нічого підозрілого не бачили.

Зазначає, що суд не врахував, що у вироці Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 16.12.2025 у справі № 695/930/25 зазначено, що обвинуваченому на стадії досудового розслідування був обраний запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії якого закінчився 29.03.2025 і до 16.12.2025 не обирався, але незважаючи на це, підозрюваний ОСОБА_8 виконував всі покладені на нього обов`язки без порушень.

Вважає, що суд не надав достатніх доказів існування реальних ризиків, які б обґрунтовували застосування найсуворішого запобіжного заходу.

Зазначає, що відсутні докази, що менш суворі запобіжні заходи (домашній арешт, застава) не зможуть забезпечити належну поведінку підозрюваного.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти її задоволення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Згідно з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції, переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

За змістом ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Золотоніським РВП ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001536 від 24.12.2025 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За даними матеріалів досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 , 24 грудня 2025 року близько 19 години 20 хвилин, перебуваючи в коридорі будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, діючи з прямим умислом, спрямованим на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 , наніс один удар ножем в живіт потерпілого, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді, відповідно до довідки № 5654 від 25.12.2025 Комунального некомерційного підприємства «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради», проникаючого поранення живота, поранення печінки, гемоперитонеум.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

24.12.2025 о 22 год. 21 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

25.12.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами: даними протоколу огляду місця події від 24.12.2025 по вул. Максимовича, 64 в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області; даними протоколу огляду місця події від 25.12.2025 по вул. Слави, 51 в с. Благодатне Золотоніського району Черкаської області; даними протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 24.12.2025; даними довідки КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради» від 25.12.2025 про отримання ОСОБА_10 тілесних ушкоджень; даними протоколу огляду місця події від 24.12.2025 по вул. Святителя-хірурга Луки, 3 в м. Черкаси в приміщенні КНП «Черкаська обласна лікарня Черкаської обласної ради»; даними протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 25.12.2025; даними протоколу допиту потерпілого ОСОБА_10 від 25.12.2025; даними протоколів допитів свідків: ОСОБА_11 від 24.12.2025, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 від 25.12.2025.

Сукупність наданих доказів дали достатні підстави слідчому судді дійти до висновку про обґрунтованість врученої ОСОБА_8 підозри, що є однією із складових обрання запобіжного заходу, який забезпечить дієвість кримінального провадження та належну процесуальну поведінку підозрюваного, а також убезпечить існуючі ризики на даній стадії кримінального провадження.

Слід зазначити про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Слідчий суддя прийшов до висновку, що існують ризики передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні.

З такими висновками слідчого судді апеляційний суд погоджується з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні даного кримінального правопорушення.

На наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказує те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років, а тому, враховуючи тяжкість можливого майбутнього покарання, існує ризик того, що він з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_8 матиме змогу незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, шляхом підкупу, вмовлянням та/або застосуванням погроз та фізичного насильства, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Підозрюваний фактично весь свій час матиме можливість безконтрольно спілкуватися зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні, що об`єктивно може зашкодити встановленню істини у цій справі.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та ризик можливість підозрюваним вчинити інше кримінальне правопорушення, на думку колегії суддів є не доведеними, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, які б свідчили про те, що підозрюваний будь-яким способом намагався перешкодити проведенню досудового розслідування чи його повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також колегією суддів беруться до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, зокрема, стан здоров`я підозрюваного, наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, у тому числі наявність в нього родини й утриманців.

ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Зі змісту оголошеної підозри в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_8 може бути причетний до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Доводи захисника про те, що підозрюваний має постійне місце проживання, на переконання колегії суддів, не є стримуючим фактором, який зможе запобігти ризикам наведеним у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Крім того, колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять будь-яких доказів, що свідчать про сталі та міцні соціальні зв`язки підозрюваного ОСОБА_8 та інших характеризуючих особу підозрюваного доказів.

Крім того, довід апеляційної скарги про те, що підозра відносно ОСОБА_8 пред`явлена без будь-яких належних і допустимих доказів, оскільки потерпілий вказує, що не пам`ятає при яких обставинах було нанесено йому тяжкі тілесні ушкодження, є необґрунтованим, враховуючи, що наявні в матеріалах справи протоколи допиту свідків та потерпілого свідчать протилежне.

На підставі вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 1 ч. 4. ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства, слідчий суддя обґрунтовано дійшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, не визначати підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Наведене вище, на думку колегії суддів, свідчить про те, що будь-які інші запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою, не зможуть запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наразі досудове розслідування триває, в процесі якого може бути надана оцінка доказам сторони захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави.

Підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді від 26.12.2025 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 .

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 грудня 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4