Справа № 446/131/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000007 від 14.01.2026 за обвинуваченням

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Прибужани, Кам`янка-Бузького району Львівської області, військовослужбовець, який проходить службу на посаді номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в званні «старший солдат», з 02.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, особа без інвалідності, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з повною загальною середньою освітою, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

ОСОБА_3 , 14 січня 2026 року близько 11:30 години, перебуваючи у парку імені Тараса Шевченка, що знаходиться за адресою: вул. Незалежності, м. Кам`янка-Бузька, Львівського району, Львівської області, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально караним, під час словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із своєю співмешканкою ОСОБА_4 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень останній, застосувавши до останньої фізичне насильство, як форму домашнього насильства відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки, бажаючи їх настання, обома руками штовхнув ОСОБА_4 в грудну клітку, в результаті чого, остання не втримавши рівноваги впала спиною на землю. Після чого, продовжуючи свій протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3 правою рукою зведеною в кулак наніс їй два удари в виличну ділянку обличчя зліва.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження у виді синця на лівій щоці, що відноситься до легкого ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Прокурор Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 подала до суду обвинувальний акт щодо кримінального правопорушення, в якому зазначила про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілою ОСОБА_4 додано заяву від 20.01.2026, в якій вона не заперечує проти розгляду кримінального провадження у спрощеному провадженні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частиною 1 статті 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Як видно з доданої до обвинувального акту письмової заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 , обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за його відсутності.

Окрім цього, до обвинувального акта долучено матеріали досудового розслідування за № 0000007 від 14.01.2026 та документи, що засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості, зокрема витягом з ЄРДР від 14.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 1), протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 5), протоколом допиту потерпілої ОСОБА_4 від 14.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 15-17), протоколом проведення слідчого експерименту від 14.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 18-20), оригіналами медичних документів КНП "Кам`янка-Бузька ЦРЛ" (матеріали кримінального провадження, а.с. 22-23), висновком експерта №04/2026 від 15.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 26-27), поясненнями ОСОБА_3 від 14.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 29-30), протоколом огляду предмета від 15.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 37-39), протоколом допиту підозрюваного від 20.01.2026 (матеріали кримінального провадження, а.с. 57-59).

Відтак, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України спричинення умисного легкого тілесного ушкодження доведена повністю встановленими органом досудового розслідування обставинами.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає його щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України є вчинення кримінального правопорушення щодо особи з якою винний перебуває у близьких відносинах.

Досліджуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що він відповідно до ст. 89 КК України не судимий, військовослужбовець, який проходить службу на посаді номера обслуги групи снайперів 2 загону спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 в званні «старший солдат», з 02.11.2022 вважається таким, що самовільно залишив військову частину, з повною загальною середньою освітою, який особою з інвалідністю не являється, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Відтак, з урахуванням усіх обставин суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути призначено в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу, оскільки саме такий вид покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень. Підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті, суд не знаходить, так як вважає їх такими, що не призведуть до виправлення особи засудженого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Цивільного позову не було заявлено.

Питання про речові докази вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, не застосовувались.

Керуючись ст. 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят гривень. 00 коп) грн.

Речові докази:

- надану потерпілою ОСОБА_4 медичну документацію завірену печатками лікувальної установи "Кам`янка-Бузька ЦРЛ" від 14.01.2026 - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0000007 від 14.01.2026.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Львівського апеляційного суду через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. 381, 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.

Копія вироку не пізніше наступного дня за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1