н/п 1-кс/953/7804/25
"10" грудня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,
В результаті протиправних дій вказаних осіб за період з 2022 по 2025 роки місцевому бюджету (м. Харкова) було завдано збитків на загальну суму 1 372 705,00 гривень.
В ході попереднього огляду мобільних телефонів встановлено, що в них знаходиться інформація, яка містить в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та має доказове значення у кримінальному провадженні. Мобільний телефон потребує детального дослідження, в тому числі будуть являтись об`єктами дослідження під час проведення судових експертиз.
Враховуючи те, що вищевказане майно, яке було вилучено 03.12.2025 під час проведення обшуку відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі його сліди злочину, є об`єктом кримінально противоправних дій, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
03.12.2025 перелічене в клопотанні майно визнано речовими доказами.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні має підстави вважати, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Таким чином, метою накладення арешту у даному випадку у відповідності до вимог ст. 170 КПК України є збереження речових доказів.
Сторона обвинувачення зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним, процесуальний керівник у кримінальному провадженні вважає, що предмети та речі вилучені під час проведення обшуків відповідають критеріям ст.ст. 98, 170 КПК України, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
В судовому засіданні представник власника майна ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що у мобільному телефоні наявні лише особисті дані ОСОБА_4 (повідомлення, фотографії, додатки тощо), контактні номери членів сім`ї, близьких родичів, батьків, колег та друзів. Інформація, яка містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення на цьому мобільному телефоні відсутня. Доводи сторони обвинувачення про наявність такої інформації на мобільному пристрої не підтверджуються жодними матеріалами клопотання, а ґрунтуються лише на припущеннях. Обмеження ОСОБА_4 у праві мирного володіння та користування належним йому мобільним телефоном є не розумним та співрозмірним, оскільки завдає суттєву шкоду власнику вказаного майна. У сторони обвинувачення відсутні докази того, що ОСОБА_7 збирається переховуватися від органу досудового розслідування, псувати, знищувати, перетворювати вказане майно або його відчужувати. Зазначений мобільний телефон використовується виключно для особистого користування та забезпечення його щоденних потреб. Просив відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна в повному обсязі. Також надав письмові заперечення на клопотання про арешт майна.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, підтримав пояснення адвоката ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання.
Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши клопотання з додатками, приходить до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Клопотання прокурора про арешт майна містить вимоги про накладення арешту на майно іншої особи, а саме, ОСОБА_6 , ТОВ «Комільфо ТРАСТ».
В порушення вимог п. 1 ч. 2 ст. 171, абз. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, до клопотання про арешт майна прокурором не додано оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання щодо підстав і мети арешту вказаного майна відповідно до положень ст. 170 КПК України, та в ході розгляду клопотання слідчому судді такі данні не надано.
В порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим, прокурором в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на вказане в клопотанні майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном та не додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання в цій частині.
Таким чином, на теперішній час в клопотанні сторони обвинувачення не зазначено всіх власників вказаного майна, фактичних даних щодо адрес фізичних, чи юридичних осіб, які є власниками вказаного майна, переліку таких власників вилученого майна, що позбавляє суд можливості виконати вимоги ч. 1 ст. 172 КПК України, - судового виклику власників майна для розгляду даного клопотання.
Відповідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
З урахуванням викладеного, дане клопотання про арешт майна підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 170 173 КПК України,-
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1