Справа № 947/2401/26
Провадження № 1-кс/947/878/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001248 від 10.12.2025 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.15, ч.5 ст.27, ч.3 ст.149, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001248 від 10.12.2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001248 від 10.12.2025, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні у складі організованої групи злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 149, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 149, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що до 24.02.2022 громадяни України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та інші невстановлені слідством особи здійснювали посередницьку діяльність у сфері міждержавного усиновлення дітей шляхом безпосередньої участі у процесах оформлення та супроводу справ, пов`язаних з усиновленням (удочерінням) дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування в сім`ї іноземців.

Одним з установлених способів підбору іноземними громадянами дітей з України до 24.02.2022 є проведення благодійними організаціями з України та США так званих «хостингів», під час яких сім`ї громадян США, які з різних причин бажають усиновити та/або взяти на виховання дитину, приймають у себе на відпочинку та оздоровленні українських дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, на літні канікули, новорічні та різдвяні свята, щоб познайомитися з ними ближче, обрати бажану дитину та встановити з нею контакт.

Разом з цим, законодавство України передбачає, що усиновлення (удочеріння) дитини, яка є громадянином України, іноземцями провадиться, якщо були вичерпані всі можливості щодо передачі під опіку, піклування, на усиновлення чи виховання в сім`ї громадян України.

Однією з обов`язкових умов, які висуваються до потенційних усиновителів, в тому числі іноземних громадян, є особиста присутність в Україні особи, яка бажає усиновити дитину-сироту або дитину, позбавлену батьківського піклування під час процедури міждержавного усиновлення.

Внаслідок збройної агресії рф проти України, з 24.02.2022 на всій території України введено правовий режим воєнного стану.

При цьому, згідно роз`яснень Міністерства соціальної політики України, оприлюднених 13.03.2022, міждержавне усиновлення в Україні неможливе, оскільки це пов`язано з ризиками для безпеки дітей, неможливістю якісної перевірки документів та забезпечення найкращих інтересів дитини.

Крім того, політика Управління Верховного комісара ООН у справах біженців щодо усиновлення полягає в тому, що діти, евакуйовані до інших держав внаслідок надзвичайної ситуації, у тому числі діти, яким на території інших держав надано статус біженця, не можуть бути усиновлені, оскільки більшість із них не є сиротами, або немає офіційних достовірних підтверджень цьому.

Також, з 21.04.2022 урядом США започатковано програму «Uniting for Ukraine» (U4U) для українських біженців та їх сімей, яка надає громадянам України можливість в`їхати на територію США по тимчасовому гуманітарному паролю без необхідності отримання традиційної імміграційної чи гостьової візи, за наявності спонсора. Відповідно до цієї програми, бенефіціару надаються наступні преференції у вигляді прав на: проживання в США терміном до 2 років; дозвіл на роботу; податковий номер; можливість отримання водійських прав та посвідчення особи; можливість отримати медичне страхування; можливість отримати мінімальну соціальну фінансову допомогу; можливість дітям навчатись у школі; можливість відкрити банківський рахунок; можливість відвідувати курси англійської мови.

Своєю чергою, норми чинного законодавства України (ст. 216 Сімейного кодексу України, ст. ст. 24, 32 Закону України «Про охорону дитинства»), міжнародні договори, учасником яких є держава Україна, забороняють отримання будь-якими особами будь-якої неправомірної фінансової або іншої вигоди від діяльності щодо усиновлення (удочеріння) дитини, встановлення над нею опіки чи піклування, передання на виховання в сім`ю громадян, а також незаконне переміщення, вивезення та неповернення дітей з-за кордону, їх викрадення, торгівлю дітьми, що закріплено у Декларації прав дитини (прийнята резолюцією (ХІV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року), ст. ст. 11, 21, 35 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифіковано Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991), ст. 17 Європейської конвенції про усиновлення дітей від 27.11.2008 року (ратифіковано Законом №VІ (3017-17) від 15.02.2011), ст. 32 Конвенції про захист дітей та співробітництво в галузі міждержавного усиновлення від 29.05.1993.

Не дивлячись на такі законодавчі обмеження та заборони, ОСОБА_7 , використовуючи особливості та відмінності законодавства США та України щодо легітимності посередницької діяльності в міждержавному усиновленні, а також гуманітарні преференції, які надаються біженцям з України за програмою «Uniting for Ukraine» (U4U), розуміючи, що реалізація незаконної посередницької та комерційної діяльності в міждержавному усиновленні та виконання взятих на себе перед громадянами США зобов`язань потребує додаткових зусиль для подолання непередбачуваних перепон, які виникли через повномасштабну збройну агресію рф проти України, а також залучення інших осіб, які будуть об`єднані єдиною метою незаконного збагачення за рахунок систематичного здійснення протиправної діяльності, діяти за чітко розробленим планом та під її контролем, в невстановлений достеменно час, але не пізніше березня 2022 року, розробила план злочинної діяльності, який передбачав створення внутрішньо стійкого об`єднання декількох осіб - організованої групи, метою якої є вчинення злочинів, пов`язаних із переміщенням в США та передачею громадянам цієї країни раніше обраних на «хостингах» неповнолітніх і малолітніх українських дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з метою їх експлуатації у вигляді усиновлення (удочеріння) з метою наживи.

Розроблений ОСОБА_7 план протиправної діяльності передбачав наступні етапи його виконання:

-встановлення та використання співучасниками позаслужбових контактів, знайомств, налагодження корупційних зв`язків з посадовцями органів і служб у справах дітей;

-залучення до злочинної діяльності громадян України у якості опікунів, піклувальників раніше обраних громадянами США дітей для подальшого їх перевезення на територію цієї країни;

-надання залученим «перевізникам» для використання при встановленні опіки, піклування необхідних засобів у вигляді завідомо підроблених офіційних (довідки про доходи та договори оренди житла) та інших неправдивих документів (свідоцтва про хрещення дітей);

-супроводження порадами, вказівками та усуненням перешкод, у тому числі здійснюючи на посадових осіб тиск, видаючи себе внаслідок обману впливовим високопосадовцем, всього процесу прийняття органами і службами у справах дітей «позитивних» рішень на користь залучених «перевізників» про встановлення незаконної опіки (піклування) над раніше визначеними дітьми;

-безпосереднє переміщення залученими опікунами, піклувальниками дітей на територію США для передачі на виховання в сім`ї громадян цієї країни;

-отримання під оманливими приводами від громадян США грошових коштів у якості винагороди за послуги із забезпечення вивезення за межі України, переправлення на територію США та подальшу передачу дітей в сім`ї громадян цієї країни на виховання, утримання та усиновлення (удочеріння).

Схема установлення в Україні незаконної опіки (піклування) полягала у забезпеченні потенційних «перевізників» завідомо підробленими офіційними (довідки про доходи, договори оренди житла) та іншими неправдивими документами (свідоцтва про хрещення дітей), на підставі яких органами і службами у справах дітей, та з урахуванням складених посадовими особами цих органів недостовірних актів обстеження житло-побутових умов потенційних опікунів (піклувальників), приймались «позитивні» рішення на користь залучених «опікунів» про встановлення опіки (піклування) над раніше визначеними дітьми.

При цьому, визначений постановою Кабінету Міністрів України №866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» порядок встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, умовно поділяється на загальний та спрощений.

Загальний порядок встановлено для всіх осіб, які не перебувають з дитиною у сімейних, родинних відносинах, що передбачає проходження особою, в сім`ю якої влаштовуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, курсу навчання з проблем виховання таких дітей в місцевому Центрі соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді (далі за текстом - Центр), як передбачено п. 39 Постанови КМУ.

У особи на цьому етапі виникає обов`язок підтвердити свою відповідність установленим законодавством критеріям щодо можливості виконання обов`язків опікуна, піклувальника, зокрема: певний вік, стан здоров`я, належні житлово-побутові умови, матеріальний стан у вигляді офіційного доходу, відсутність судимостей тощо (п. 40 Постанови КМУ), які необхідно підтвердити офіційними документами шляхом їх подачі до місцевої Служби у справах дітей перед початком проходження курсів.

При цьому, представники місцевої Служби у справах дітей здійснюють перевірку особи та поданих нею документів на відповідність критеріям щодо можливості виконання обов`язків опікуна, піклувальника, обстежують житло-побутові умови за місцем проживання, про що обов`язково складають акт за встановленою формою, а також видають направлення про проходження курсів навчання (п. 41-1 Постанови КМУ).

Після успішного проходження курсу навчання та отримання від Центру відповідної рекомендації, така особа, з урахуванням проведеної представниками місцевої Служби у справах дітей перевірки поданих нею документів, підлягає постановці на облік потенційного опікуна, піклувальника шляхом внесення відомостей про неї до Єдиного електронного банку даних про дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, і сім`ї потенційних усиновителів, опікунів, піклувальників, прийомних батьків, батьків-вихователів у вигляді Єдиної інформаційної аналітичної системи «Діти» (ЄІАС «Діти»).

За результатами перевірки документів, проходження курсу підготовки з питань виховання дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, та обстеження умов проживання заявника місцева Служба у справах дітей готує: висновок про можливість заявника бути опікуном, піклувальником; реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників з одночасним внесенням до ЄІАС «Діти» відомостей про потенційного опікуна; готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини.

Одночасно з цим представники місцевої Служби у справах дітей підбирають та пропонують потенційному опікуну, піклувальнику дитину (дітей) для передання під опіку, піклування, а також видають направлення для знайомства з дитиною (дітьми).

У разі встановлення контакту особи з дитиною (дітьми) та підтвердження після знайомства наміру взяти дитину (дітей) під опіку, піклування, а також отримання згоди від дитини (дітей, які досягли певного віку, що дозволяє висловити свою думку) на передачу під опіку, піклування такій особі, місцева Служба у справах дітей направляє на розгляд органу місцевого самоврядування висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини разом з поданими особою документами для прийняття рішення про встановлення опіки, піклування над дитиною (дітьми).

Спрощений порядок встановлено для родичів дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, оскільки вони не зобов`язані проходити курси навчання в Центрі (абз. 2 п. 39 Постанови).

Крім того, під час дії на території України воєнного стану особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах (у тому числі хрещені батьки) з дитиною-сиротою або дитиною, позбавленою батьківського піклування, виявила бажання взяти її під опіку, піклування подає службі у справах дітей за місцем свого проживання або за місцем виявлення дитини такі документи: заяву; копію паспорта громадянина України; документи, що підтверджують сімейні, родинні зв`язки особи з дитиною; довідку від нарколога та психіатра про відсутність перебування на обліку; довідку про наявність чи відсутність судимості (п. 79 Постанови).

При цьому, представники місцевої Служби у справах дітей здійснюють перевірку особи та поданих нею документів на відповідність критеріям щодо можливості виконання обов`язків опікуна, піклувальника, обстежують житло-побутові умови за місцем проживання, про що обов`язково складають акт за встановленою формою.

Подальший процес встановлення опіки, піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, такий самий, як і при загальному порядку, тобто місцева Служба у справах дітей: складає висновок про можливість заявника бути опікуном, піклувальником; реєструє осіб у журналі обліку потенційних опікунів, піклувальників з одночасним внесенням до ЄІАС «Діти» відомостей про потенційного опікуна, піклувальника; отримує від такої дитини згоду на влаштування під опіку, піклування в сім`ю особи; готує висновок про доцільність (недоцільність) встановлення опіки, піклування та відповідність її/його інтересам дитини, який разом з документами заявника подає на розгляд органу місцевого самоврядування.

За наслідками обох порядків, опікун, піклувальник після прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення опіки, піклування над дитиною (дітьми), набуває всі права та обов`язки щодо підопічної дитини (дітей), які за своїм змістом та обсягом прирівнюються до батьківських.

Розуміючи, що реалізація злочинного плану вимагає чітких узгоджених дій значної кількості людей, при достеменно невстановлених обставинах, у різний проміжок часу, ОСОБА_7 включила до складу організованої групи та залучила до злочинної діяльності ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб, які умисно і добровільно, усвідомлюючи наслідки своїх суспільно-небезпечних дій, надали свою добровільну згоду на участь у тривалій злочинній діяльності під керівництвом ОСОБА_7 .

Також, для забезпечення отримання швидких та позитивних рішень органів виконавчої влади щодо встановлення опіки над обраними громадянами США дітьми, погоджень щодо виїзду таких дітей за кордон, рішень щодо відстрочки від мобілізації для опікунів, ОСОБА_7 в якості пособника залучила до складу організованої групи ОСОБА_6 , який за вказівками останньої, видаючи себе обманом за високопоставленого посадовця, здійснював вплив на посадових осіб відповідних державних органів.

Таким чином, ОСОБА_7 , використовуючи свої лідерські якості, маючи рішучий та вольовий характер, розуміючи можливі наслідки протиправних дій, проте нехтуючи суворістю визначеного кримінальним законодавством покарання, утворила організовану групу з розподілом ролей та функцій кожного з її учасників, об`єднавши їх єдиною метою - отримання незаконного прибутку за рахунок вчинення умисних злочинів.

Для реалізації спільного злочинного плану учасники організованої групи в різний час завербували у якості «перевізників» 6 чоловіків призовного віку ( ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ), для яких, за отриману матеріальну винагороду від громадян США, використовуючи підроблені документи та сталі корупційні зв?язки в органах і службах у справах дітей, супроводжували весь процес встановлення в Україні фіктивної опіки (піклування) над такими дітьми (неповнолітніми та малолітніми братами ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , братами ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , братами ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , братом та сестрою ОСОБА_24 та ОСОБА_25 , а також ОСОБА_26 ), готували та організували подальше незаконне переправлення цих дітей та їх незаконних опікунів через державний кордон України задля подальшого переміщення на територію США з метою незаконної передачі дітей третім особам за отриману грошову винагороду.

При цьому співучасники, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, використали положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», згідно якого не підлягають призову на військову службу під час мобілізації опікуни, піклувальники, на утриманні яких перебуває дитина-сирота або дитина, позбавлена батьківського піклування, віком до 18 років.

Своєю чергою, так звані «перевізники», тобто фіктивні опікуни (піклувальники), надавали згоду на участь у злочинній схемі з метою ухилення від можливого призову на військову службу під час мобілізації в України, а також подальшого спрощеного в`їзду з сім`ями на територію США за гуманітарною програмою U4U (Uniting for Ukraine) і безперешкодного проживання на території цієї країни.

Крім того, учасник організованої групи ОСОБА_8 , за вказівкою організатора ОСОБА_7 , у різні періоди часу залучила до протиправної діяльності наразі невстановлених осіб з числа посадовців служб у справах дітей виконавчого комітету Глухівської міської ради Сумської області, Черкаської міської ради та Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області, які не були обізнані про злочинний план членів організованої групи, однак діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , за грошову винагороду надали свою добровільну згоду на участь у вчиненні кримінальних правопорушень шляхом складання завідомо неправдивих офіційних документів та внесення до них завідомо неправдивих відомостей, які необхідні для призначення підібраних учасниками організованої групи осіб опікунами раніше обраних громадянами США дітей для їх переправлення на територію цієї країни.

Задля забезпечення стабільності та безпеки функціонування організованої групи, ОСОБА_7 , як організатор та керівник, попередньо довела до відома учасників угруповання свій злочинний план та етапи його реалізації, встановила правила поведінки та конспірації, розподілила між його учасниками функції та обов`язки, відповідно до яких:

ОСОБА_7 як організатор та керівник угруповання, здійснила безпосередній підбір учасників організованої групи; координувала та контролювала дії учасників групи для виконання розробленого злочинного плану; за необхідності особисто здійснювала підбір дітей-сиріт, дітей, позбавлених батьківського піклування, для громадян США, а також кандидатів в опікуни; організовувала виготовлення та забезпечення кандидатів в опікуни завідомо підробленими документами, необхідними для призначення останніх опікунами (довідки про доходи, договори оренди житла, свідоцтва про хрещення, тощо); контролювала процес збирання та подання кандидатами в опікуни (піклувальники) документів до органів опіки та піклування з метою встановлення опіки (піклування) над обраними громадянами США дітьми; надавала інструкції щодо дій кандидатів в опікуни під час процесу встановлення опіки (піклування); використовуючи знайомства із посадовими особами служб у справах дітей, лобіювала та прискорювала прийняття рішення щодо призначення залучених співучасниками осіб опікунами, піклувальниками обраних громадянами США дітей; отримувала особисто, а також через близьких та довірених осіб від громадян США грошові кошти за переміщення на територію цієї держави обраних ними дітей, які в подальшому розподіляла між членами групи та витрачала на фінансування злочинної діяльності.

Невстановлені особи, виконуючи роль пособників, забезпечували та координували процес збору та подання потенційними усиновителями з числа громадян США необхідних документів щодо спонсорства за гуманітарною програмою «Uniting for Ukraine» (U4U) для підібраних співучасниками з числа громадян України опікунів, піклувальників з метою забезпечення їх безперешкодного в`їзду до США разом з дітьми, над якими в Україні встановлено незаконну опіку (піклування).

До функцій ОСОБА_8 , як виконавця, входило: підбір співучасників у вигляді потенційних опікунів із числа осіб чоловічої статі, які підлягають мобілізації на території України, виявили бажання її уникнути та безперешкодно виїхати за межі країни; замовлення виготовлення необхідних печаток суб`єктів господарювання та різних церков, а також придбання бланків для підроблення документів, необхідних кандидатам в опікуни для подачі до служб у справах дітей; виготовлення та забезпечення підробленими документами кандидатів в опікуни завідомо підробленими документами, необхідними для призначення останніх опікунами (довідки про доходи, договори оренди житла, свідоцтва про хрещення, тощо); підтримання комунікації з посадовими особами служб у справах дітей та установ, в яких перебувають діти-сироти і діти, позбавлені батьківського піклування, з метою контролю та координації процесу встановлення опіки; надання інструкцій та контроль за діями кандидатів в опікуни на всіх етапах встановлення опіки; координація дій опікунів під час оформлення документів для виїзду за кордон; за необхідності безпосереднє супроводження опікунів та дітей через державний кордон України.

ОСОБА_6 , виконуючи роль пособника, створив в мобільному додатку миттєвого обміну текстовими та мультимедійними повідомленнями «WhatsApp» фейковий обліковий запис заступника керівника Офісу Президента, представляючись яким здійснював вплив на посадових осіб ТЦК та СП, посадовців органів і служб у справах дітей, вводячи їх в оману, з метою прискорення отримання позитивних рішень про призначення опікунами підібраних учасниками організованої групи осіб, погоджень виїзду за кордон дітей та отримання відстрочки від мобілізації особами, призначеними опікунами.

У своїй злочинній діяльності для зв`язку між членами групи

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та інші невстановлені особи використовували наступні номери мобільних телефонів: оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 ; оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 .

Для супроводу осіб, призначених опікунами дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей, над якими встановлено опіку, через державний кордон України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 використовували транспортні засоби: автомобіль марки «Toyota Rav4», державний реєстраційний знак НОМЕР_6 , який на праві приватної власності належить її чоловіку ОСОБА_27 ; автомобіль марки «Audi Q7», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , який до 12.06.2024 на праві приватної власності належав ОСОБА_8 .

Відповідно до узгодженого злочинного плану учасники організованої групи за розробленим механізмом незаконно отримували кошти від громадян США за допомогою міжнародних систем грошових переказів «Western Union» та «PayPal», які розподіляли в частинах, визначених організатором групи - ОСОБА_7 .

З метою конспірації злочинної діяльності, відвернення уваги правоохоронних органів, а також уникнення зайвих непорозумінь з громадянами США, ОСОБА_7 видає себе посередником та адвокатом з питань усиновлення (удочеріння) в Україні, а ОСОБА_8 - позиціонує себе її помічником, оскільки на території США оплатна допомога в усиновленні (удочерінні) є легальною за умови розумності вартості послуг з пошуку дітей, забезпечення прибуття до країни перебування дітей для знайомства з ними, підготовки, збору та перекладу необхідних документів, надання юридичних консультацій щодо особливостей законодавства країни походження дітей тощо.

Разом з тим, на території України ОСОБА_7 та ОСОБА_28 , маючи відповідну вищу освіту, позиціонують себе професійними перекладачами з англійської мови, які лише допомагають іноземцям, бажаючим усиновити (удочерити) українських дітей, у процесі міждержавного усиновлення шляхом перекладу необхідних документів та роз`яснень чинного законодавства України у цій сфері.

Крім того, ОСОБА_8 під час взаємодії з представниками органів і служб у справах дітей в ході забезпечення встановлення опіки, піклування над дітьми та контролю за прийняттям цими органами позитивних рішень на користь залучених до протиправної діяльності опікунів, піклувальників видає себе за колишнього працівника одного з міністерств України в указаній сфері.

Також ОСОБА_7 для відвернення уваги від своєї особи отримувала грошові перекази від громадян США через свого чоловіка ОСОБА_27 та найманих працівників ФОП « ОСОБА_7 » - ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .

Своєю чергою, ОСОБА_6 , постійно проживаючий за межами України, для здійснення впливу на посадових осіб державних органів використовує фейковий обліковий запис «WhatsApp», видаючи себе одним з діючих заступників керівника Офісу Президента України, а також, будучи керівником Міжнародна благодійна фундація «Співчуття» (, адреса: 02002, Україна, м. Київ, вул. Червоноткацька, буд. № 23, оф.№ 4), представники якого до 24.02.2022 супроводжували групи дітей на «хостінгах» до США, позиціонує себе благодійником в Україні, який переймається долею дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування.

Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлені особи, в період приблизно з березня 2022 року по 2025 рік вчинили у складі організованої групи ряд умисних злочинів, пов`язаних із замахом на переміщення та переміщенням в США для незаконної передачі громадянам цієї країни неповнолітніх і малолітніх українських дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, з метою їх експлуатації у вигляді усиновлення (удочеріння) з метою наживи, та організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Співробітниками УМП ГУНП в Одеській області, на виконання доручення слідчого було проведено оперативно-розшукові заходи, направлені на пошуки та доставку ОСОБА_6 до слідчого управління ГУНП в Одеській області, однак місце знаходження останнього на території України співробітниками УМП ГУНП в Одеській області встановлено не було.

У ході досудового розслідування 09.12.2025 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, яке того ж дня вручено: його матері ОСОБА_31 у присутності соціального робітника Територіального центру соціального обслуговування Дніпровського району м. Києва Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_32 , а також начальнику Житлово-експлуатаційної дільниці-402 ОСОБА_33 , яке обслуговує будинки за адресами реєстрації та останнього відомого місця проживання підозрюваного у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .

Крім того, повідомлення про підозру направлено на встановлені в ході слідства адреси електронних скриньок, належних ОСОБА_6 , - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якої підозрюваний ОСОБА_6 відповів слідчому, що підтверджує доставлення поштового повідомлення адресату.

У свою чергу, згідно відомостей ДПСУ про осіб, які перетнули державний кордон, підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами України, оскільки 19.12.2021 перетнув державний кордон «на виїзд» з використанням закордонного паспорту громадянина України серії НОМЕР_8 у пункті пропуску Бориспіль-D на літаку, сполучення «КИЇВ-ТЕЛЬ АВIВ».

Станом на теперішній час достеменно встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за кордоном та на територію України з 19.12.2021 не повертався. Враховуючи вищевикладені обставини, 10.12.2025 ОСОБА_6 оголошено у міжнародний розшук у зв`язку з переховуванням від органу досудового розслідування за межами території України.

На даний час є всі підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває за межами України, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідча звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник надав письмові заперечення, які підтримав в судовому засіданні зазначив, що клопотання сторони обвинувачення є необґрунтованим, таким, що не доводить переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування, з урахуванням презумпції невинуватості, просив відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 09.12.2025 складено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, яке того ж дня вручено: його матері ОСОБА_31 у присутності соціального робітника Територіального центру соціального обслуговування Дніпровського району м. Києва Управління праці та соціального захисту населення Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_32 , а також начальнику Житлово-експлуатаційної дільниці-402 ОСОБА_33 , яке обслуговує будинки за адресами реєстрації та останнього відомого місця проживання підозрюваного у АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 .

Крім того, повідомлення про підозру направлено на встановлені в ході слідства адреси електронних скриньок, належних ОСОБА_6 , - ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 , з якої підозрюваний ОСОБА_6 відповів слідчому, що підтверджує доставлення поштового повідомлення адресату.

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України вручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0001248 від 10.12.2025. Таким чином на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_6 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_6 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:

1. Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_7 від 11.04.2024.

2. Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_34 від 02.03.2024.

3. Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, передбаченої ст. 263 КПК України, відносно та за участі ОСОБА_7 від 11.04.2024.

4. Протоколами за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж стосовно ОСОБА_6 від 02.03.2024, 07.05.2024, 14.06.2024.

5. Протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - аудіо-, відеоконтроль особи ОСОБА_14 від 17.01.2024, в ході якого зафіксовано співбесіду із заступником начальника Одеської ОВА ОСОБА_35 для вирішення питання про надання погодження на встановлення опіки над дитиною ОСОБА_36 , де останній не зміг чітко пояснити обставин хрещення дитини, а також підтвердив начебто своє знайомство з високопосадовцем ОСОБА_37 , що повністю не відповідає дійсності, оскільки під оманливим приводом саме ОСОБА_6 намагався вплинути на ОСОБА_38 та начальника Одеської обласної служби у справах дітей для встановлення опіки на користь

ОСОБА_14 .

6. OSINT-дослідженням соціальних мереж та інших відкритих джерел з фіксацією виявленої інформації за протоколом Берклі, відповідно до якого зафіксовано:

- публікації Krenzer Benjamin Donald та ОСОБА_39 про бажання усиновити братів ОСОБА_40 (опікун ОСОБА_10 ), перепони в цьому процесі, які виникли після нападу російських військ на Україну, а також про вартість міжнародного усиновлення, яка може сягати 35000 доларів США;

- відеопублікацію від 07.06.2022 на каналі «YouTube» з дитиною, візуально схожою на ОСОБА_41 , із закликом «…and that of 300 other orphans in the process of being adopted by American families», яке вказує, що дитину бажають усиновити громадяни США; з дитиною ОСОБА_42 , громадянкою США ОСОБА_58, її доньками ОСОБА_59 та ОСОБА_60, із закликами «Help Save ОСОБА_61», «Along with education, medical care, and the love and support of two parents and two big sisters», «She should stay in the US in their loving home until the war ends and her adoption can pr», які вказують на бажання ОСОБА_58 отримати саме цю дитину для подальшого удочеріння.

7. Грошовими переказами за допомогою платіжних систем «Western Union» та «PayPal», аналізом яких встановлено, що громадяни США переказували грошові кошти учасникам організованої групи ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та наближеним до неї особам ( ОСОБА_27 , ОСОБА_29 та ОСОБА_43 ), а також «псевдопікунам» на утримання дітей до їх прибуття у США, зокрема ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 .

8. Проведеними тимчасовими доступами до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, зокрема у: ТОВ «Нова Пошта» (серед яких виявлено поштові відправлення документів між ОСОБА_8 та ОСОБА_44 (ССД Глухівської міськради Сумської області, де установлено опіку ОСОБА_11 над дітьми Куцарськими,

ОСОБА_45 над дитиною ОСОБА_46 ), між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , між ОСОБА_47 (на час вчинення злочинів - чоловік ОСОБА_8 ) та ОСОБА_10 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 ), Міністерстві соціальної політики, сім`ї та єдності України та Національній сервісній службі (про поїздки дітей у періоди 2020-2021 років на «хостінг» до США саме до тих громадян цієї країни, які перераховували кошти співучасникам у період 2022-2025 років), Пенсійному фонді України та Державній податковій службі (якими підтверджено недостовірність поданих опікунами довідок про доходи до місцевих Служб у справах дітей), Державній прикордонній службі (щодо перетину кодону опікунами, дітьми та співучасниками), Міністерстві закордонних справ України (щодо постановки дітей на консульський облік).

9. Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_48 від 02.10.2025, яка повідомила, що, перебуваючи разом з братом в евакуації у державному закладі в Республіці Польща, лише там познайомилися з ОСОБА_49 , який повідомив, що є їх хрещеним батьком, забрав їх із закладу та одразу передав громадянам ОСОБА_50 та ОСОБА_51 , з якими вони разом мешкали у Польщі, а ОСОБА_13 зі своєю родиною мешкали поруч. ОСОБА_62 та ОСОБА_52 говорили їм, що вони будуть мешкати з ними в Америці. Але в подальшому ОСОБА_53 пояснили їм, що забрати їх не вийде. Назад до України їх відвезла дружина ОСОБА_54 та від імені чоловіка відмовилась від подальшої опіки над ними;

10. Протоколами допиту свідків ОСОБА_55 (біологічна мати, яка позбавлена батьківських прав) від 16.12.2023, ОСОБА_56 (бабуся дитини) від 28.12.2023, які повідомили, що дитину не хрестили, ОСОБА_14 не знають, а також самої малолітньої ОСОБА_42 від 11.10.2024, яка зазначила, що вона перебувала взимку в Америці у сім`ї ОСОБА_63, їй там сподобалось, до неї гарно ставилися, дарували подарунки, однак постійно жити там вона не хотіла, а бажає проживати в сім`ї рідного дядька ОСОБА_57 , під час перебування в Румунії вихователька наполягала на тому, щоб вона спілкувалася по телефону з ОСОБА_14 , який начебто її хрестив, хоча дитина його взагалі не знає та не пам`ятає.

11. іншими доказами у їх сукупності, які підтверджують обставини кримінального правопорушення та відповідають критерію належності та допустимості.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

На дев`яносто дев`ятій сесії (27.02-03.03.2017) Комісією з контролю файлів Інтерполу ухвало рішення, що запобіжні заходи у вигляді дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу не є ордерами на арешт у розумінні ст.83.2 Правил Організації.

Так, головною вимогою інституції Генерального секретаріату Інтерполу по публікації повідомлень із червоним кутом та циркулярних оповіщень є наявність ухвали слідчого судді, суду про обрання міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо розшукуваної особи, що була винесена без посилання на використання каналів МОКП-Інтерпол для доведення факту оголошення її у міжнародний розшук.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

10.12.2025 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області винесено постанову про оголошення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України та на теперішній час його місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останнього переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним.

Крім того, враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваному ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх суспільно-небезпечний характер, а також кількість інкримінованих останньому епізодів злочинної діяльності, слідчий суддя вважає, що в рамках даного кримінального провадження наявний також ризик можливого впливу на свідків, та інших підозрюваних з метою зміни ними свідчень у ході судового розслідування кримінального провадження, а також у подальшому впливати на свідків, яких ще не допитано, для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані.

Обґрунтовуючи наявність та доведеність цього ризику необхідно обов`язково враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, підозрюваними (обвинуваченими), а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим, прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ст.ст. 23, 95 КПК України).

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним.

Що стосується ризику передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України то посилання слідчого не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 149, ч. 3 ст. 332 КК України, та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_6 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості його тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001248 від 10.12.2025 року відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити частково.

За відсутності підозрюваного обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_6 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1