У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/7212/25

№ 1-кп/183/2047/25

09 жовтня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000714 від 24.06.2025 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харків, громадянки України, маючої середню освіту, вдови, військовослужбовиці, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-18.05.2023 року Зміївським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, 23.08.2024 року звільненої з Качанівської ВК №54 Харківської області умовно-достроково для проходження військової служби по контракту до в/ч НОМЕР_1 ,

обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_3 .

Обвинувачена та захисник не заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Вислухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

При вирішенні клопотання прокурора про необхідність продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ч. 2 ст. 177 КПК України, відповідно до якої підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перед судом прокурором доведено, що на теперішній час продовжують існувати та не зменшились передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України ризики, які стали підставою для застосування та продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 вчинила тяжкий злочин, відповідальність за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до десяти років, тому існує ризик переховування останньої від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_3 в подальшому може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків, оскільки останні проходять військову службу в одному підрозділі з обвинуваченою.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, ОСОБА_3 не мала реального наміру повернутися до військової частини раніше, проводила час на власний розсуд, поки не була затримана працівниками поліції. Таким чином, ОСОБА_3 перебуваючи на волі може продовжити злочину діяльність, тобто вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Суд погоджується з аргументами прокурора висловленими на обґрунтування вищезазначених ризиків.

Враховуючи сукупність викладених обставин, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для запобігання вищевказаним ризикам, суд дійшов висновку, що відносно обвинуваченого доцільно продовжити дію застосованого раніше до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказане в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці ЄСПЛ і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в рішеннях ЄСПЛ у справах «Летельє проти Франції», «Лабіта проти Італії».

Тому, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосований обвинуваченій.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 331, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинуваченій у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_3 , продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 03 грудня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1