Справа № 449/1765/25
Перемишлянський районний суд Львівської області
У Х В А Л А

04.12.2025 м. Перемишляни

Перемишлянський районний суд Львівської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

cекретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання заступника начальника відділення поліції - начальника СВ ВнП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження внесеного до ЄДРДР №0001015 від 22.08.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Липівці, Перемишлянського району, Львівської області, українець, громадянин України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

З поданого слідчим клопотання вбачається, що стрілець-помічник гранатометник 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , в порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, не отримавши дозволу відповідного командування, 21.07.2025 о 08:30 год. нез`явлення вчасно на службу без поважних причин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та перебував поза межами її розташування до 03.12.2025, знаходячись безпідставно, тривалістю понад три доби, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , тобто до моменту виявлення органами досудового розслідування та затримання останнього в порядку п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

Відтак, з 21.07.2025 до 03.12.2025 солдат ОСОБА_5 проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи за місцем свого проживання.

Під час незаконного перебування за межами ІНФОРМАЦІЯ_2 , солдат ОСОБА_5 до органів місцевої влади та військового управління з питань подальшого проходження військової служби не звертався, хоча об`єктивно мав можливість це зробити.

03.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали, з мотивів викладених у клопотанні просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник відносно задоволення клопотання про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечили.

Обвинувачений ОСОБА_5 дав суду такі покази. В серпні 2022 року він добровільно звернувся ТЦК та СП з метою проходження військової служби. Після нетривалої підготовки його було направлено на Схід, де він брав участь у бойових діях на складних ділянках фронту. Отримав численні поранення та травми. Після чого проходив лікування, а згодом його було визнано обмежено придатним до військової служби і з вересня 2023 року він проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 . В кінці 2024 року його відправили до Харкова в розподільчий пункт, однак жодна частина його не взяла. Про це він доповів службовим особам ІНФОРМАЦІЯ_3 і повернувся назад. З подивом для себе він дізнався, що повернувшись до Перемишлян він числився таким що самовільно залишив військову частину. З вересня 2023 року і до тепер йому відмовляються виготовити посвідчення учасника бойових дій, не дають направлення і чинять перешкоди в належному медичному обстеженні, систематично принижують та обзивають. І це зважаючи на те, що він чесно і сумлінно ставився до свого обов`язку захищати Батьківщину, пішов добровольцем, отримав ряд травм (в т.ч. травму голови) через яку його і визнали обмежено придатним. Він постійно скаржиться на головні болі і проблеми із здоров`ям, має тривожність і поганий сон. Саме тому, через таку несправедливість він одного дня опустив руки і дійсно не прийшов на службу. При цьому він перебував за місцем свого проживання, вільно ходив по м.Перемишляни, 24.07.2025 р. був на прийомі у лікаря у військовому госпіталі. Водночас, підозрюваний просив врахувати те, що він сам, добровільно 03.12.2025 року з`явився у Службу військового правопорядку, щоб повідомити мотиви своїх дій та отримати допомогу у практичній реалізації своїх законних прав. Натомість, працівники ВСП, з`ясувавши його статус (СЗЧ), одразу викликали працівників поліції, які оперативно прибули на місце та доставили його в м.Перемишляни де затримали та оголосили підозру.

В судове засідання також з`явилась дружина підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтвердила наявність у чоловіка проблем із здоров`ям. Надала ряд медичних документів, деякі з них підтверджують слова підозрюваного. Водночас, дружина повідомила суд, що після 21.07.2025 р. вона декілька разів намагалась поговорити з керівництвом РТЦК про поганий стан здоров`я чоловіка. Однак, на вході їй повідомили, що отримали вказівку ні її ні чоловіка на території РТЦК не пускати. Дружина повідомила, що їй відомо про знущання над її чоловіком, небажання службових осіб РТЦК оформити йому посвідчення УБД, а також всілякі перешкоди у проходженні до кінця ВЛК. Окремі службові особи ІНФОРМАЦІЯ_3 (в т.ч. безпосередній начальник чоловіка ОСОБА_8 ) «мають зуб» на чоловіка. В тому числі і через те, що після повернення з м.Харкова туди відправили саме його безпосереднього керівника ОСОБА_9 , який «був змушений там воювати». Повернувшись зі сходу він ще більше почав цькувати чоловіка. Перебуваючи в дома, він постійно скаржився на головні болі, дуже мало та погано спав, постійно тривожився. Дружина повідомила, що за весь час перебування чоловіка в дома з 21.07.2025 р. до них ніхто не приїжджав і за чоловіком не розпитував. Чоловік практично постійно перебував в дома. В дома також перебували її батьки. Про те, що він перебуває вдома керівництво РТЦК та СП прекрасно знали.

Заслухавши пояснення слідчого, прокурора, підозрюваного, адвоката, дружини підозрюваного ОСОБА_7 , оглянувши та перевіривши надані матеріали кримінальної справи, приходжу до наступного висновку.

Згідно витягу з наказу №269 від 13.09.2023 р. вбачається, що солдат ОСОБА_5 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження служби.

21.07.2025 року командир взводу охорони ОСОБА_10 подав рапорт відповідно до якого содат ОСОБА_5 під час ранкового шикування був відсутній, а розшукові заходи нічого не дали. При цьому які заходи проводились і ким невідомо.

24.07.2025 року була складена Довідка про факт самовільного залишення розташування взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 солдатом ОСОБА_5 . На телефонні дзвінки не відповідає, пошук результатів не дав.

Згідно Інформаційної довідки від 20 грудня 2024 року вбачається, що солдат ОСОБА_5 вибув у відрядження в с.Острівщина Харківської області для виконання бойових завдань з 03.12.2024 р. по 02.03.2025 р. Проте прибувши в місце призначення солдат ОСОБА_5 13.12.2024 р. відмовився виконувати бойові завдання та повернувся додому. Станом на 19.12.20224 року підозрюваний до РТЦК не повернувся.

До матеріалів службового розслідування долучено довідку військово-лікарської комісії від 8 липня 2023 року відповідно до якої солдат ОСОБА_5 був визнаний обмежено придатним до військової служби у зв`язку з травмами та пораненнями пов`язаними з захистом Батьківщини. Був визнаним придатним для служби лише в частинах забезпечення, військових комісаріатах, установах, організаціях та навчальних закладах.

Долучена до матеріалів службового розслідування Службова характеристика на ОСОБА_5 загалом негативна, однак станом на яку дату вона була складена встановити не можливо.

Згідно відповіді на запит слідчого, Перемишлянська ЦРЛ надала інформацію про факти звернення ОСОБА_5 за медичною допомогою (8 звернень з січня 2024р. по квітень 2025 р.).

14 серпня 2025 року ІНФОРМАЦІЯ_4 звернувся до ДБР розташованого у м.Львові з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України (відносно ОСОБА_5 , який з 21.07.2025 року не прибув на військову службу і на момент закінчення службового розслідування відсутній на службі).

Згідно витягу з наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 віж 24.07.2025 року №218 по факту самовільного залишення солдатом ОСОБА_5 місця служби було призначено службове розслідування.

13 серпня 2025 року старшим офіцером ІНФОРМАЦІЯ_3 було складено Акт проведення службового розслідування. Згідно акту ІНФОРМАЦІЯ_3 нібито проводились розшукові заходи, які результатів не мали, солдат ОСОБА_5 на дзвінки не відповідав. Про будь-які проблемні питання, що могли бути причиною таких дій содат ОСОБА_5 не повідомляв.

Згідно витягу з ЄРДР від 22.08.2025 р. вбачається, що в реєстр внесено відомості щодо самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини (за ч.5 ст.407 КК України).

Постановою прокурора від 30 серпня 2025 року було визначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні.

Постановою прокурора від 22 жовтня 2025 року було змінено підслідність даного кримінального провадження з другого слідчого відділу ДБР м.Львова на ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Львівській області. Дана обставина також підтверджується витягом з ЄРДР від 03.12.2025 р.

3 грудня 2025 року ОСОБА_5 було оголошено підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно Протоколу затримання особи від 3 грудня 2025 року ОСОБА_5 було затримано о 13 год. 35 хвилин у м.Перемишляни. При цьому, в судовому засіданні начальник слідчого відділу ВП №2 Львівського РУП №2 ГУНП у Л/о. підтвердив, що твердження ОСОБА_5 , що працівників поліції було викликано до м.Львова військовою службою правопорядку, оскільки ОСОБА_5 сам до них з`явився.

Згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_5 , останній повідомляв орган досудового розслідування, що причиною його не виходу на військову службу було те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 йому відмовляв надати скерування для проходження ВЛК у зв`язку з погіршенням стану психічного здоров`я, а також з 2022 року по даний час йому не дали можливості виготовити посвідчення учасника бойових дій. Після цього працівники РТЦК та СП повідомили йому, що його подали в списки осіб, які самовільно залишили військову частину. Це образило підозрюваного ще більше і він вирішив не повертатись на службу. 3 грудня 2025 р. він вирішив таки повернутись на службу і тому поїхав до Львова де розташована військова служба правопорядку. З`ясувавши причини візиту, його попросили почекати. За деякий час за ним приїхали працівники поліції з м.Перемишляни та запропонували поїхати до Перемишлян, де йому вручили підозру.

В судовому засіданні було надано Консультаційний висновок від 24.07.2025 р. відповідно до якого ОСОБА_5 був доставлений бригадою ШМД в КНП «Львівський обласний госпіталь ветеранів війн та репресованих ім.Юрія Липи» у зв`язку з погіршенням стану здоров`я та судомами. Після огляду рекомендовано амбулаторне лікування у сімейного лікаря, невролога, нарколога за місцем проживання.

Також було надано ряд медичних документів та виписок з яких вбачається, що ОСОБА_5 страждає (страждав) на низку психічних розладів: розлади адаптації з тривожно-дипресивною симптоматикою (виписка від 14.08.2024 р.) - рекомендовано стаціонарне лікування, астено-невротичний синдром з інсомією, безсоння, розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю (07.03 2025р.).

З наданих документів факт відсутності підозрюваного ОСОБА_5 по місцю служби з 21.07.2025 р. по 3.12.2025 року та факт наявності в нього ряду психічних розладів підтверджується.

Водночас в наданих суду документів відсутні будь-які докази того, що до 3 грудня 2025 року проводились якісь конкретні розшукові заходи та ретельна перевірка можливих причин не прибуття ОСОБА_5 на військову службу та не спростовано твердження підозрюваного з цього приводу. В матеріалах службової перевірки немає жодного слова про заходи, які вживались командирами підрозділів та працівниками психологічної підтримки, щодо підтримки морально-психологічного стану солдата ОСОБА_5 з вересня 2023 року. Вбачається, що відсутність таких заходів та байдужість до стану фізичного і морального здоров`я військовослужбовця і зумовила вчинення солдатом ОСОБА_5 такого вчинку, що підпадає під ознаки злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК Ураїни.

Про формальність проведення службового розслідування також свідчить той факт, що в матеріалах службової перевірки всюди фігурує адреса: АДРЕСА_1 . При цьому адресою проживання підозрюваного є АДРЕСА_1 .

З огляду на вищевикладене, у слідчого судді виникає риторичне питання хто і як насправді проводив службове розслідування?

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих документах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Окрім цього, сам підозрюваний ОСОБА_5 визнав факт відсутності по місцю служби з 21.07.2025 р. до 03.12.2025 р.

Щодо існування ризиків зазначених у клопотанні.

Слідчий суддя не вважає, що існують ризики, передбачені п.1, 4, 5 частини першої ст.177 КПК України з огляду на таке:

- Будь-яких доказів переховування підозрюваного від органів досудового розслідування не встановлено. Доказів вжиття будь-яких заходів для його розшуку і виявлення слідчому судді не надано. Окрім тог, ОСОБА_5 сам, добровільно з`явився до органів ВСП. Дані обставини спростовують твердження автора клопотання про можливе переховування підозрюваного (п.1).

- З огляду на його звання та посаду, описане ОСОБА_5 ставлення до нього будь-яке перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином є малоймовірним.

- З огляду на обставини (озвучені мотиви своєї поведінки), малоймовірним є те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинить інше кримінальне правопорушення, передбачене ст.407 КК України, а тим паче дезертирство (оскільки він фактично проходить службу по місцю проживання).

При цьому, слідчий суддя вважає, що існує незначний ризик того, що підозрюваний може впливати на свідків (шляхом вмовлянь чи переконань), тобто ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Водночас, частина 8 ст. 176 КПК України передбачає, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме, тримання під вартою.

В даному випадку, з огляду на воєнний стан та кваліфікацію дій підозрюваного ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, законодавець визначив єдиний можливий вид запобіжного заходу тримання під вартою.

З одного боку, слідчий суддя усвідомлює мету з якою законодавець вніс відповідні зміни до ст.176 КПК України доповнивши її частиною 8. Адже в умовах воєнного стану, вчинення злочинів передбачених ч.8 ст.176 КПК України, може мати значні негативні наслідки (і мова може йти не лише про небезпеку для якогось окремого підрозділу).

З іншого боку, така норма не враховує ті випадки, коли вчинення військовослужбовцями таких злочинів зумовлена певними особливими обставинами та/або не тягне за собою жодних значних наслідків, або на вчинення таких дій їх спонукали певні обставини, які суттєво впливають на ступінь тяжкості вчиненого ними злочину.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З огляду на це, слідчий суддя вважає за необхідне вданій справі застосувати практику ЄСПЛ, відповідно до якої: суд неодноразово встановлював, що існування законодавчих механізмів, що обмежують повноваження національних судів щодо ухвалення рішень у справах про тримання під вартою під час досудового слідства, було порушенням пункту 3 статті 5 Конвенції (див. п.116 рішення у справі «ГРУБНИК ПРОТИ УКРАЇНИ» (CASE OF GRUBNYK v. UKRAINE, Заява № 58444/15.

Слід зазначити, що подібного змісту положення в свій час містилось в ч.5 ст.176 КПК України. Дане положення було визнано неконституційним на підставі рішення Конституційного Суду України від 25 червня 2019 року № 7-р/2019. В цьому рішенні Конституційний Суд України звертав увагу на недопустимості застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі суто формального судового рішення, що порушує принцип верховенства права. Обґрунтування необхідності тримання під вартою тяжкістю злочину - не забезпечує балансу між метою його застосування у кримінальному провадженні та правом особи на свободу та особисту недоторканність.

Конституційний Суд України неодноразово вказував, що обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи

Хоча ч.8 ст.176 КПК України за своїм змістом і дещо відрізняється, зокрема: можливість її застосування обмежується часом дії воєнного стану, - однак навіть в такій редакції дана стаття не дає можливості врахувати особливості окремо взятої справи.

За таких обставин, слідчий суддя вважає неприпустимим підійти до розгляду даного клопотання суто формально та не мати можливості врахувати мотиви такої поведінки підозрюваного (неможливість підозрюваного отримати заслуженої та належної медичної допомоги і ставлення до себе, а також сприяння в оформленні статус учасника бойових дій службовими особами РТЦК та СП), а також те, що підозрюваний ОСОБА_5 добросовісно виконував свій конституційний обов`язок по захисту Батьківщини, брав участь в бойових діях на сході країни, отримав бойове поранення/травму.

Окрім того, формальність службового розслідування та відсутність будь-яких доказів розшуку підозрюваного, а також його самостійне і добровільне з`явлення до військової служби правопорядку аж ніяк не свідчать про його переховування.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваного ОСОБА_5 слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який з огляду на обставини справи є найбільш оптимальним та доцільним.

Керуючись ст.ст. 8, 9, 176-178, 181, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосовувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання ( АДРЕСА_1 ).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

- прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду у встановлений ними час;

- носити електронний засіб контролю (за наявності).

Строк дії обов`язків, покладених судом на ОСОБА_5 , визначити до 30 січня 2025 р.

ОСОБА_5 звільнити з під варти в залі судового засідання.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло особи, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_11 обов`язків покласти на керівника групи прокурорів ОСОБА_12 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 05.12.2025р.

Слідчий суддя ОСОБА_1