УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СВ Відділу поліції №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001460 від 16.12.2025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Магдебург Німеччина, який має професійно-технічну освіту, є військовослужбовцем, одружений, має неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не засудженого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001460 від 16.12.2025, за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СВ ВП №1 ЗРУП ГУНП України в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначено наступне.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання, вибухових пристроїв та бойових припасів, вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу, у невстановлених досудовим слідством особи, спосіб, час та місці, придбав 18 корпусів гранат "GMO-1", 6 корпусів гранат "РГО", 1 корпус гранати "РГН", 12 корпусів гранат "GHO-1", 11 шт. "УЗРГМ", 4 шт. підривачів "AF-11", 4 шт. реактивних протитанкових гранат "AT-4", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "RPG-75", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "C-90", 3 шт. вогнеметів "РПО-А", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "Carl Gustav", 20 шт. підривачів "FGM", 8 шт. стартових двигунів "ПГ", 4 шт. осколкових гранат "ОГ-7", 9 шт. протитанкових гранат "PG-7m", пістолет "ПМ-9 мм" НОМЕР_1 , 1981 р.в. та 12 набоїв до нього (у розшуку за ГУНП в Дніпропетровській області, як втрачений ЗСУ в/ч НОМЕР_2 , під час бойових дій в 2022 році), стартовий пістолет "BLOW C75", (з ознаками переробки) НОМЕР_3 з набоями травматичної дії, стартовий пістолет "BLOW F90" (з ознаками переробки) НОМЕР_4 з набоями травматичної, газовий пістолет "SUPER-P 35" (з ознаками переробки) № НОМЕР_5 , з набоями травматичної дії, автомат "АКСМ" № НОМЕР_6 , 1993 р.в. (за базами МВС не значиться), та у порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з особистих мотивів, почав зберігати вказані предмети з метою подальшого носіння, зберігання, без передбаченого законом дозволу.

У подальшому, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на незаконне придбання, зберігання, вибухових пристроїв та бойових припасів, вогнепальної зброї, незаконно переніс до свого домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та незаконно зберігав, без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення, де з 17 години 21 хвилину по 22 годину 50 хвилин 16.12.2025, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, за вказаною адресою, на території домоволодіння в присутності понятих співробітниками поліції виявлено та вилучено: 18 корпусів гранат "GMO-1", 6 корпусів гранат "РГО", 1 корпус гранати "РГН", 12 корпусів гранат "GHO-1", 11 шт. "УЗРГМ", 4 шт. підривачів "AF-11", 4 шт. реактивних протитанкових гранат "AT-4", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "RPG-75", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "C-90", 3 шт. вогнеметів "РПО-А", 1 шт. реактивної протитанкової гранати "Carl Gustav", 20 шт. підривачів "FGM", 8 шт. стартових двигунів "ПГ", 4 шт. осколкових гранат "ОГ-7", 9 шт. протитанкових гранат "PG-7m", пістолет "ПМ-9 мм" НОМЕР_1 , 1981 р.в. та 12 набоїв до нього (у розшуку за ГУНП в Дніпропетровській області, як втрачений ЗСУ в/ч НОМЕР_2 , під час бойових дій в 2022 році), стартовий пістолет "BLOW C75", (з ознаками переробки) НОМЕР_3 з набоями травматичної дії, стартовий пістолет "BLOW F90" (з ознаками переробки) НОМЕР_4 з набоями травматичної, газовий пістолет "SUPER-P 35" (з ознаками переробки) № НОМЕР_5 , з набоями травматичної дії, автомат "АКСМ" № НОМЕР_6 , 1993 р.в. (за базами МВС не значиться), які відповідно до висновку за результатами вибухово-технічної експертизи за №СЕ-19/108-25/27946 від 17.12.2025 надані на дослідження предмети є бойовим корпусом гранати РГО, бойовим корпусом гранати РГО-1, бойовим підривачем типу УЗРГМ, бойовим підривачем типу AF 11, що являються вибуховими пристроями військового призначення та відносяться до бойових припасів, які ОСОБА_5 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

17.12.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Посилаючись на те, що ОСОБА_5 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на експертів, які будуть залучені до проведення експертиз; продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, зазначаючи про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у клопотанні. Посилаючись на тяжкість кримінального правопорушення, обставини його вчинення та дані про особу підозрюваного, наполягав на наявності ризиків, про які зазначено у клопотанні. Вважає, що більш м`який запобіжний захід не здатен забезпечити належну поведінку підозрюваного, тому просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні проти клопотання заперечував посилаючись на недоведеність ризиків, про які зазначено у клопотанні, суду подав письмові заперечення на клопотання. Наполягав, що підозрюваний не має наміру переховуватися і перешкоджати кримінальному провадженню, має міцні соціальні зв`язки. Просив врахувати стан його здоров`я, за яким він потребує нагляду лікарів, що не може бути забезпечено під час утримання під вартою, та застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрюваний у судовому засіданні проти клопотання заперечував, підтримав позицію захисника. Наполягав, що не має наміру перешкоджати кримінальному провадженню, від слідства не переховується.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001460 від 16.12.2025, за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

16.12.2025, під час проведення санкціонованого обшуку на підставі ухвали слідчого судді Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2025, якою було надано дозвіл на проведення обшуку у кримінальному провадженні № 0001460 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_3 , з метою встановлення місцезнаходження зниклого безвісті ОСОБА_7 та належних йому речей, в присутності понятих співробітниками поліції виявлено та вилучено боєприпаси та зброю.

16.12.2025, о 14 годині 57 хвилин, ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України, та 17.12.2025 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Стороною обвинувачення у клопотанні та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КПК України.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до категорії тяжкого злочину, та передбачений Законом вид покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Також слідчий суддя враховує дані про особу, вік і стан здоров`я підозрюваного, який раніше не засуджений, одружений, має неповнолітню дитину, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини кримінального правопорушення, його тяжкість, кількість вилученої зброї та боєприпасів, дані про особу підозрюваного, а також наведені органом досудового розслідування обставини кримінального провадження, на переконання слідчого судді, дослідженими матеріалами повністю підтверджуються ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КК України, про які зазначено у клопотанні слідчого та наведено прокурором у судовому засіданні.

Доводи сторони захисту щодо заперечень на клопотання не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання слідчого та стороною захисту не спростовано наявності встановлених вищезазначених ризиків.

Так, Європейський суд з прав людини наголошує, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, та у справі „Ілійков проти Болгарії Європейський суд з прав людини зазначив, що „суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Надані слідчому судді матеріали кримінального провадження і встановлені в ході розгляду клопотання обставини кримінального правопорушення інкримінованого ОСОБА_5 дають підстави для висновку про високий рівень його суспільної небезпеки.

Європейський суд з прав людини у рішенні „Подвезько проти України крім іншого зазначає, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, недостатньо самого факту застосування цього заходу згідно з національним законодавством - він також повинен бути необхідним за конкретних обставин. На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «c» пункту 1 статті 5 Конвенції має відповідати вимозі пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, в якому здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

За встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що тяжкість покарання, передбаченого Законом за вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, у сукупності з обставинами його вчинення та наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також його особи, обґрунтовують доводи органу досудового розслідування щодо підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного та зумовлюють неможливість застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж той, про застосування якого подано дане клопотання.

Доводи сторони захисту щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, одним із видів яких є запобіжні заходи.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного, слідчим суддею не встановлено та стороною захисту не доведено, обґрунтованих даних щодо неможливості утримання підозрюваного в умовах слідчого ізолятора за станом здоров`я матеріали справи не містять та в судовому засіданні не наведено.

Таким чином, встановлені слідчим суддею обставини дають підстави для висновку, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно попередити спроби підозрюваного ухилитися від органів розслідування й суду, оскільки протягом розгляду клопотання доведено наявність обґрунтованої підозри та наявність обставин, передбачених п. 2, 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а також з метою запобігання ризикам, які зазначені у клопотанні, слідчий суддя вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Виходячи з вимог ст. 115 КПК України, строк дії запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 слід обчислювати з моменту його фактичного затримання з 16.12.2025 року, та, відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, слідчий суддя визначає строк дії даної ухвали до 13.02.2026 року включно.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, 196, 205, 376, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.02.2026 року включно, який обчислювати з 16.12.2025 року.

Встановити строк дії даної ухвали до 13.02.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя: ОСОБА_1