Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/4499/25
Провадження № 1-кп/650/796/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

19 листопада 2025 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001337 від 04.06.2025 року, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чогодарівка, Ширяївського району, Одеської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в :

Прокурор Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 по кримінальному провадженню № 0001337 від 04.06.2025 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

На розгляді в Великоолександрівському районному суді Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001337 від 04.06.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_5 , обвинувачується в тому, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13.12.2024 за № 348 матроса ОСОБА_5 поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду майстер - номер обслуги 1 розрахунку 2 артилерійського взводу 12 артилерійської батареї 4 артилерійського дивізіону цієї ж військової частини.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

З 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, з часу видання Президентом України Указу № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та затвердження його Законом України № 2102-IX Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» та до теперішнього часу, відповідно до Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» почав діяти воєнний стан в Україні.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, матрос ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених за посадою, бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, забезпечувати додержання особовим складом відділення військової дисципліни, вживати заходів для запобігання вчиненню правопорушень військовослужбовцями відділення, постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи, бути взірцем для особового складу відділення щодо виконання службових обов`язків, виховувати поважне ставлення особового складу відділення до військової служби та свого військового фаху, розвивати в них патріотичні почуття та моральну готовність до захисту держави.

Разом з цим, матрос ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією, будучи забезпеченим речовим, грошовим, продовольчим та іншими видами забезпечення, 30 квітня 2025 року вирішив тимчасово ухилитися від військової служби та нез`явився вчасно до місця несення служби, мотивуючи свої дії особистими обставинами, не пов`язаними із проходженням військової служби.

Реалізуючи свій злочинний умисел, матрос ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 2, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, 30 квітня 2025 року нез`явився вчасно до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 , та, як наслідок, ухилився від проходження військової служби на період більше трьох діб. 05 червня 2025 року правоохоронними органи було встановлено місце перебування матроса ОСОБА_5 .

Таким чином, у період з 30 квітня 2025 року по 05 червня 2025 року, тобто понад три доби, матрос ОСОБА_5 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, до військової частини безпідставно не прибував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього. При цьому, матрос ОСОБА_5 документів, підтверджуючих поважність та законність відсутності на військовій службі, до військової частини не надавав.

Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

05.06.2025 матросу ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

24 вересня 2025 року слідчим суддею Великоолександрівського районного суду Херсонської області відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 22 листопада 2025 включно.

Вина ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними досудовим розслідуванням доказами - показаннями свідків, висновком службового розслідування та іншими матеріалами досудового розслідування, які у своїй сукупності узгоджуються між собою.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити, вказавши, що на даний час ризики передбачені ст. 177 КПК України об`єктивно наявні та не зменшились, продовжують мати місце, а відтак виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого.

У судовому засідання обвинувачений ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, вказавши бажає повернутися на службу, але в іншу військову частину. Просить обрати відносно нього більш м`який запобіжний захід.

Захисник у судовому засіданні вказав, ризики зазначені прокурором впливати на свідків, потерпілих чи вчинити нове кримінальне правопорушення недоведені. Обвинувачений раніше не судимий. Просить обрати відносно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши прокурора, думку обвинуваченого, захисника, дослідивши додані до клопотання матеріали, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 131, 177 КПК України запобіжний захід є заходом забезпечення кримінального провадження, метою застосування якого є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою звернення до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є раніше заявлені ризики, передбачені у статті 177 КПК України, які до цього часу продовжують існувати та не зменшились і не втратили своєї актуальності (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України).

Підставою звернення до суду з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є ризики, передбачені у статті 177 КПК України.

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і передбачене покарання за його вчинення, після отримання повідомлення про підозру, може умисно ухилятися від явки до суду, чим може перешкоджати встановленню істини по справі. Про вказані наміри ОСОБА_5 свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх грубе порушення, вчинивши військовий злочин, передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, а саме нез`явлення вчасно до місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Зазначені обставини свідчать про необхідність його ізоляції, задля припинення можливості переховуватися від суду і слідства та перешкоджати виконанню процесуальних рішень, що є вагомою підставою вважати, що єдиним дієвим у даному випадку запобіжним заходом для ОСОБА_5 буде саме тримання під вартою.

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показаннями інших осіб, у тому числі військовослужбовцями його підрозділу, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема, перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, іншим чином вплинути на своїх колишніх знайомих по службі тощо;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 , вчинив військовий злочин в умовах воєнного стану, що може свідчити про відсутність у останнього бажання підкорятися наказам командування та проходження подальшої служби у Збройних силах України, що як наслідок може призвести до вчинення ним нових військових злочинів або продовжувати вчиняти інші подібні злочини.

Суд вважає, що зазначені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 на даному етапі провадження не зменшились та продовжують існувати.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється суддею за правилами цієї статті.

У справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83 від 21.12.2000 Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

При цьому, відповідно до практики ЄСПЛ у справах «Штепа проти України» від 24.10.2019 за заявою № 16349/17, «Войкін проти України» від 27.03.2018 за заявою № 47889/08, в ухвалі про неприйнятність « Роман Іванович Гарссв проти України» від 05.07.2018 повторне зазначення в ухвалі тих самих ризиків з обгрунтуванням продовження їх існування не становитиме порушення права на свободу та особисту недоторканність.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Виходячи із вищезазначеного, з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого, уникнення настання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, строк застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає продовженню.

Вирішуючи питання про розмір застави суд дійшов таких висновків.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Отже, розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти заставодавця у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Суд враховує всі підстави та обставини, передбачені статтею 178 КПК України, а саме відомості про особу та наявні докази, про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачених статтею 177, 178 КПК України, згідно з якими суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та визначає достатній розмір застави щодо обвинуваченого у розмірі 20 прожиткових мінімумів працездатних осіб. Ця сума, з урахуванням майнового стану обвинуваченого, не є явно непомірною для нього. В той же час вона є значною та цілком здатною забезпечити виконання належної процесуальної поведінки з боку обвинуваченого.

Згідно ч. 5 п. 2 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи те, що строк дії ухвали Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 24 вересня 2025 року закінчується 22 листопада 2025 року, ризики, які існували під час обрання запобіжного заходу продовжують існувати, що виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення не зменшились. Суд дійшов висновку, що вищеперераховані обставини, дають достатні підстави вважати, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а також забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та створити необхідні умови для встановлення істини у вказаній кримінальній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 194, 197, 199, 314-316 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури Чернівецької області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001337 від 04.06.2025 року, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0001337 від 04.06.2025 року відносно ОСОБА_5 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 Кримінального Кодексу України, строком на 60 днів, тобто до 17 січня 2026 року включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , заставу - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у вказаному розмірі, протягом строку дії ухвали.

При внесенні визначеної судом суми застави, обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на обвинуваченого покласти такі обов`язки:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду;

2) не відлучатися з місця постійного проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, експертами та спеціалістами у цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі якщо він не з`явиться за викликом до суду без поважних причин, або порушить інші покладені на нього обов`язки, застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали для її виконання направити начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», прокурору - для відома.

Копію ухвали вручити обвинуваченому для відома.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`ять днів з дня її оголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала, яка набрала законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_7