ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/152/26 Справа № 192/3298/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000758 від 16 грудня 2025 року стосовно

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Волоське Дніпропетровського району Дніпропетровської області, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року задоволено частково клопотання слідчого, погоджене прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19 лютого 2026 року включно з покладенням на нього виконання відповідних обов`язків.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення, а також ризику, передбаченого п. 1, ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а саме останній, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Слідчим суддею визнано недоведеним органом досудового розслідування ризик можливого впливу на потерпілого та свідків, оскільки жодних доказів щодо його існування суду не надано.

Слідчий суддя, врахувавши, що ОСОБА_7 є раніше не судимим, має стійкі соціальні зв`язки, проживає за місцем реєстрації з батьками, позитивно характеризується, дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є достатнім для нівелювання доведеного ризику.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор, просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Прокурор зазначає про доведеність стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК. Ризик можливого впливу на свідків об`єктивно існує, оскільки підозрюваний має мотив та можливість вплинути на свідків, які проживають з ним в одному населеному пункті - в с. Кам`яне, шляхом вмовляння, підкупу, залякування та здійснення стосовно них насильницьких дій з метою зміни їх показів. Стверджуючи про наявність даного ризику сторона обвинувачення керується показаннями свідків, які охарактеризували підозрюваного як особу, що зарекомендувала себе з негативної сторони. Даний ризик залишається актуальним з огляду на встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками. Слідчий суддя дійшов необґрунтованого висновку про недоведеність існування вказаного ризику. На думку прокурора, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для нівелювання заявлених ризиків та не зможуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Позиції учасників судового провадження.

Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її безпідставність, просив відмовити в її задоволенні, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження (ч. 1 ст. 131 КПК).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зазначені у вказаній статті.

З вимог ст. 177 КПК слідує, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 194 КПК передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого слідчим суддею були дотримані належним чином, а доводи апеляційної скарги прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Щодо обґрунтованості повідомлення про підозру.

Висновки слідчого судді про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК за обставин, викладених в повідомленні про підозру, є достатньо обґрунтованими і такими, що підтверджуються сукупністю матеріалів, доданих до клопотання слідчого, та не оскаржуються прокурором в апеляційній скарзі.

Щодо наявності ризиків передбачених ст. 177 КПК.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення не доведено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання доведеному ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК.

З таким висновком апеляційний суд погоджується, оскільки він в повній мірі відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, вимогам кримінального процесуального закону та підтверджується наданими доказами.

Тяжкість покарання, передбачене ч. 1 ст. 121 КК у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватим у вчиненні даного злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує введення в Україні військового стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб та обумовлює можливість підозрюваному переховуватись на тимчасово непідконтрольній українській владі території, що може значно ускладнити органам правопорядку вживати заходи реагування на таку поведінку підозрюваного та забезпечити належне виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

При встановленні такого ризику, апеляційний суд зважає на початкову стадію кримінального провадження і ймовірність реалізації даного ризику в майбутньому, для запобігання чому і застосовуються запобіжні заходи.

Слідчий суддя, вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, належним чином врахував його особу, який раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, проживає за місцем реєстрації разом з батьками, за місцем проживання характеризується позитивно.

У зв`язку з чим, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту у повній мірі забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду.

Доводи прокурора, що слідчий суддя необґрунтовано визнав недоведеним наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, що підозрюваний може впливати на свідків та потерпілого є неспроможними, оскільки належних доказів в існування даного ризику суду не надано та не доведено, що ОСОБА_7 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом будь-яким чином намагався вплинути на потерпілого чи свідків. Крім того, слідчий суддя при застосуванні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК, у тому числі утриматися від спілкування з потерпілим, свідками, експертами у кримінальному провадженні, що повною мірою нівелює заявлені стороною обвинувачення ризики і забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, проте сама лише тяжкість ймовірного покарання, з огляду на встановлені вище обставини, в даному випадку не може слугувати самодостатньою підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, колегія суддів не знайшла беззаперечних доказів або обставин, які б свідчили, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаному вище ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Крім того, належних доводів щодо їх наявності прокурор також не наводить, відомостей про порушення підозрюваним умов застосованого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту суду не надано, за викликом в судове засідання апеляційного суду останній приймав участь в апеляційному розгляді.

У зв`язку з чим, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 буде достатнім для нівелювання заявленого ризику та забезпечить належну його процесуальну поведінку.

Враховуючи вищевикладене, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, у зв`язку з чим апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись статті 132, 176, 177, 181, 183, 193, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2025 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4