НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/5470/25
Провадження № 1-кп/0182/1099/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні у м. Нікополі в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025 за №0000228 по обвинуваченню:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Мітрофан, Троїцько-Печерського району, республіки Комі, російської федерації, із середньою освітою, не одружений, на утриманні нікого не має, офіційно не працевлаштований, громадянин України, українець, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

- 25.03.2002 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.2, 89 ч. 1, 42,43 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки 5 місяців. Звільнився 19.09.2003 року з Солонянської ВК № 21 умовно достроково, невідбутий строк 1 міс. 27 днів;

- 26.10.2005 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3, 15 ч.2, 185 ч. 3, 263 ч., 70 КК до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнився 01.08.2007з Синельниковської ВК № 94 по вироку Синельниковського суду від 25.07.2007 умовно-достроково, невідбутий строк 3 міс. 26 днів; - 27.11.2012 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3. 309 ч. 1 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 06.06.2014 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 рік 1 місяць. До відбуття покарання 4 роки 1 місяць позбавлення волі. Звільнився 18.04.2017 з Дніпропетровської ВК № 89 умовно достроково, невідбутий строк 5 місяців 11 днів;

- 15.11.2019 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч. 3 КК України на строк 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 06.06.2014. До відбуття покарання 3 роки 10 днів позбавлення волі;

- 10.02.2020 Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ст. 185 ч.3 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 70 ч.4 КК України дане покарання поглинути покаранням за вироком від 15.11.2019 р. До відбуття покарання 3 роки 10 днів позбавлення волі. Звільнився 04.03.2022 з Солонянської ВК № 21 умовно достроково,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за таких обставин.

30.07.2025 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_2 , перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , де у нього виник протиправний умисел направлений на проникнення до території вищевказаного домоволодіння, яке утримує, фактично використовує, доглядає та в якому зареєстрований потерпілий ОСОБА_3 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_2 30.07.2025 близько 11 години 00 хвилин перебуваючи поблизу домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в порушення статті 30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла, тобто не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, статті 12 «Загальної декларації прав людини», відповідно до якої ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість його житла, статті 17 «Міжнародного пакту про громадянські та політичні права», згідно якої ніхто не повинен зазнавати незаконних посягань на недоторканність його житла, статті 311 Цивільного кодексу України, згідно якої житло фізичної особи є недоторканним, а проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення в ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду, без згоди власника, а також осіб які мають право проживати за вказаною вище адресою на законних підставах, без рішення суду, не маючи визначених законом підстав, впевнившись у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, незаконно, переліз через дерев?яний паркан, в результаті чого незаконно проник до території домоволодіння АДРЕСА_2 , територія якого суцільно огороджена парканом, тобто до якої доступ обмежений стороннім особам, яке утримує, фактично використовує, доглядає та в якому зареєстрований потерпілий ОСОБА_3 , територія якого суцільно огороджена дерев?яним парканом, тобто до якої доступ обмежений стороннім особам.

Після чого, близько 11 години 30 хвилин, того ж дня ОСОБА_2 був виявлений потерпілим ОСОБА_3 та свідком ОСОБА_4 на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 .

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано за ч. 1 ст. 162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Ухвалою суду від 02.09.2025 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025 за №0000228 за ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України призначений до розгляду у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

В направленому обвинувальному акті прокурором ОСОБА_5 викладено клопотання, в якому зазначено, що, враховуючи те, що підозрюваний беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також, до обвинувального акту додано письмову заяву обвинуваченого ОСОБА_2 , яку він підписав в присутності захисника - адвоката ОСОБА_6 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні (а.с.14-15). У вказаній заяві захисником підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності.

Потерпілим ОСОБА_3 надано також письмову заяву, в якій він погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, зазначивши, що вона ознайомлена з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч. 2 ст. 302 КПК України, та погодилась з розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні (а.с.13).

До обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування.

Згідно матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_2 не оспорює, пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, також не оспорюються потерпілим, про що свідчать долучені до обвинувального акта письмові заяви сторін кримінального провадження.

Як встановлено судом, зазначені в обвинувальному акті обставини встановлені органом досудового розслідування на підставі: - електронного рапорту від 30.07.2025 р. о 11:39 год. надійшло повідомлення від ОСОБА_3 зі служби 102 про те, що 30.07.2025 о 11:39 год. за адресою: АДРЕСА_2 , заявник затримав чоловік, який хотів проникнути до будинку , виявив під час спроби відкрити вікно (а.п.9).

- згідно заяви від 30.07.2025, згідно якої гр. ОСОБА_3 , просить притягнути до відповідальності невідомого чоловіка, який всупереч волі власника незаконно проник до території домоволодіння за адресою : АДРЕСА_2 , (а.п.10).

- протоколом огляду від 30.07.2025, згідно якого проведного огляд території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено що території домоволодіння огороджена суцільним парканом, вхід на територію здійснюється через хвіртку, на території домоволодіння розташований будинок, в ході огляду нічого не виявлено та не вилучено (а.п.12-15 з фототаблицею).

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_3 , який вказав на особу на фото №1, тобто на ОСОБА_2 , як особу яка незаконно проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.30-33).

- протоколом пред`явлення для впізнання за участю свідка ОСОБА_4 , який вказав на особу на фото №3, тобто на ОСОБА_2 , як особу яка незаконно проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 (а.п.37-40).

Встановлені органом досудового розслідування обставини учасниками судового провадження не оспорюються.

Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

Дії ОСОБА_2 мають правильну правову кваліфікацію за ч.1 ст.162 КК України незаконне проникнення до іншого володіння особи.

При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги ст. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Також, суд ураховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

Так, обвинувачений ОСОБА_2 на утриманні нікого не має, не одружений, офіційно не працевлаштований, має постійне місце реєстрації та проживання, за яким характеризується посередньо, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.58-59), раніше судимий (а.п.61-62).

Обставиною, що пом`якшує покарання є активне сприяння досудовому розслідуванню. Обставин, що обтяжують покарання не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді обмеження волі з застосуванням положень ст..75,76 КК України, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченогота попередження вчинення ним нових злочинів.

Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експерта відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.1 ст. 162 КК України і призначити покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_2 від відбуття покарання з випробуванням строком на один рік. Відповідно до вимог п.п. 1,2 ч. 1, п.3 ч.3 ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу).

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не застосовувався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Речові докази відсутні .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий суддя: ОСОБА_1