Провадження № 1-кс/752/9072/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001032 від 14.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора КМП ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001032 від 14.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Honor, синього кольору та флеш-накопичувач «micro usb 2.О.», флеш- накопичувач «micro usb 3.0. 16 GB», флеш-накопичувач «transcend 8 GB», флеш-накопичувач «арасег», флеш-накопичувач «transcend 16 GB», флеш- накопичувач «Р33193».

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0001032 від 14.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період із січня 2024 року по серпень 2025 року екс-працівники Групи компаній PLAYNETIC LTD, громадяни України, вчинили несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи під назвою GitLab (сайт та система керування репозиторіями програмного коду), яке належить на праві інтелектуальної власності Групі компаній PLAYNETIC LTD, що призвело до витоку інформації (репоризиторіїв програмного коду).

Так, PLAYNETIC LTD належить торгова марка групи афілійованих компаній, які працюють під єдиною корпоративною структурою. Група Playnetic має діючі ігрові ліцензії у понад 10 юрисдикціях і офіційно сертифікована у 30 країнах, володіє значним портфелем зареєстрованих торгових марок та інтелектуальної власності відповідно до міжнародного законодавства.

До групи Playnetic входять компанії PLAYNETIC LTD, TECHSYSTEM AM LTD, HYPER VENTURES LTD та V-CLOUD KFT, які на законних підставах володіють інтелектуальною власністю, зокрема вихідним програмним кодом, на основі якого створюються ліцензовані програмні продукти у сфері інформаційних технологій на території Європейського Союзу. Первісним власником зазначеної інтелектуальної власності була IronDice LTD, яка у 2021 році отримала всі майнові права на програмне забезпечення за договором з IQ Soft LLC, а з 1 січня 2024 року безповоротно передала ці права PLAYNETIC LTD. У подальшому PLAYNETIC LTD уклала договори про передачу інтелектуальної власності з іншими компаніями групи, що забезпечило правомірне спільне використання програмного коду та пов`язаних інформаційно-технологічних продуктів.

Органом досудового розслідування встановлено, що у групі компаній Playnetic функціонував підрозділ технічних спеціалістів TechTellent, керівником якого був ОСОБА_5 . Не пізніше січня 2024 року у нього виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційно-комунікаційної системи GitLab, що належала групі Playnetic. Реалізуючи цей умисел, ОСОБА_5 залучив до протиправної діяльності низку підлеглих працівників TechTellent та вступив у змову з представниками компанії NEXTSPHERE INNOVATIONS LTD - власника бренду NextCode.Tech. У результаті протягом 2024-2025 років учасники схеми, маючи доступ до репозиторіїв GitLab, несанкціоновано завантажували, копіювали та розгортали вихідний код, інфраструктурні файли, системи управління серверною частиною продуктів та інші складові програмного забезпечення Playnetic на інфраструктурі NextCode.Tech.

Надалі значна частина осіб, залучених до несанкціонованого доступу та копіювання репозиторіїв, працевлаштувалася у бренд NextCode.Tech, що підтверджує скоординований характер їхніх дій. Сукупність встановлених обставин свідчить про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, а саме несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем групи компаній Playnetic, що призвело до витоку репозиторіїв програмного коду та було вчинене в умовах воєнного стану. Зазначені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження, зокрема висновками комп`ютерно-технічної та судово-експертної експертиз, результатами досліджень міжнародної експертної компанії, а також протоколами оглядів і іншими доказами.

За викладених вище обставин, 21 жовтня 2025 року у період часу з 07 год. 23 хв. до 07 год. 56 хв. на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_4 та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон Honor, синього кольору та флеш-накопичувач «micro usb 2.О.», флеш-накопичувач «micro usb 3.0. 16 GB», флеш-накопичувач «transcend 8 GB», флеш-накопичувач «арасег», флеш-накопичувач «transcend 16 GB», флеш-накопичувач «Р33193».

21 жовтня 2025 року слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання вилучених речей доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 21.10.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання було призначено на 27.10.2025 року, та у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення власника майна відкладено на 17.11.2025 року.

Виклик власника майна здійснювався засобами поштового зв`язку за адресою проведення обшуку у зв`язку з відсутністю відомостей про альтернативні канали повідомлення. У зв`язку з цим до Голосіївського районного суду міста Києва повернувся конверт із вкладеною судовою повісткою про виклик у судове засідання на 17.11.2025 року з відміткою службової особи АТ «Укрпошта» «адресат відсутній».

Від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , надійшло клопотання про проведення розгляду клопотання за його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчою групою слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні за № 0001032 від 14.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 Кримінального кодексу України.

21 жовтня 2025 року у період часу з 07 год. 23 хв. до 07 год. 56 хв. на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі, які належать ОСОБА_4 та мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон Honor, синього кольору та флеш-накопичувач «micro usb 2.О.», флеш-накопичувач «micro usb 3.0. 16 GB», флеш-накопичувач «transcend 8 GB», флеш-накопичувач «арасег», флеш-накопичувач «transcend 16 GB», флеш-накопичувач «Р33193».

21.10.2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0001032 від 14.08.2025 вбачається, що органом досудового розслідування, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування за фактом несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних та інформаційно-комунікаційних систем, що призвело до витоку інформації, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 Кримінального кодексу України.

Протоколом обшуку від 21.10.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Такий висновок ґрунтується на змісті фабули досудового розслідування, викладеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на обставинах, які підлягають перевірці органом досудового розслідування. Суд звертає увагу, що ці обставини відображені у відповідних протоколах, складених за результатами проведення допитів свідків, та оглядах речей та документів, а також у висновках експертів, які підтверджують можливий зв`язок вилучених технічних засобів із обставинами, що перевіряються у межах здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на: мобільний телефон Honor, синього кольору та флеш-накопичувач «micro usb 2.О.», флеш-накопичувач «micro usb 3.0. 16 GB», флеш-накопичувач «transcend 8 GB», флеш-накопичувач «арасег», флеш-накопичувач «transcend 16 GB», флеш-накопичувач «Р33193» , оскільки зазначені технічні пристрої можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, та встановлення неправомірності дій, щодо несаннкціонованого втручання в автоматизоівані системи.

Слідчий суддя зазначає, що технічні пристрої можуть містити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема мультимедійні файли та інші цифрові дані, що можуть підтверджувати чи спростовувати факти, які підлягають доказуванню у межах цього кримінального провадження, а також відомості про спосіб, час і обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, коло причетних осіб та характер їхніх дій тощо.

Вилучення даних речей спрямоване не на обмеження прав власника, а на забезпечення збереження інформації, яка може мати доказове значення для досудового розслідування. Оскільки проведення повного технічного огляду на місці без участі спеціаліста є неможливим, слідчий правомірно прийняв рішення про тимчасове вилучення техніки для подальшого дослідження її вмісту у встановленому КПК України порядку.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб. Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_4 чи інших третіх осіб не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0001032 від 14.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 361 КК України, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , які належать ОСОБА_4 , а саме: мобільний телефон Honor, синього кольору та флеш-накопичувач «micro usb 2.О.», флеш- накопичувач «micro usb 3.0. 16 GB», флеш-накопичувач «transcend 8 GB», флеш-накопичувач «арасег», флеш-накопичувач «transcend 16 GB», флеш- накопичувач «Р33193».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1