Справа № 947/579/26
Провадження № 1-кс/947/302/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваної адвоката ОСОБА_4 , розглянувши в судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001431, відомості про яке 27.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Одеської області, Арцизького району, села Василівка, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст.332, ч. 1 ст. 366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001431, відомості про яке 27.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001431, відомості про яке 27.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ст. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснюється групою прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Досудовим розслідуванням установлено, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжувався у встановленому законом порядку та діє на теперішній час.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. В подальшому строк проведення зазначеної мобілізації продовжено.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан» визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995.

Відповідно до п. 2.6 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з тим, статтею 1 Закону України «Про державний кордон України» визначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Відповідно до ст. 9 Закону «Про державний кордон України», перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

У відповідності до ст. 11 Закону «Про державний кордон України», особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 «Про прикордонний контроль», прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до п. 3 ст. 23 Закону України (редакція від 16.06.2022) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років.

Пунктом 2 наказу Міністерства охорони здоров`я України від 04.03.2022 №407 «Про забезпечення реєстрації новонародженої дитини в умовах воєнного стану» передбачено, що на період дії воєнного стану на території України для забезпечення реєстрації народження дитини в органах державної реєстрації актів цивільного стану медичні працівники закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, які надавали допомогу при пологах, здійснювали перший медичний огляд новонародженого або проводили перший медичний огляд породіллі після пологів, в тому числі поза закладом охорони здоров`я, без можливості подальшого транспортування породіллі та новонародженого до відповідного надавача медичної допомоги або за умови її відмови від такого транспортування в обставинах підвищеної загрози життю та здоров`ю, та за умови відсутності можливості заповнення медичним працівником Медичного свідоцтва про народження (форма № 103/0) медичний працівник зобов`язаний на кожний випадок народження живої дитини виписати довідку довільної форми в двох примірниках без проставляння печатки.

Розділом 2 «Інструкції щодо заповнення та видачі медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), затвердженої наказом МОЗ №545 від 08.08.2006» передбачено порядок заповнення медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу». Медична довідка заповнюється лікарем, під наглядом якого перебуває дитина (новонароджений), засвідчується підписом керівника даного лікувального закладу. Особа, яка заповнює медичну довідку, записує паспортні дані матері дитини та місце її проживання за паспортом, зі слів матері, дату народження (рік, місяць, число), стать дитини. Відомості про дитину заповнюються на підставі "Історії розвитку дитини" (форма

№ 112/о), дані щодо матері заповнюються з "Індивідуальної карти вагітної і породіллі" (форма № 111/о), ці форми затверджені наказом МОЗ України від

27.12.99 № 302 ( v0302282-99 ) "Про затвердження форм облікової статистичної документації, що використовується в поліклініках (амбулаторіях)" (зі змінами), або на підставі "Обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні" (форма № 113/о ( za221-06 ), яка затверджена наказом МОЗ України від 13.02.2006 № 67 ( z0221-06 ) "Про затвердження форм первинної облікової документації в закладах, що надають медичну допомогу вагітним, роділлям та породіллям, та інструкції щодо їх заповнення".

Встановлено, що ОСОБА_6 на підставі Розпорядження Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області №66/2021 -КР від 20.04.2021 року призначена на посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області» (далі КНП «ЦПМСД» Красносільської сільської ради).

Далі, на підставі Наказу №43-к від 30.09.2021 директора КНП «ЦПМСД» Красносільської сільської ради, ОСОБА_6 прийнято на роботу за сумісництвом на посаду лікаря загальної практики сімейного лікаря амбулаторії КНП «ЦПМСД» Красносільської сільської ради.

Посадовою інструкцією лікаря загальної практики сімейного лікаря від 30.09.2021 №04-02-41 затвердженої директором КНП « ЦПМСД» Красносільської сільської ради ОСОБА_6 у п.3.35 встановлено обов`язок ведення первинної облікової документації, оформлення довідок, листків непрацездатності, тощо.

Посадовою інструкцією директора центру первинної медико-санітарної допомоги від 06.05.2021 №04-02-1 затвердженої директором КНП « ЦПМСД» Красносільської сільської ради ОСОБА_6 передбачено, що:

Посада директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області (далі ЦПМСД) належить до посад керівників закладів охорони здоров`я.

1.2. Мета діяльності директора ЦПМСД забезпечувати виробничо-господарську та фінансово економічну діяльність відповідно до Статуту ЦПМСД та актів законодавства, галузевих норм і положень, що регулюють надання первинної медичної допомоги населенню.

1.3. Директора ЦПМСД призначають на посаду та звільняють із неї за рішенням виконавчого комітету Красносільської сільської ради на основі конкурсного відбору відповідно за згодою Департаменту охорони здоров?я обласної державної адміністрації.

1.4. Директор ЦПМСД безпосередньо підпорядковується Красносільської сільської раді.

1.5. Із директором ЦПМСД укладають договір (контракт), у якому визначають строк найму, його права, обов?язки й відповідальність, умови матеріального забезпечення, умови звільнення з посади та інші умови праці за погодженням сторін.

1.6. У своїй діяльності директор ЦПМСД керується законодавством України, наказами департаменту охорони здоров?я обласної державної адміністрації, Статутом ЦПМСД, рішеннями трудового колективу ЦПМСД й цією посадовою інструкцією.

1.7. Директор ЦПМСД самостійно вирішує питання виробничо-господарської та фінансово-економічної діяльності, залучає й використовує матеріально-технічні, фінансові, трудові та інші види ресурсів, використовувати які не забороняє законодавство.

1.8. За відсутності директора ЦПМСД (хвороба, відпустка, відрядження тощо) його обов?язки виконує заступник директора за письмовим дорученням директора ЦПМСД або інший працівник ЦПМСД, якого призначають відповідно до чинного законодавства.

1.9. Директор ЦПМСД приймає на роботу та звільняє з роботи працівників медичних.

Відповідно до примітки ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом., а тому, ОСОБА_6 , являється службовою особою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , на початку липня 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, вирішила організувати незаконне переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у відповідності до чинного законодавства України підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

Так, ОСОБА_7 , діючи з тих же мотивів та спонукань, усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати її вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України, залучила до злочинної діяльності ОСОБА_8 , ОСОБА_6 .

При цьому, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_8 , що для усунення перешкод для перетину ОСОБА_9 державного кордону України необхідно організувати державну реєстрацію факту народження двох дітей, які фактично не народжувалися, із зазначенням, що ОСОБА_8 є їх матір`ю, а ОСОБА_9 батьком.

Будучи обізнаною, що у відповідності до п. 3 ст. 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (редакція від 16.06.2022),

не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, ОСОБА_7 , у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, у невстановлений час (але не пізніше 23.07.2022) та невстановленому місці, на виконання злочинного умислу спрямованого на організацію незаконного переправлення через державний кордон України звернулась до директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 щодо виготовлення офіційних медичних документів та внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

В свою чергу, ОСОБА_6 , будучи службовою особою, діючи з прямим умислом, склала та видала медичне свідоцтво про народження № 19 від 14.07.2022 та медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 19 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та медичне свідоцтво про народження № 18 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 18 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , матір`ю яких у цих документах зазначено ОСОБА_8 , яка фактично їх не народжувала.

Продовжуючи прямий умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, ОСОБА_7 23.07.2022, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, знаходячись в м. Одесі більш точну адресу в ході досудового розслідування не встановлено, передала ОСОБА_8 отримані раніше у ОСОБА_6 документи, які містять недостовірну інформацію щодо народження дітей, а саме медичне свідоцтво про народження № 19 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 19 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , медичне свідоцтво про народження №18 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 18 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

У цей же день, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 надано вище вказані документи до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де здійснено державну реєстрацію факту народження указаних дітей та в актовому записі серії І-ЖД №713873 від 23.07.2022 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком вказано ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_8 , в актовому записі серії І-ЖД №713872 від 23.07.2022 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказано ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_8 .

Вказані дії створили правові підстави для перетину державного кордону України ОСОБА_9 , на підставі чого 30.09.2022 о 18 годині 02 хвилини останній перетнув державний кордон України у пункті пропуску Маяки-Удобне.

При цьому, ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у не встановленому місці, за невстановлений обставин, отримано від ОСОБА_9 1000 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23.07.2022 складає 37500 гривень у якості винагороди за організацію незаконного перетину державного кордону України. У свою чергу, ОСОБА_7 у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці передано ОСОБА_8 100 доларів США, що згідно курсу НБУ станом на 23.07.2022 складає 3750 гривень у якості винагороди за виконання нею відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організації незаконного переправлення особи через державний кордон України, керівництво такими діями, а також сприяння їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , на початку липня 2022 року, більш точний час слідством не встановлений, знаходячись у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, за попередньою змовою з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , з корисливих мотивів, з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який у відповідності до чинного законодавства України підлягає призову на військову службу під час мобілізації, розуміючи, що ОСОБА_9 не відноситься до категорій осіб, яким дозволено перетин державного кордону України в умовах військового стану, вирішила скласти та видати завідомо неправдиві документи, до яких внести завідомо неправдиві відомості щодо народження дітей.

Так, ОСОБА_7 , діючи з тих же мотивів та спонукань, усвідомлюючи, що реалізація злочинного плану, направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, особам яким тимчасового обмежено право на виїзд з України, потребує залучення інших осіб, які будуть виконувати її вказівки щодо незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

При цьому, ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_8 , що для усунення перешкод для перетину ОСОБА_9 державного кордону України необхідно організувати державну реєстрацію факту народження двох дітей, які фактично не народжувалися, із зазначенням, що ОСОБА_8 є їх матір`ю, а ОСОБА_9 батьком.

На виконання злочинного умислу, будучи службовою особою на посаді директора комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Красносільської сільської ради Одеського району Одеської області та за сумісництвом виконуючої обов`язки лікаря сімейної медицини, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 23.07.2022, та за невстановлених обставин, з порушенням вимог «Інструкції щодо заповнення та видачі медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма N 103-1/о), затвердженої наказом МОЗ №545 від 08.08.2006», ОСОБА_6 вирішила виготовити документи, що містять недостовірну інформацію про народження дітей, а саме медичне свідоцтво про народження № 19 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 19 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , медичне свідоцтво про народження №18 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 18 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Після цього, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 23.07.2022, ОСОБА_6 склала, виконала власноручний підпис та видала медичне свідоцтво про народження № 19 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 19 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , медичне свідоцтво про народження №18 від 14.07.2022, медичну довідку про перебування дитини під наглядом лікувального медичного закладу № 18 від 14.07.2022 щодо ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які містять завідомо неправдиві відомості, адже вказані діти фактично не народжувались. Після чого надала довідки ОСОБА_7 , яка в свою чергу передала вказані документи ОСОБА_8 .

У цей же день, у невстановлений досудовим розслідуванням час, ОСОБА_8 надано вище вказані документи до відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), де здійснено державну реєстрацію факту народження указаних дітей та в актовому записі серії І-ЖД №713873 від 23.07.2022 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьком вказано ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_8 , в актовому записі серії І-ЖД №713872 від 23.07.2022 про народження ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьком вказано ОСОБА_9 , матір`ю - ОСОБА_8 .

Вказані дії створили правові підстави для перетину державного кордону України ОСОБА_9 , на підставі чого 30.09.2022 о 18 годині 02 хвилини останній перетнув державний кордон України у пункті пропуску Маяки-Удобне.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, тобто складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Під час досудового розслідування кримінального провадження надано доручення на проведення слідчих (розшукових) дій (у порядку п. 3 ч. 2 ст. 40 КПК України) співробітникам УСБУ в Одеській області, з метою встановлення місця фактичного перебування ОСОБА_6

30.12.2024 отримано відповідь на вищевказане доручення на проведення слідчих (розшукових) дій, з якого вбачається, що в ході проведення оперативно-розшукових заходів, не вдалось встановити місце знаходження ОСОБА_6 , у зв`язку з відсутністю її за місцем мешкання та реєстрації.

У зв`язку з чим, 30.12.2024 на підставі зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження доказів, відповідно до вимог ст.ст. 276, 277 КПК України складено та заочно повідомлено про підозру ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України.

06.01.2025 враховуючи, що в ході досудового розслідування встановлено підстави вважати, що ОСОБА_6 ухиляється від органів досудового розслідування, підозрювану оголошено в розшук.

Встановлено, що ОСОБА_6 перетнула державний кордон України, та на теперішній час перебуває за межами території України.

07.01.2026 підозрювану ОСОБА_6 , оголошено у міжнародний розшук.

На даний час є всі підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 перебуває за межами України, з метою уникнення кримінальної відповідальності, а тому переховується на території іншої держави.

Слідча звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 посилаючись на наявність ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332, ч. 1 ст. 366 КК України, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до 9 років, що свідчить про наявність реального ризику передбаченого, п. 1 ч. 1ст. 177 КПК України, а саме, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування або суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, підозрювана ОСОБА_6 будучи впевненою у своєї безкарності, з корисливих мотивів, за попередньою змовою може незаконного впливати на вже допитаних свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано, для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані.

В судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання, посилаючись на викладені в ньому доводи та наявність ризиків і обґрунтованої підозри.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо клопотання сторони обвинувачення у зв`язку з його необґрунтованістю. Просив відмовити в задоволенні клопотання сторони обвинувачення.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, а також вислухавши думку учасників кримінального провадження, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 30.12.2024 повідомлено ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України та вручено голові Фонтанської сільської ради ОСОБА_12 , для передачі громадянці ОСОБА_6 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

При цьому, Кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає обов`язку і права слідчого (прокурора) відкласти вручення повідомлення про підозру та чекати настання сприятливих обставин для його вручення особі, яка не може його отримати в день складання в силу об`єктивних причин. В свою чергу, слідчим та прокурором було вчинено всі можливі, передбачені законом дії для того, щоб особа, якій повідомляється про підозру, була обізнана про це.

Таким чином, ОСОБА_6 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України вручено у спосіб, передбачений Кримінальним процесуальним кодексом України для вручення повідомлень, тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ч.1 та ч.2 ст.135 КПК України), а враховуючи те, що згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, за такого слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної у кримінальному провадженні №0001431, відомості про яке 27.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Таким чином на даному етапі досудового розслідування надані стороною обвинувачення докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_6 в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення наявності вини ОСОБА_6 , відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України, не досліджуючи всі наявні в матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності, на даній стадії кримінального провадження в ході досудового розслідування не встановлено.

Відповідно до ч.6 ст.193 КПК України, розгляд клопотання у відсутності підозрюваного можливе лише у випадку, коли буде доведено, що підозрюваний оголошений в міжнародний розшук.

Згідно з роз`ясненням Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва НПУ відповідно до статті 84 Правил Інтерполу з обробки даних, затверджених Резолюцією 80-ї сесії Генеральної Асамблеї Інтерполу AG-2011-RES-07, публікацію циркулярного розшукового повідомлення про міжнародний розшук особи з метою її арешту та подальшої екстрадиції має бути погоджено з центральним органом щодо видачі (екстрадиції) та Генеральному секретаріату Інтерполу мають бути надані чіткі та прямі гарантії, що тимчасовий арешт і видачу (екстрадицію) особи буде запитано у випадку її арешту (затримання) на території країн-членів МОКП-Інтерпол у порядку передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.575 КПК України визначено, що видача особи в Україну може бути запитана лише на підставі ухвали суду про тримання особи під вартою.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 перетнула державний кордон України, та на теперішній час перебуває за межами території України.

07.01.2026 підозрювану ОСОБА_6 постановою слідчого, оголошено у міжнародний розшук.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України та на теперішній час її місце знаходження невідоме, тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 вважаю, що ці обставини свідчать про можливість з боку останньої переховуватися від органів досудового розслідування.

В зв`язку з викладеним, вважаю ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, доведеним.

Крім того, враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваній ОСОБА_6 кримінальних правопорушень та їх суспільно-небезпечний характер, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною тяжкого триваючого кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб, слідчий суддя вважає, що в рамках даного кримінального провадження наявний також ризик можливого впливу на свідків.

Враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів провадження за клопотанням слідчого, зважаючи на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України, та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук, слідчий суддя вважає доведеним факт оголошення підозрюваної в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 332 КК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за її відсутності в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує, виходячи із досліджених матеріалів, що вік та стан здоров`я підозрюваної не виключають можливості її тримання під вартою.

Обставин, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, слідчий суддя при постановленні ухвали враховує положення абз.6 ч.4 ст.183 КПК України, де зазначено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001431, відомості про яке 27.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

За відсутності підозрюваної обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», в порядку ч.6 ст.193 КПК України.

Після затримання ОСОБА_6 і не пізніше, як через 48 годин з часу її доставки до місяця кримінального провадження доставити останню до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1