Справа № 166/2222/25
Провадження 1-кс/166/9/26
Ухвала

іменем України

13 січня 2026 року с-ще Ратне

Слідчий суддя Ратнівського районного суду Волинської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення,

встановив:

ОСОБА_3 звернулася із скаргою на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей за її заявою про кримінальне правопорушення від 24 листопада 2025 року.

Скаргу обґрунтовує тим, що нею 24.11.2025 було подано до Ковельської окружної прокуратури заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384 КК України, а саме надання 05.11.2025 та 12.11.2025 року завідомо неправдивих показань ОСОБА_4 у процесуальному статусі свідка на стороні відповідача ОСОБА_5 під час розгляду цивільної справи №168/1013/24 у Старовижівському районному суді Волинської області за її позовом до останнього про усунення його від права на спадкування за законом та обов`язкової частки у спадщині, яка відкрилась 17.01.2024 після смерті її з відповідачем батька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначила, що під час розгляду цивільної справи № 168/1013/24 у судових засіданнях, які відбулися 05.11.2025 та 12.11.2025 у приміщенні Старовижівського районного суду Волинської області, свідок зі сторони відповідача ОСОБА_4 , будучи попередженим судом про кримінальну відповідальність за давання неправдивих показань, усвідомлюючи, що його брат відповідач ОСОБА_5 може бути усунутий від спадкування через ухилення ним від надання допомоги лежачому спадкодавцю ОСОБА_6 , маючи корисливий мотив набуття її чоловіком обов`язкової частки у спадщині, надав завідомо неправдиві показання.

Із листа Ковельської окружної прокуратури від 02.12.2025 за № 52/2-786вих-25, який надійшов на її адресу 09.12.2025, заявниця дізналася, що її заяву від 24.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення адресовано за належністю для розгляду по суті начальнику ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 .

Однак, відповідальні особи відділення поліції №2 Ковельського РУП ГУНП у Волинській області допустили бездіяльність, що має триваючий характер, оскільки до теперішнього часу не внесли відомості до ЄРДР про заявлене нею кримінальне правопорушення. Будь-якої відповіді на її заяву від ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області, не надходило.

Просить зобов`язати уповноважених осіб ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області внести до ЄРДР відомості за її заявою від 24.11.2025 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК України.

Заявниця в судове засідання не з`явилася,просить розгляд скарги провести без її участі.

Уповноважений працівник ВП №2 (сел. Ратне) Ковельського РУП ГУНП у Волинській області звернувся із заявою про розгляд справи без участі їх участі,просив відмовити в задоволенні скарги.

До суду 13.01.2026 надійшли копії маиеріалів розгляду звернення ОСОБА_3 ..

Дослідивши матеріали скарги та додані документи, суд дійшов до висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України cлідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, що затверджене наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020. Згідно з п.1 глави 2 розділу I цього Положення до Реєстру, окрім іншого, вносяться відомості про час та дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами ч.5 ст.214 КПК України.

Відповідно до п.3 розділу 3 Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №100 від 08.02.2019 року, заяви і повідомлення про інші події, що надійшли до чергової служби центрального органу управління поліцією, головних управлінь Національної поліції та їх територіальних (відокремлених) підрозділів (управлінь, відділів, відділень) поліції, у яких немає відомостей, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, уповноважена службова особа після реєстрації в ІТС ІПНП (журналі ЄО) невідкладно, але не пізніше 24 годин передає керівнику відповідного органу (підрозділу) поліції або особі, яка виконує його обов`язки, для розгляду та прийняття рішення згідно із Законом України «Про звернення громадян» або Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Такий висновок слугує гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Згідно із ст.91 КПК України у заяві про вчинення кримінальних правопорушень необхідно вказати про подію кримінального правопорушення, в тому числі час, спосіб, місце, мотив і мету його вчинення, вид і розмір завданих збитків (в чому вони конкретно полягають), їх обгрунтування та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Так, установлено, що у Старовижівському районному суді Волинської області перебуває цивільна справа № 168/1013/24, у ході розгляду якої ОСОБА_4 у якості свідка давалися показання, які як вважає заявниця, є неправдивими, про що вказує у своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення від 24.11.2025.При цьому, цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до брата ОСОБА_5 про усунення від права спадкування за законом у Старовижівському районному суді Волинської області справа № 168/1013/24, провадження № 2/168/16/25 на теперішній час не розглянута, як вбачається із матеріалів скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 90 ЦПК Ураїни, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.

Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу ( ч.2 ст. 90 ЦПК України).

За правилами ч.1, ч.2, ч.3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що оцінка правдивості показань наданих ОСОБА_4 на даний час не вирішена при розгляді справи у Старовижівському районному суді Волинської області у цивільному судочинстві при оцінці доказів , а отже відсутні дані, як того вимагає положення ст.91 КПК України, для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення будь- ким кримінального правопорушення .

Разом з тим, відповідно до ст. 63 Конституції України ,особа не несе відповідальності за відмову давати показання або пояснення щодо себе, членів сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом.

Крім того, формально надання неправдивих показань у суді є складом злочину , передбаченого ст. 384 КК України за умови , що показання є завідомо неправдивими та надані під присягою.

Проте, у даній ситуації свідком є рідний брат заявниці , який належить до кола осіб, на яких поширюється право не свідчити проти себе чи близьких родичів . Отже , притягнення ОСОБА_4 до відповідальності суперечило б конституційному принципу захисту сімейних відносин та особистої недоторканості.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб відділення поліції №2 (сел. Ратне) Ковельського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Волинській області, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів із дня отримання повного тесту ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1