Справа № 152/691/24
Провадження № 1-кп/147/36/25
УХВАЛА

03 жовтня 2025 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріалів кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263, ч.5 ст. 407 КК України,

в с т а н о в и в:

у провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 за ч.1 ст. 263, ч.5 ст. 407 КК України.

02 жовтня 2025 року до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів. В обгрунтування клопотання прокурор зазначає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, вчинене в умовах воєнного стану, тривалістю понад три доби. Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 28.06.2025 відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання піл вартою, строку якого продовжено до 10.10.2025. Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами, зокрема показаннями свідків, актом службового розслідування та іншими матеріалами у своїй сукупності.

У той же час, ризики, передбаченні ст. 177 КПК України, які слугували підставою для застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час продовжують існувати та жодним чином не зменшилися. ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, усвідомивши невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від суду, оскільки раніше ухилявся від явок до Снігурівського районного суду Миколаївської у іншому кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_5 буде незаконно впливати на свідків, оскільки згідно з ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КГІК України. Крім того, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки відносно останнього на розгляді в Тростянецькому районному суді Вінницької області перебуває обвинувальний за ч.1 ст. 263 КК України, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КІІК України. Відтак, необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.1, п.3, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та просить його задоволити, при цьому навів доводи викладені в ньому.

Прокурор ОСОБА_4 просить клопотання прокурора задоволити, зазначила, що таке є обгрунтованим.

Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив щодо задоволення клопотання прокурора, вказав, що не розуміє на яких свідків він може впливати, зазначив, що з`являвся в судові засідання до Шаргородського суду.

Захисник ОСОБА_6 підтримала позицію свого підзахисного. Вважає, що ризики, на які посилається прокурор зменшилися або не знаходять під собою підстав, жодних доказів того, що обвинувачений може ухилятися від суду не було надано. Також вказала, що обвинувачений свою вину визнає в інкримінованих йому діях, бажає продовжити військову службу, має постійне місце проживання в с. Хоменки. Тому просить застосувати щодо останнього більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши доводи клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Як вбачається з матеріалів справи, 28 червня 2025 року ухвалою слідчого судді застосовано до ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави строком на 60 днів, тобто до 25 серпня 2025 року. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 12 серпня 2025 року продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 до 10 жовтня 2025 року.

Судом встановлено, що з моменту взяття ОСОБА_5 під варту та до моменту вирішення вказаного клопотання, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у виді взяття під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід. Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу на даний час не змінилися.

Суд зазначає, що запобіжні заходи є заходами превентивного характеру, що застосовуються з метою запобігання протиправній поведінці обвинуваченого і забезпечення кримінального провадження. Превентивний характер цих заходів чітко проявляється в цілях їх застосування, якими є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, які ст.177 КПК України віднесено до ризиків у кримінальному провадженні.

Ризиками у кримінальному провадженні є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки обвинуваченого.

Ризиками, які дають підстави суду продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою потрібно вважати: те, що останній може ухилятись від суду, адже обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років; впливати на свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням наведеного, особи обвинуваченого ОСОБА_5 та тяжкості інкримінованих йому діянь, віку та стану його здоров`я, відсутність жодних медичних документів, які б могли підтвердити неможливість утримання обвинуваченого під вартою, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на шістдесят днів.

Застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого, як про просить захисник, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, а тому клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому слід задоволити.

Згідно з ч.8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Враховуючи вимоги ч.8 ст. 176 КПК України, підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177 та 178 КПК України, які наведені вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визначення обвинуваченому розміру застави. Натомість, суд наголошує увагу на тому, що на даний час ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не зменшились та не перестали існувати.

Отже, враховуючи наведене вище, клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 слід задовільнити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 176, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 395 КПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 задовільнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 грудня 2025 року включно.

Копію ухвали направити на адресу Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№1)» для виконання та вручення обвинуваченому.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали оголошено о 08.30 год. 06 жовтня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1