УХВАЛА

20 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 760/4695/23

провадження № 51-3006ск25

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року,

встановила:

засуджений ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перегляд зазначених судових рішень. Одночасно просить поновити строк на касаційне оскарження цих рішень, посилаючись на норми КПК України та на те, що повний текст ухвали суду апеляційної інстанції ним не був отриманий. Також зазначає, що за його (засудженого ОСОБА_4 ) дорученням адвокат ОСОБА_5 , 23 жовтня 2025 року ознайомився та зняв копії з матеріалів кримінального провадження, які були направлені ОСОБА_4 , після чого дізнався, що розписка, яка міститься у матеріалах справи містить не його підпис. Просить також винести окрему ухвалу та направити її до правоохоронних органів у зв`язку з вчиненням службовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» кримінального правопорушення, передбаченого

ст. 358 КК України.

Просить ураховувати такі, на його думку, поважні причини і поновити строк на касаційне оскарження вказаних судових рішень.

Колегія суддів, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, матеріали провадження за касаційною скаргою, дійшла висновку про те, що клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задоволенню не підлягає, а касаційну скаргу слід повернути з огляду на таке.

Згідно з ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Процесуальний строк може бути поновлено лише за умови його пропуску з поважних причин. Поняття поважних причин пропуску строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду.

Виходячи з системного аналізу норм процесуального закону, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали чи ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

Правило дотримання тримісячного строку для подання касаційної скарги має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності. При цьому це правило надає сторонам кримінального провадження достатній строк для роздумів, у межах якого вони зобов`язані (мають право) вчинити процесуальну дію, чітко визначити свої аргументи та окреслити стверджувану правову позицію.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 квітня 2017 року № 5 - 440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

При вирішенні цього питання Суд також виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

Висловлюючи прохання щодо поновлення цього строку, засуджений крім іншого вказав, що за його (засудженого ОСОБА_4 ) дорученням адвокат ОСОБА_5 23 жовтня 2025 року у результаті ознайомлення з матеріалами провадження виявив, що повний текст ухвали апеляційного суду засудженим не був отриманий, а на розписці, яка міститься в матеріалах справи не його підпис.

Як убачається з наявних у Верховному Суді копій судових рішень, ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у першій та апеляційній інстанціях були присутніми під час розгляду кримінального провадження та роз`яснення головуючим суддею порядку оскарження вказаних судових рішень.

Касаційну скаргу до Верховного Суду засуджений надіслав 05 листопада

2025 року (згідно його підпису на скарзі), тобто поза межами (після спливу 7 місяців) визначеного процесуальним законом строку на касаційне оскарження.

Також із матеріалів касаційного провадження вбачається, що колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 серпня 2025 року захиснику ОСОБА_5 було відмовлено в поновленні строку на касаційне оскарження зазначених судових рішень та його касаційну скаргу з усіма доданими до неї матеріалами повернуто особі, яка її подала.

Ураховуючи, що з 01 серпня 2025 року засуджений був проінформований, що захиснику було відмовлено у поновленні строку на касаційне оскарження судових рішень, ухвалених щодо ОСОБА_4 , проте відсутність проявленої до цього часу зацікавленості щодо його кримінального провадження підтверджує відсутність поважних причин для поновлення передбаченого КПК України процесуального строку на оскарження судових рішень.

У розумінні статті 425 КПК України засуджений є окремим суб`єктом, який має право на касаційне оскарження і процесуальне рішення за результатом розгляду його касаційної скарги приймаються окремо.

Інших поважних причин пропуску строку, які б позбавили засудженого протягом семи місяців реальної можливості у порядку та строки, передбачені законодавством, реалізувати свої права на подання касаційної скарги, у поданій скарзі не наведено.

На думку колегії суддів, зі змісту поданої скарги не вбачається обґрунтованих підстав для поновлення засудженому строку на касаційне оскарження, оскільки в ній не зазначено переконливих обґрунтувань на підтвердження доводів про неспроможність подати касаційну скаргу вчасно.

Щодо інших вимог, слід зазначити, що Суд касаційної інстанції не уповноважений вживати заходи щодо державних органів та зобов`язувати їх до вчинення відповідних дій, а також вирішення інших питань, порушених у тексті скарги, не належить до повноважень Верховного Суду.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 3 ст.429 КПК касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

З урахуванням наведеного, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 підлягає поверненню.

З урахуванням зазначеного, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.

За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів уважає, що касаційну скаргу слід повернути скаржнику, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження вироку Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року та ухвали Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року.

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 16 вересня 2024 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 19 березня 2025 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3