Провадження № 1-кс/752/9314/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника власника майна, адвоката - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва надійшло вказане клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно - речові докази, що виявлені та вилучені 31 жовтня 2025 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 500L, vin: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до реєстраційної картки ТЗ на праві власності зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , а саме: мобільний телефон iPhone 7+, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та лікарем терапевтом комунального некомерційного підприємства «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснює свою медичну діяльність в КНП «Київська міська студентська поліклініка» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), та іншими невстановленими особами, організували схему виключення з військового обліку чоловіків призивного віку шляхом видачі їм завідомо неправдивих офіційних документів про непридатність до військової служби за станом здоров`я.

Так, 24.04.2025 ОСОБА_9 , діючи умисно, використовуючи месенджер WhatsApp, запропонував ОСОБА_11 зустріч біля готелю «Мир» у м. Києві з метою обговорення виключення останнього з військового обліку шляхом видачі завідомо неправдивих медичних документів. Під час зустрічі ОСОБА_9 запропонував за грошову винагороду організувати видачу таких документів. 25.04.2025 ОСОБА_11 прибув до КНП «Київська міська студентська поліклініка», де за участі ОСОБА_9 та лікаря ОСОБА_10 без проведення обстежень було укладено декларацію та здійснено запис до лікаря-пульмонолога. 05.05.2025 під час контролю за вчиненням злочину ОСОБА_9 отримав першу частину неправомірної вигоди у розмірі 500 доларів США. Надалі, 13.05.2025, за його участі відбулася зустріч ОСОБА_11 з лікарем ОСОБА_12 , який повідомив про необхідність формального лікування у двох державних установах для оформлення відповідних документів. 30.05.2025 ОСОБА_12 в присутності ОСОБА_9 отримав другу частину неправомірної вигоди у розмірі 2500 доларів США.

У рамках слідства встановлено причетність до протиправної діяльності ряду медичних працівників закладів НАНМН України, зокрема ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які, діючи умисно, усвідомлюючи відсутність у ОСОБА_11 медичних підстав для зняття з військового обліку, погодилися сприяти у видачі недостовірних документів. ОСОБА_11 співпрацював зі слідством і брав участь у документуванні обставин вчинення злочину.

У ході досудового розслідування встановлено нові епізоди злочинної діяльності за участю ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , лікаря УЗД-діагностики ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії ім. М. М. Амосова НАМН України». Вона організувала схему отримання неправомірної вигоди за оформлення фіктивного стаціонарного лікування військовозобов`язаних громадян віком 18-60 років у зазначеному інституті та ДУ «Національний науковий центр фтизіатрії, пульмонології та алергології ім. Ф. Г. Яновського НАМН України». Після чого пацієнтам видавалися медичні документи з недостовірними відомостями про стан здоров`я для подальшого зняття з військового обліку або отримання відстрочки.

З метою систематичного отримання незаконних доходів ОСОБА_13 залучила до злочинної діяльності знайомих лікарів та посередників, які погодилися діяти спільно, зокрема: ОСОБА_18 - завідувача кардіологічного відділення, ОСОБА_19 і ОСОБА_20 - лікарів інституту, які встановлювали завідомо неправдиві діагнози, а також посередників ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 та ОСОБА_6 , які підшуковували військовозобов`язаних та сприяли виготовленню підроблених медичних документів.

Учасники, діючи за попередньою змовою у складі стійкої злочинної групи, розробили план та розподілили ролі для організації та прикриття діяльності, спрямованої на систематичне одержання неправомірної вигоди від осіб, що бажали уникнути військової служби.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , учасник злочинної групи, який підшуковував військовозобов`язаних осіб та шляхом використання наявних зв`язків у ДУ «Національного інституту серцево-судинної хірургії М.М. Амосова Національної академії медичних наук України», сприяв у виготовленні завідомо підробних медичних документів, які в подальшому слугували підставою для зняття їх з військового обліку, проживає за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 . Використовує транспортний засіб «Mercedes-Benz S 500L» 2005 року випуску, чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_2 .

За викладених вище обставин, 31.10.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 23.10.2025 по справі № 752/18111/25, транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 500L, vin: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до реєстраційної картки ТЗ на праві власності зареєстровано за: ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 7+, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

31.10.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі та документи, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 31.10.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання призначено на 05.11.2025 р. та відкладено на 06.11.2025 р.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав подане клопотання.

Представник власника майна, адвокат - ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на майно, вказував що ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку надавався дозвіл на вилучення суто інформації, яка міститься на електронних пристроях, попри це слідством було вилучено самі технічні засоби та не забезпечено вилучення інформації на місці проведення обшуку хоча доступ до телефону безпосередньо надавався ОСОБА_6 .

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, врахувавши заперечення адвоката, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України.

31.10.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 від 23.10.2025 по справі № 752/18111/25, транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 500L, vin: НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до реєстраційної картки ТЗ на праві власності зареєстровано за: ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон iPhone 7+, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

31.10.2025 вищевказані виявлені та вилучені речі та документи, визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження, про що винесено відповідну постанову.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000482 від 09.04.2025 року вбачається, що органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, а саме: пособництво у прийнятті пропозиції, обіцянки або одержанні працівником підприємства, установи чи організації, який не є службовою особою, або особою, яка працює на користь підприємства, установи чи організації, неправомірної вигоди, а так само прохання надати таку вигоду для себе чи третьої особи за вчинення чи невчинення будь-яких дій з використанням становища, яке займає працівник на підприємстві, в установі чи організації, або у зв`язку з діяльністю особи на користь підприємства, установи чи організації, в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає таку вигоду, або в інтересах третьої особи, вчиненому вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб чи поєднані з вимаганням неправомірної вигоди.

Протоколом обшуку від 31.10.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Такий висновок ґрунтується на змісті фабули досудового розслідування, викладеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на обставинах, які підлягають перевірці органом досудового розслідування. Суд звертає увагу, що ці обставини відображені у відповідних протоколах, складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також у протоколах огляду речей, протоколах огляду мобільних телефонів, вилучених в ході проведення обшуків, копію протоколу допиту свідка, які підтверджують можливий зв`язок вилучених технічних засобів із обставинами, що перевіряються у межах здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на: мобільний телефон iPhone 7+, ІМЕІ: НОМЕР_4 , оскільки зазначені речі можуть містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, та встановлення неправомірності дій, щодо виготовленню підроблених медичних документів.

Слідчий суддя зазначає, що мобільний телефон може містити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема мультимедійні файли та інші цифрові дані, що можуть підтверджувати чи спростовувати факти організації схеми з надання медичних документів із внесеними недостовірними відомостями щодо стану здоров`я військовозобов`язаних до офіційних медичних документів для подальшого зняття з військового обліку чи отримання відстрочки від військової служби.

Крім того, наведені доводи сторони власника майна щодо відсутності необхідності у вилученні технічних пристроїв спростовуються матеріалами кримінального провадження. Як убачається з протоколу обшуку, спеціаліст до проведення цієї слідчої дії не залучався, саме це обумовило необхідність вилучення мобільного телефону для подальшого його огляду із залученням відповідного фахівця.

Вилучення мобільного телефону спрямоване не на обмеження прав власника, а на забезпечення збереження інформації, яка може мати доказове значення для досудового розслідування. Оскільки проведення повного технічного огляду на місці без участі спеціаліста є неможливим, слідчий правомірно прийняв рішення про тимчасове вилучення техніки для подальшого дослідження її вмісту у встановленому КПК України порядку.

Таким чином, дії органу досудового розслідування щодо вилучення мобільного телефону відповідають меті проведення обшуку та спрямовані на отримання і збереження відомостей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Підстав вважати такі дії необґрунтованими або такими, що суперечать вимогам КПК України, не вбачається.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Крім того, доводи сторони власника майна про порушення порядку проведення обшуку не заслуговують на увагу, оскільки під час вирішення питання про арешт майна слідчий суддя не вирішує питання допустимості чи недопустимості доказів. На даному етапі досудового розслідування належить встановити, чи відповідає вилучене майно ознакам речового доказу. З цього приводу слідчим суддею наведено відповідні міркування вище за текстом ухвали, з урахуванням можливості використання зазначеного майна для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Беручи до уваги, що обшук проводився за участю понятих та фіксувався технічними засобами, а зауважень до протоколу обшуку від учасників слідчої дії не надходило, слідчий суддя вважає, що базові гарантії прав осіб були дотримані, а істотних порушень прав і свобод людини органом досудового розслідування не допущено.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб. Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_6 чи інших третіх осіб не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно у кримінальному провадженні № 0000482 від 09.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 354 КК України, яке вилучено 31 жовтня 2025 року старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 , в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу MERCEDES-BENZ S 500L, vin: НОМЕР_5 , д.н.з. НОМЕР_2 , який перебуває в користуванні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до реєстраційної картки ТЗ на праві власності зареєстровано за ОСОБА_7 , РНОКПП: НОМЕР_3 , а саме: мобільний телефон iPhone 7+, ІМЕІ: НОМЕР_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1