Провадження № 11-сс/4808/387/25
Категорія ст. 303 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що в заяві про кримінальне правопорушення ОСОБА_6 , як і в скарзі слідчому судді, заявницею не наведено вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України. Зі змісту заяви про злочин вбачається, що ОСОБА_6 , не погоджується із діями дізнавача та керівництва сектору дізнання.

Крім того системний аналіз положень закону, дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне порушення.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді та зобов`язати уповноважену особу Окружної прокуратури міста Івано-Франківська внести відомості про кримінальне правопорушення, зазначені в заяві ОСОБА_6 від 15 вересня 2025 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Відправити за підслідністю та надати їй пам`ятку потерпілої.

Зазначає, що службові особи, які вказані в її заяві, приховували її процесуальний статус з метою позбавлення її можливості захисту та фабрикування справи проти неї.

Пояснює, що ОСОБА_7 та його дружина дають завідомо неправдиві відомості про те, що вона напала на них, однак саме ОСОБА_7 напав на апелянту на її подвір`ї, наніс удари та погрожував. З приводу цього факту ОСОБА_6 просила закрити справу, але дізнавачем було їй відмовлено у цьому, з мотивів проведення слідчих дії. ОСОБА_6 оскаржила відмову, оскільки ніякі слідчі дії не проводились. Після цього дізнавачем було винесену чергову постанову про проведення неіснуючих слідчих дій, що свідчить про умисне кримінальне переслідування відносно неї, безпідставне неврахування доказів та відповідно зловживання службовим становищем.

Наголошує, що слідча суддя неправомірно відмовила в зобов`язанні внести відомості про кримінальне правопорушення, оскільки у своїй заяві ОСОБА_6 вказала на докази вчинення злочину, що підтверджується додатками, які вказують на грубе порушення її права на захист, неодноразовий обман здійснений дізнавачем, що є перевищенням службових повноважень.

До початку апеляційного розгляду від прокурора надійшло клопотання у якому він просив апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а судовий розгляд проводити без його участі.

ОСОБА_6 не з`явилася в судове засідання, повідомлена про час та місце апеляційного розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали скарги, обговоривши доводи й мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Стаття 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових чи службових осіб.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань врегульований, зокрема, Положенням про його ведення, затвердженим наказом Генерального Прокурора України № 69 від 17 серпня 2012 року «Про єдиний реєстр досудових розслідувань», згідно пп. пп. 4, 5 п. 2.1 якого, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Ця вимога передбачена і п. п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України щодо внесення необхідних даних до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Склад кримінального правопорушення - це сукупність юридичних ознак (об`єктивних і суб`єктивних), що визначають вчинене суспільно небезпечне діяння як конкретний злочин, передбачений кримінальним законом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення конкретного кримінального правопорушення, а не із повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до Єдиного реєстру досудових розслідувань всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Дійсно, повноваження особи, яка вносить відомості про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не передбачають здійснення оцінки обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, проведення перевірки обставин, оскільки вони здійснюються в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Проте, відповідна уповноважена особа, ознайомившись зі змістом заяви чи повідомлення, має встановити обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, які вносяться до реєстру.

В межах оскарження такої бездіяльності слідчий суддя повинен перевірити не тільки факти звернення до органу досудового розслідування, отримання цим органом відповідної заяви та вчинення бездіяльності, а також з`ясувати обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач чи прокурор дійшли висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Завдання слідчого судді при вирішенні таких скарг не може зводитись до формальної перевірки факту внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Під час розгляду скарги з`ясовано, що 19 вересня 2025 року до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, зазначені в повідомленні ОСОБА_6 від 15 вересня 2025 року, до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

ОСОБА_6 звернулась до керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська із повідомлення про скоєне кримінальне правопорушення передбачене ст. 365 КК України.

Слід зазначити, що підставою внесення до ЄРДР та початку досудового розслідування можуть слугувати не будь-які заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, а лише ті, у яких зазначені фактичні обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що є гарантією кожній особі від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу, оскільки безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може порушувати права конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Колегія суддів проаналізувавши зміст скарги, яка подана 19 вересня 2025 року до слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_6 погоджується з висновком слідчого судді про те, що скаржник у повідомленні про кримінальне правопорушення не навела достатніх фактів щодо вчинення кримінального правопорушення та доказів, які суд міг би дослідити та надати оцінку правомірності дій чи бездіяльності посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська.

Таким чином колегія суддів вважає, що скаржником у поданій нею заяві про кримінальне правопорушення, як і в скарзі слідчому судді, не наведено вагомих обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а тому зміст заяви не відповідає вимогам ч. 5 ст. 214 КПК України. Зі змісту заяви про злочин вбачається, що ОСОБА_6 , не погоджується із діями дізнавача та керівництва сектору дізнання, тому висновки суду є обґрунтованими та законними.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для зобов`язання уповноваженої особи внести інформацію про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням ОСОБА_6 та правильність рішення слідчого судді в частині, що оскаржується.

З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування рішення слідчого судді про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст. ст. 214, 303-307, 309-310, 376, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 вересня 2025 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб Окружної прокуратури міста Івано-Франківська, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5