Справа № 936/1136/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/631/25 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2025 року клопотання слідчого слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000155 від 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задоволено.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк тримання під вартою обчислюється з часу затримання - з 18.08.2025.

Строк дії ухвали визначено до 17.10.2025 включно.

Визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок Територіального управління державної судової адміністрації України у Закарпатській області.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення негайно звільнити ОСОБА_5 з-під варти.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави вважати його таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із селища Воловець Мукачівського району, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

З матеріалів клопотання вбачається, що до слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 .

Клопотання слідчий обґрунтував тим, що у провадженні слідчого відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000155 від 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням точний день, але не пізніше 26 червня 2025 року, близько 18.00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи разом із малолітньою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на вулиці в ромському поселенні за адресою АДРЕСА_1 , вирішили піти в продуктовий магазин, який знаходиться по вулиці Короткій у селищі Воловець, де в подальшому ОСОБА_5 придбав дві банки слабоалкогольного напою «Revo», які вони разом з малолітньою ОСОБА_11 випили неподалік вказаного магазину та пішли додому.

Після чого, цього ж дня, близько опівночі ОСОБА_5 зателефонував малолітній ОСОБА_11 та покликав її на вулицю, де запропонував прогулятися до його будинку, що за адресою АДРЕСА_1 . Погодившись на це, малолітня ОСОБА_11 та ОСОБА_5 пішли до будинку ОСОБА_5 , який використовується його батьками як господарське приміщення, та зайшовши в приміщення будинку сіли на диван, який там знаходився, кімната в цей час була не освітлена. Перебуваючи на дивані, ОСОБА_5 , який усвідомлював, що малолітня потерпіла ОСОБА_11 перебуває в безпорадному стані та не зможе чинити опір його діям, внаслідок її малолітнього віку не в повній мірі могла розуміти значення дій, які скоюють стосовно неї, виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування останньої, тобто на вступ з нею в статеві зносини, використовуючи при цьому безпорадний стан малолітньої потерпілої.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, ОСОБА_5 , розуміючи, що потерпіла перебуває у безпорадному стані внаслідок її малолітнього віку, а отже не може чинити супротив йому, почав її роздягати та здійснювати природній статевий акт з малолітньою потерпілою, по завершенні якого ОСОБА_5 та ОСОБА_11 розійшлись по домівках.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України - вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років незалежно від її добровільної згоди.

Повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, складено 19.08.2025 та цього ж дня вручено ОСОБА_5 .

Беручи до уваги, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, враховуючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, можливу міру покарання за діяння, у вчиненні якого підозрюється, його вік, стан здоров`я, наявність можливості продовжувати злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, слідчий вважав за необхідне обрати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання, слідчий суддя ухвалу мотивував тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та існуванням ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є реальними, триваючими, та об`єктивно існують, тому жоден з більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Разом з тим, визначаючи розмір застави, слідчий суддя врахував майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та прийшов до висновку визначити підозрюваному розмір застави - 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з мотивів наведеного в клопотанні обґрунтування.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді, захисник-адвокат ОСОБА_8 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що обраний запобіжний захід є занадто суворим і таким, оскільки наявні обставини, які свідчать про можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу. Посилається на те що судом не враховано, що ОСОБА_5 має вади із мовою та слухом (інвалід з дитинства), тому перебування під вартою для нього буде надто ускладненим через труднощі у спілкуванні із оточуючими. Зазначає, що допит ОСОБА_5 проводився без сурдоперекладача, що є грубим порушенням вимог ст.6 Конвенції прав людини, Конвенції ООН про права осіб з інвалідністю, ст.55 Конституції України, ч.6 ст.26 КПК України. Через це не було докладно досліджено судом і обставину виникнення інтимних стосунків між ОСОБА_5 та ОСОБА_11 . Крім того зазначає, що обоє вони вихідці ромської народності та за звичаями і традиціями ромів передбачено ранні шлюби: яку дівчину батьки сину засватають із тою дівчиною син і створює сім`ю. Звертає увагу, що враховуючи матеріальне забезпечення громадян ромської народності (живуть виключно за рахунок соціальних виплат), внести заставу, визначену судом, для сім`ї ОСОБА_5 є неможливим. Просить суд, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати, та застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується те, що прокурор направив клопотання про розгляд апеляційної скарги сторони захисту без його участі та просив у задоволені апеляційної скарги адвоката ОСОБА_12 відмовити, оскільки вважає, що рішення слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законним, обґрунтованим та справедливим.

Заслухавши доповідь судді-доповідача про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення підозрюваного ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 , дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, слідчим відділення відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

В межах даного провадження, 19.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за вказаними фактами, а саме за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що зумовлює необхідність застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , слідчим суддею правильно встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Так, необхідність застосування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею мотивовано зібраними в ході досудового розслідування доказами у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: протоколом огляду місця події, протоколами допиту свідків, повідомленням ОСОБА_13 про вчинення злочину, а також іншими матеріалами кримінального провадження №0000155.

Наведені докази є фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, й ці дані можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, а значить підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Як встановив слідчий суддя, і це підтверджується матеріалами судового провадження, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, та яке гідно з ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування і суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки будучи особою з інвалідністю, може безперешкодно перетинати кордон України навіть в умовах обмежень, встановлених режимом воєнного стану, може незаконно вливати на свідків та потерпілу у цьому кримінальному провадженні, зокрема змушувати їх надати покази які б виправдовували його вину у вчинені кримінального правопорушення, а також може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначені у клопотанні обставини підозри особи підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, наведених у матеріалах клопотання. В той же час на даному етапі провадження, слідчий суддя не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Отже, судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами провадження, що обрання ОСОБА_5 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою не зможе попередити ризикам, встановленим ст. 177 КПК України.

З таким висновком слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів повністю погоджується, оскільки стороною обвинувачення доведено обставини, передбачені ст. 194 КПК України.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів ураховує посилання захисника на обставини, вказані у апеляційній скарзі, але вважає їх такими, що не виключають обґрунтованої підозри та наявності встановлених судом ризиків, а тому не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, в тому числі і застосування запобіжного заходу у виглядіцілодобового домашнього арешту.

Стосовно доводів захисника адвоката ОСОБА_8 про визначення слідчим суддею завідомо непомірного для підозрюваного ОСОБА_5 розміру застави, апеляційний суд доходить наступного.

Відповідно до вимог ч. ч. 4, 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Щодо особи підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину застава визначається у межах від вісімдесяти до триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Європейський суд з прав людини у своєму Рішенні від 13.01.2022 р. у справі «Істоміна проти України» (Istomina V. Ukraine, заява № 23312/15) зазначив, що застава має на меті не забезпечення відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи на судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватись залежно від особи, про яку йде мова, з урахуванням його/її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь, чи проти явки особи до суду.

На думку колегії суддів, відсутні переконливі дані, які б свідчили про те, що застава в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605 600 гривень, є явно помірною для підозрюваного ОСОБА_5 , тому визначена сума не може залишатись у такому розмірі. Її слід зменшити до розміру, який на переконання колегії суддів, з урахуванням особи підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, не працюючий, із доводів сторони захисту - живе виключно за рахунок соціальних виплат, є особою з інвалідністю 3 групи з дитинства, буде цілком достатнім для виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а перспектива втрати такого грошового забезпечення, у випадку порушення ним встановлених обов`язків, послужить достатнім стримуючим фактором, що нівелює ймовірність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу та постановити нову ухвалу.

З урахуванням викладеного, ухвала слідчого судді, як така, що постановлена з порушенням вимог кримінального процесуального закону України в частині визначення підозрюваному ОСОБА_5 розміру застави, підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали, а апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_8 задоволенню частково, як така, що містила вимогу про скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_8 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 серпня 2025 року, якою застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, - скасувати.

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Воловецького відділу Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , у кримінальному провадженні №0000155 від 18.08.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.152 КК України, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 17.10.2025 включно.

Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків передбачених КПК України, в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_5 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за кожною вимогою; не відлучатися із селища Воловець Мукачівського району, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі наявності).

Роз`яснити заставодавцю та підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.ч. 8, 9, 10 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №2 Мукачівського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді