КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/4706/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

захисника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року за скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року у задоволені скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру від 17 лютого 2025 року відносно ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні 0000049 від 17 лютого 2022 року.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, підлягає скасуванню через неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

У мотивування скарги зазначає, що стороною обвинувачення не дотримана процедура, передбачена статтями 276-278 КПК України, при здійсненні письмового повідомлення про підозру.

Вказує, що ще 04 червня 2024 року ОСОБА_8 у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та введенням правового режиму воєнного стану на всій території України, з метою збереження життя та здоров`я свого та своєї сім`ї, виїхав на постійне проживання за межі території України, та на даний час постійно проживає у АДРЕСА_1 .

Уважає, що матеріали кримінального провадження не містять відомостей, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 було дійсно йому вручено, у той самий час відомості, які присутні у матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що ОСОБА_8 не отримував повідомлення про підозру у передбачений КПК України чи будь-який інший спосіб.

Посилається на те, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 , яке йому було направлено поштовим зв`язком, йому не вручалося, невручене повідомлення про підозру повернулося спочатку відправнику.

Крім того у матеріалах справи присутній супровідний лист, згідно якого директору ТОВ «Синергія+» нібито вручено повідомлення про підозру від 17 лютого 2025 року, разом з тим не отримано відомості чи проживає за вказаною адресою ОСОБА_8 .

При цьому, на запит ДВБ НПУ від 04 лютого 2025 року УІАП ГУ НП у Київській області надали відповідь про перетин державного кордону ОСОБА_8 , тобто на момент складення повідомлення про підозру органу досудового розслідування достеменно було відомо, що ОСОБА_8 перебував за кордоном.

Зазначає, що органом досудового розслідування, якому було достеменно відомо про факт постійного проживання ОСОБА_8 за межами території України, вживались заходи щодо створення видимості належного повідомлення останнього про підозру, ігноруючи у той же час законний спосіб вчинення процесуальних дій згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Також указує про те, що повідомлення про підозру не висвітлює наявності умислу у діях ОСОБА_8 на вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_9 з метою розкриття умисного вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , як виконуючий обов`язки відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не був зацікавлений у розкритті умисного вбивства ОСОБА_10 , так як відповідальними за розкриття тяжких злочинів відносно особи відповідальні працівники сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області, які не підпорядковувались ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області.

На переконання сторони захисту, повідомлення про підозру складене виключно на підставі показань потерпілого та свідків, членів сім`ї потерпілого, які підтримують його позицію й зацікавлені у розгляді справи, та не підтверджуються іншими об`єктивними даними або речовими доказами, висновками експертів тощо.

Наполягає на тому, що процесуальна дія - повідомлення про підозру не відбулася у тому вигляді, як того вимагає кримінально процесуальний кодекс, а саме у порядку, установленому статтями 276-278 КПК України, відомості про те, що вказана підозра оголошувалась, вручалась чи повідомлялась ОСОБА_8 , у матеріалах справи відсутні, а отже останній статусу підозрюваного відповідно не набув.

15 вересня 2025 року до апеляційного суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від прокурора відділу протидії порушенням прав людини у правоохоронній та пенітенціарній сферах Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в яких остання зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 17 лютого 2025 року містить зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України.

Зауважує, що органом досудового розслідування вжито всіх можливих та необхідних заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України.

Вказує, що у клопотанні, яке 03 квітня 2025 року надійшло до обласної прокуратури, як захисник, так і сам підозрюваний ОСОБА_8 , просили здійснити допит останнього у режимі відеоконференції, а також отримати обвинувальний акт дистанційно та у подальшому направити його до суду для розгляду, що свідчить не лише про обізнаність ОСОБА_8 зі змістом повідомлення про підозру, а й про його фактичне вручення.

Додатково звертає увагу суду на те, що 22 травня 2024 року ОСОБА_8 був допитаний слідчим ДБР у вказаному кримінальному провадженні, а через короткий проміжок часу, а саме 04 червня 2024 року відповідно до відомостей з інформаційної бази даних Адміністрації державної прикордонної служби України від 13 березня 2025 року перетнув кордон у пункті пропуску «Смільниця» у напрямку «виїзд» та згодом, перебуваючи вже за межами України, відповідно до наказу №139 о/с від 14 червня 2024 року був звільнений з органів поліції.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_6 , яка проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просила оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Територіальним управлінням Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року.

17 лютого 2025 року слідчими Територіального управління Державного бюро розслідування, розташованого у м. Києві, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України.

29 квітня 2025 року до Печерського районного суду міста Києва надійшла скарга захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року у задоволені скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року - відмовлено.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги слідчий суддя виходив з того, що доводи адвоката ОСОБА_7 щодо неналежного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 не знайшли підтвердження та за своїм змістом повідомлена підозра відповідає вимогам статті 277 КПК України, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги статті 278 КПК України.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

Згідно пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Аналіз положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України дає підстави вважати, що в ході розгляду скарги на повідомлення про підозру підлягають з`ясуванню дотримання під час повідомлення про підозру Глави 22 КПК України, у тому числі щодо відповідності підозри вимогам статті 277 КПК України.

Відповідно до статті 277 КПК України повідомлення про підозру має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 17 лютого 2025 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 28, частиною першою статті 146-1, частиною другою статті 127 КК України, у кримінальному провадженні 0000049 від 17 лютого 2022 року, за формою та змістом відповідає вимогам статті 277 КПК України та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , із зазначенням часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Роз`яснено процесуальні права та обов`язки, передбачені статтею 42 КПК України.

Підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Посилання апелянта на недотримання органом досудового розслідування порядку вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру ретельно перевірялися колегією суддів під час апеляційного розгляду, але не знайшли свого підтвердження.

Так, згідно частини першої статті 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру, згідно вимог частини першої статті 278 КПК України вручається особі в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Порядок вручення повідомлення передбачено статтею 135 КПК України, згідно якої особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Матеріалами судової справи встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 17 лютого 2025 року складено та підписано старшим слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_11 , за погодженням прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 , з додержанням вимог статті 276, 277 КПК України.

17 лютого 2025 року згідно опису вкладення до цінного листа, вказане повідомлення про підозру з пам`яткою про права та обов`язки підозрюваного, з описом вкладення направлено за адресою: АДРЕСА_2 , проте у подальшому вказане потове відправлення не було вручено ОСОБА_8 та повернулось відправнику.

Державною прикордонною службою України надано відомості про перетин кордону ОСОБА_8 , у зв`язку з чим постановою слідчого від 31 березня 2025 року його оголошено у міжнародний розшук.

Відповідно до рапорту старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві, ОСОБА_11 від 21 лютого 2025 року, ОСОБА_8 на виклики слідчого не з`являється, за адресою місця проживання було направлено повідомлення про підозру, яке останнім одержано не було, тому слідчий здійснює вручення повідомлення відповідно до статей 111, 135, 278 КПК України.

Також у матеріалах справи міститься підтвердження про вручення повідомлення про підозру директору ТОВ «Обслуговуючої компанії «Синергія 3+», за адресою якого проживав ОСОБА_8 .

Окрім того, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року у справі №757/15882/25-к відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З наведеного убачається, що органом досудового розслідування вжито всіх можливих заходів для вручення ОСОБА_8 повідомлення про підозру від 17 лютого 2025 року у спосіб, передбачений статтями 135, 136, 278 КПК України, для вручення повідомлень, зокрема шляхом направлення повідомлення за відомими адресами його проживання, що у відповідності до положень частини першої статті 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваного у кримінальному провадженні №0000049 від 17 лютого 2022 року.

До того ж, 31 березня 2025 року постановою слідчого підозрюваного ОСОБА_8 оголошено у міжнародний розшук.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 07 квітня 2025 року у справі №757/15882/25-к відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецьк, проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , надано дозвіл на затримання з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Самого факту виїзду 04 червня 2024 року ОСОБА_8 у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та введенням правового режиму воєнного стану на всій території України, з метою збереження життя та здоров`я свого та своєї сім`ї, на постійне проживання за межі території України, а саме до АДРЕСА_1 ,не є достатньо для висновків про те, що ОСОБА_8 змінив своє місце проживання, згідно з законодавством України, а також про те, що повідомлення про підозру та виклики до слідчого ОСОБА_8 мали бути направлені виключно у спосіб, передбачений частиною сьомою статті 135 КПК.

На підставі викладеного є такими, що не заслуговують на увагу суду аргументи скаржника про те, що органом досудового розслідування проігноровано законний спосіб вчинення процесуальних дій згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Аргументи апеляційної скарги захисника про те, що повідомлення про підозру не висвітлює наявності умислу у діях ОСОБА_8 на вчинення протиправних дій відносно ОСОБА_9 з метою розкриття умисного вбивства ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , як виконуючий обов`язки відділу поліції №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області не був зацікавлений у розкритті умисного вбивства ОСОБА_10 , так як відповідальними за розкриття тяжких злочинів відносно особи відповідальні працівники сектору розкриття злочинів проти особи відділу кримінальної поліції Бучанського РУП ГУНП в Київській області, які не підпорядковувались ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області; повідомлення про підозру складене виключно на підставі показань потерпілого та свідків, членів сім`ї потерпілого, які підтримують його позицію й зацікавлені у розгляді справи, та не підтверджуються іншими об`єктивними даними або речовими доказами, висновками експертів тощо, фактично зведені до оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів, питань доведеності винуватості підозрюваного, наявності у його діях складу інкримінованих йому злочинів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень статті 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень пункту 10 частини першої статті 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупності таких доказів - з точки зору їх достатності та взаємозв`язку, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В апеляційній скарзі не наведено та під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено даних про порушення стороною обвинувачення вимог статей 276-278 КПК України під час складення та вручення повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 17 лютого 2025 року, які б слугували підставою для її скасування.

Інші наведені у скарзі доводи висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, перевіркою матеріалів судового провадження в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись статтями 277, 278, 303, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 червня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4