ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.12.2025 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0002660 від 31.10.2025 за ч. 4 ст. 189 КК України - заступник начальника відділу поліції - начальника СВ ВП №1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого та жителя цього ж міста ( АДРЕСА_1 відповідно), такого, що має середню спеціальну освіту, офіційно непрацевлаштованого, раніше несудимого,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

підозрюваний ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий у кримінальному провадженні - заступник начальника відділу поліції - начальник СВ ВП №1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні - прокурором Оболонської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді в рамках кримінального провадження №0002660 від 31.10.2025 з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 31.01.2026.

З клопотання слідує, що Оболонським УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002660 від 31.10.2025 за підозрою, серед інших, ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 189 КК України, в ході якого встановлено, що у жовтні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці у ОСОБА_6 з корисливих мотивів виник злочинний умисел, спрямований на вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , який займається просуванням сторінок у соціальних мережах, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану. В подальшому у жовтні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_6 повідомив про свій злочинний умисел ОСОБА_11 та підговорив останнього для спільного вчинення кримінального правопорушення, пообіцявши йому грошову винагороду, на що той погодився. Надалі, ОСОБА_6 у жовтні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці повідомив про свій злочинний умисел ОСОБА_12 та підговорив останнього для спільного вчинення кримінального правопорушення, пообіцявши йому грошову винагороду, на що той погодився. Після цього ОСОБА_6 доручив ОСОБА_12 знайти особу, яка створить сторінку в соціальній мережі та налагодить співпрацю з ОСОБА_10 , на що ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом підшукання особи, здатної виконати окремі ролі у вчиненні злочину, надав пособництво, залучивши ОСОБА_13 , який мав виступити у ролі «замовника послуг» і організувати зустріч із потерпілим.

Після цього у жовтні 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці ОСОБА_6 , ОСОБА_11 та ОСОБА_14 розробили детальний план для спільного вчинення кримінального правопорушення, а саме в обов`язки ОСОБА_14 входило виступити у ролі «замовника послуг» та ввійти в довіру з ОСОБА_10 , а після цього організувати з ним зустріч на території Оболонського району, в ході якої ОСОБА_6 та ОСОБА_15 під погрозою насильства відносно останнього висунуть вимогу передати їм грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, які він винен ОСОБА_6 в якості неіснуючого боргу. В свою чергу в обов`язки ОСОБА_6 та ОСОБА_11 входили обов`язки з`явитися на місці зустрічі ОСОБА_14 з ОСОБА_10 та висунути вимогу останньому передати їм грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США.

30.10.2025 приблизно о 17:20, діючи узгоджено відповідно до попередньо розробленого плану ОСОБА_14 , виступаючи пособником у реалізації вказаного злочинного умислу, прибув за адресою: м. Київ, вул. Кондратюка, 1, куди на автомобілі марки «Porsche Cayenne» (д.н.з. НОМЕР_1 ) приїхав ОСОБА_10 для зустрічі з ним. Під час перебування в салоні вказаного автомобіля ОСОБА_14 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, надав пособництво у вчиненні даного злочину, а саме сприяв його вчинення шляхом усунення перешкод для його реалізації, а саме під приводом необхідності здійснити телефонний дзвінок, вийшов із салону вказаного автомобіля, залишивши двері незачиненими, після чого до салону раптово сіли ОСОБА_6 та ОСОБА_11 .

В подальшому ОСОБА_6 , погрожуючи ОСОБА_10 предметом зовні схожим на пістолет, висунув вимогу передати йому грошові кошти в сумі 50 000 (п`ятдесят тисяч) доларів США, які той винен в якості неіснуючого боргу. Для залякування та фізичного утримання потерпілого за допомогою наручників, ОСОБА_11 одягнув їх на руки ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_6 продовжували вимагати передачу коштів. Після того як потерпілий почав чинити активний опір, ОСОБА_6 і ОСОБА_11 зняли з нього наручники та зникли з місця вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна, з погрозою насильства щодо потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Обгрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що досудове розслідування не можливо закінчити до закінчення строку дії попередньої ухвали місцевого суду від 01.11.2025, оскільки з метою повного та всебічного дослідження обставин вчинення ОСОБА_6 злочину, необхідно провести ряд слідчих та виконати ряд процесуальних дій. При цьому, ризики, передбачені ст. 177 КПК України та встановлені у ході досудового розслідування, що виправдовують застосування найсуворішого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не зменшилися та продовжують існувати, а відтак виникла необхідність у продовженні тримання останнього під вартою, оскільки запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити, зазначивши при цьому, що інші, більш м`які запобіжні заходи, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки ризики у кримінальному провадженні не перестали існувати.

Захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , кожен окремо, зазначили, що їх підзахисний не заперечує фактичних обставин вчиненого ним діяння, однак сторона захисту заперечила доведеність заявлених прокурором ризиків, зазначили, що їх підзахисний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а тому просили змінити застосований стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід на домашній арешт, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Підозрюваний підтримав позицію захисників.

Вивчивши клопотання, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, дійшов наступного висновку.

30.10.2025 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

31.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

01.11.2025 ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва стосовно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 28.12.2025 включно без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

22.12.2025 постановою керівника Оболонської окружної прокуратури міста Києва продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження №0002660 від 31.10.2025 до 3 (трьох) місяців, тобто до 31.01.2026.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до положень статей 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування у строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

Вирішуючи питання про продовження застосування підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя враховує не тільки положення, передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

Так, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані, які вказують на обґрунтовану підозру містяться у долучених до матеріалів клопотання документах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено слідчим суддею при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу.

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики ЄСПЛ вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у рішенні ЄСПЛ від 13.01.2011 у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Зі змісту клопотання вбачається, що для закінчення досудового розслідування та прийняття остаточного процесуального рішення у кримінальному провадженні, органу досудового розслідування необхідно виконати значний обсяг слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які об`єктивно неможливо провести до закінчення строку дії попередньої ухвали слідчого судді, зокрема необхідно:

- отримати висновок комплексної молекулярно - генетичної та дактилоскопічної експертизи, яка перебуває на виконанні в Київському НДЕКЦ МВС України;

- оримати висновок комп`ютерно - технічної експертизи, яка перебуває на виконанні в Київському НДЕКЦ МВС України;

- отримати висновок судової молекулярно - генетичної експертизи, яка перебуває на виконанні в Київському НДЕКЦ МВС України;

- отримати висновок комп`ютерно - технічної експертизи, яка перебуває на виконанні в Київському НДЕКЦ МВС України;

- отримати висновок судової молекулярно - генетичної експертизи, яка перебуває на виконанні в Київському НДЕКЦ МВС України- виконати ряд інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій у кримінальному провадженні у яких виникне необхідність;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- прийняти законне процесуальне рішення відповідно до положень глави 24 КПК України.

З викладеного вбачається, що кримінальне провадження триває, досудове розслідування не завершено.

Вирішуючи питання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя, з огляду на долучені до матеріалів судового провадження матеріали, враховує тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані, які характеризують особу останнього, його вік, соціальні зв`язки, сімейний стан, склад сім`ї, майновий стан.

З огляду на те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, при цьому враховуючи, що докази та обставини, на які посилається сторона обвинувачення у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеними, та зважаючи на характер інкримінованого злочину, на дані про особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_6 може вчинити дії щодо переховування від органу досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення та таким чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, з огляду на що, для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та заявленим у судовому засіданні, слідчий суддя вважає доведеним необхідність продовження запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою, оскільки, на його переконання, саме такий вид запобіжного заходу, забезпечить виконання ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків та надасть можливість органу досудового розслідування досягти завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

Крім того, вивченням даних про особу підозрюваного встановлено, що доказів того, що стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 не допускає його тримання під вартою слідчому судді не надано, з огляду на це слід вважати, що таких перешкод не має.

При цьому слідчий суддя зважив і на доводи сторони захисту щодо застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, проте вважає, що стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, та не доведено відповідними доказами обставин, на які посилалась сторона захисту при обґрунтуванні необхідності застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому вважає, що у даному випадку такі доводи про застосування більш м`якого запобіжного заходу не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому здійсненні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості, мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи, про що неодноразово зазначав ЄСПЛ, зокрема, в рішеннях по справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2001, «Рохліна проти Російської Федерації» від 07.04.2005, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, «Маріянчук та інші проти України» від 17.01.2019.

Варто зазначити, що застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою є пропорційним легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів, а відтак приходить до висновку про задоволення клопотання та не приймає доводи сторони захисту з підстав, викладених в мотивувальній частині ухвали вище.

Між тим, в силу вимог ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про продовження строку тримання під вартою, враховуючи фактичні обставини кримінального провадження, суспільну небезпечність інкримінованого діяння, яке вчинене із застосуванням насильства, не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу.

Доведеність винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованих злочинів слідчим суддею під час розгляду зазначеного клопотання не вирішувалося, оскільки це є предметом встановлення в ході досудового розслідування і судового провадження кримінального провадження по суті обвинувачення.

Керуючись ст. 29 Конституції України, статтями 176-178, 181-186, 193-196, 205, 208, 309, 395, 532, 534 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні №0002660 від 31.10.2025 за ч. 4 ст. 189 КК України - заступник начальника відділу поліції - начальника СВ ВП №1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування кримінального провадження, тобто до 31.01.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1