Справа № 489/2986/20
Провадження № 1-кп/489/206/25
Інгульський районний суд міста Миколаєва
Ухвала

іменем України

08 грудня 2025 року місто Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва кримінальні провадження № 0000974 від 10.03.2018 та № 0001970 від 16.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_5 , цивільного позивача ОСОБА_6 ,

встановив:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, а саме в тому, що 17.06.2011, будучи службовою особою та виконуючи функції начальника центрального відділення філії №1499 ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ по просп. Миру, 46/1, м. Миколаєва, зловживаючи своїм службовим становищем, заволоділа грошовими коштами ПАТ КБ «Надра» в сумі 1592 грн (200 доларів США), наданими ОСОБА_6 в якості оплати кредитних зобов`язань за кредитним договором №08/02/2008/840 К-296.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, а саме в тому, що 19.08.2011, 12.09.2011, 14.10.2011, 11.11.2011, 12.12.2011, 01.02.2012, 14.02.2012, 15.03.2012, 10.04.2012, 15.06.2012, 09.07.2012, 20.07.2012, 15.08.2012, 10.09.2012, 08.10.2012, 09.10.2012, 17.10.2012, 27.02.2013, 15.04.2013, 15.08.2013, 30.01.2014, 28.08.2014, 30.09.2014, 28.11.2014, 30.11.2015, будучи службовою особою та виконуючи функції начальника центрального відділення філії №1499 ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ по просп. Миру, 46/1, м. Миколаєва, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи повторно, заволоділа грошовими коштами ПАТ КБ «Надра» в сумі 228502,09 грн (24850 доларів США), наданими ОСОБА_6 в якості оплати кредитних зобов`язань за кредитним договором №08/02/2008/840 К-296.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме в тому, що 17.06.2011, 19.08.2011, 12.09.2011, 14.10.2011, 11.11.2011, 12.12.2011, 01.02.2012, 14.02.2012, 15.03.2012, 10.04.2012, 15.06.2012, 09.07.2012, 20.07.2012, 15.08.2012, 10.09.2012, 08.10.2012, 09.10.2012, 17.10.2012, 27.02.2013, 15.04.2013, 15.08.2013, 30.01.2014, 28.08.2014, 30.09.2014, 28.11.2014, 30.11.2015, будучи службовою особою та виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо керівництва центральним відділенням філії №1499 ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ по просп. Миру, 46/1, м. Миколаєва, здійснюючи обов`язки з управління кредитним та депозитним портфелем відділення, склала завідомо підроблені офіційні документи (квитанції) про отримання грошових коштів ПАТ КБ «Надра».

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 КК України, - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене повторно, а саме в тому, що 17.06.2011, 15.07.2011, 12.08.2011, 20.09.2011, 24.10.2011, 27.12.2011, 01.02.2012, 21.03.2012, 20.04.2012, 24.05.2012, 21.06.2012, 20.07.2012, 21.08.2012, 20.09.2012, 17.10.2012, 21.11.2012, 15.08.2013, 25.09.2013, 17.12.2013, 29.09.2014, 28.11.2014, 30.11.2015, будучи службовою особою та виконуючи функції начальника центрального відділення філії №1499 ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ по просп. Миру, 46/1, м. Миколаєва, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи повторно, заволоділа грошовими коштами ПАТ КБ «Надра» в сумі 182007,67 грн (18951 долар США), наданими ОСОБА_7 в якості оплати кредитних зобов`язань за кредитним договором №08/05/2007/840 К-477.

Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, - складання службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, а саме в тому, що 17.06.2011, 15.07.2011, 12.08.2011, 20.09.2011, 24.10.2011, 27.12.2011, 01.02.2012, 21.03.2012, 20.04.2012, 24.05.2012, 21.06.2012, 20.07.2012, 21.08.2012, 20.09.2012, 17.10.2012, 21.11.2012, 15.08.2013, 25.09.2013, 17.12.2013, 29.09.2014, 30.09.2014, 28.11.2014, 30.11.2015, будучи службовою особою та виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції щодо керівництва центральним відділенням філії №1499 ПАТ КБ «Надра» Миколаївське РУ по просп. Миру, 46/1, м. Миколаєва, здійснюючи обов`язки з управління кредитним та депозитним портфелем відділення, склала завідомо підроблені офіційні документи (квитанції) про отримання грошових коштів ПАТ КБ «Надра».

В ході судового розгляду від захисника обвинуваченої надійшло клопотання про звільнення останньої від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні обвинувачена та її захисник клопотання підтримали та просили звільнити обвинувачену від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому, обвинуваченій була роз`яснена суть обвинувачення, підстава звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, а також можливість стягнення процесуальних витрат потерпілого. Крім того роз`яснено, що закриття кримінального провадження не позбавляє права потерпілого та цивільних позивачів пред`явити до неї позови про відшкодування шкоди в порядку цивільного судочинства.

Прокурор не заперечував проти закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позивач вважав, що закриття кримінального провадження буде несправедливим, оскільки обвинувачена затягувала розгляд провадження, змінюючи захисників.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового розгляду щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Крім того, положеннями ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 частини 1 статті 49 КК України (в редакції на час вчинення інкримінованих особі діянь), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Також, згідно з пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 49 КК України (в редакції на даний час), особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

За змістом ст. 49 КК України, звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч. 1 ст. 49 цього Кодексу строків не вчинила нового злочину, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні з 17.06.2011 до 30.11.2015 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України на момент їх вчинення належали до злочинів невеликої (ч. 1 ст. 366 КК), середньої (ч. 2 ст. 191 КК) тяжкості та тяжких злочинів (ч. 3 ст. 191 КК), а на даний час відносяться до нетяжких (ч. 1 ст. 366 та ч. 2 ст. 191 КК) та тяжких (ч. 3 ст. 191 КК) злочинів.

Згідно з дослідженими судом відомостями щодо судимостей встановлено, що після вчинення останнього за часом 20.11.2015 кожного з інкримінованих обвинуваченій діянь, відносно неї жодне кримінальне провадження не реєструвалося та вона не вчиняла інших кримінальних правопорушень.

Таким чином, на даний час минули встановлені пунктами 2, 3, 4 частини 1 статті 49 КК України строки давності притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України. Протягом вказаного строку обвинувачена не вчиняла нових кримінальних правопорушень та не ухилялася від досудового розслідування і суду, а також згодна на звільнення її від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

Згідно з ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

З постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 05.04.2021 у справі № 328/1109/19 слідує, що «відповідно до приписів п. 1 ч. 2 ст. 284, ч. 3 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання, та у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, і за наявності згоди особи на її звільнення на підставі спливу строків давності, закрити кримінальне провадження, звільнивши таку особу від кримінальної відповідальності».

Крім того, відповідно до висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №598/1781/17 (провадження №13-47кс20), звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування особою шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Також згідно з висновками Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеними у постанові від 29.09.2021 у справі 409/1465/16-к, «приписи ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286, ч. 3 ст. 288 КПК і положення ст. 49 КК є імперативними нормами, які передбачають не право суду, а його обов`язок розглянути відповідне питання (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 30 червня 2021 року, справа 362/2406/17, провадження № 51-6287км20; від 02 лютого 2021 року, справа № 175/2118/13-к, провадження № 51-3872км20 та інші).

Крім того, системний аналіз норм процесуального законодавства вказує на те, що суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна зі сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням, а отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям провадження у справі як під час підготовчого судового засідання, так і під час розгляду справи по суті в загальному порядку, керуючись статтями 12, 49 КК. (див., наприклад, постанови Верховного Суду від 19 листопада 2019 року, справа № 345/2618/16-к, провадження № 51-1491км19; від 24 травня 2018 року, справа № 200/4664/14-к, провадження № 51-3302км18 та інші).

Отже, з наведеного видно, що суд касаційної інстанції дотримується послідовної практики щодо розгляду судами клопотань про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка вказує на те, що їх розгляд є обов`язком суду, який має відбутися невідкладно, зокрема і в підготовчому судовому засіданні, і за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності відповідно до ст. 49 КК та відсутності обставин, визначених, зокрема у частинах 2-5 цієї статті, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження щодо неї».

Також з висновків Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладених у постанові від 23.06.2022 у справі № 204/2626/21 слідує, що у разі звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК) та закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК, згода потерпілої особи на таке звільнення необов`язкова, а цивільний позов не підлягає вирішенню по суті. Закриття провадження не звільняє особу від обов`язку відшкодувати шкоду, заподіяну діями обвинуваченого, а вимоги потерпілої особи в такому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Якщо клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого було надано в підготовчому судовому засіданні, то суд повинен розглянути це клопотання невідкладно. Дослідження доказів при цьому не є обов`язковим.

Таким чином, встановлені судом обставини є підставою для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження відносно неї, оскільки з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, минули встановлені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності та протягом вказаного строку обвинувачена не вчинила нового кримінального правопорушення та не ухилялася від досудового розслідування і суду.

Вирішуючи заявлені цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до обвинуваченої, суд доходить таких висновків.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що суд здійснює розгляд цивільного позову та приймає рішення про його задоволення повністю або частково чи відмовляє в ньому лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

При цьому КПК України не містить норм, які б уповноважували суд вирішувати цивільний позов при закритті провадження у справі, у зв`язку з чим суд доходить висновку, що у зв`язку зі звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності через сплив строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на цій підставі пред`явлені до неї цивільні позови необхідно залишити без розгляду.

Натомість відповідно до положень ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на залучення експертів, суд доходить таких висновків.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17, якщо особа звільняється від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, в тому числі й витрати на проведення експертизи, не стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на цій підставі, а відносяться на рахунок держави, окрім витрат, пов`язаних, зокрема, із залученням експерта стороною захисту.

Оскільки судом встановлено наявність підстав для звільнення обвинуваченої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК у зв`язку із закінченням строків давності, тому відсутні підстави для стягнення з неї на користь держави витрат на залучення експертів.

Обвинувачена не затримувалася та запобіжний захід відносно неї не застосовувався.

Керуючись статтями 284, 286, 288, 370, 374 КПК України, суд

постановив:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України на підставі ч. 1 ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальні провадження № 0000974 від 10.03.2018 та № 0001970 від 16.06.2020 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191 та ч. 1 ст. 366 КК України, - закрити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди залишити без розгляду.

Речові докази: квитанції та копію довідки із записами щодо погашення кредиту ОСОБА_6 ; квитанції та копію довідки із записами щодо погашення кредиту ОСОБА_7 - залишити в матеріалах судової справи.

На ухвалу протягом семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Інгульський районний суд міста Миколаєва.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1