печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000098 від 08.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

16.09.2025 старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000098 від 08.10.2024, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання обґрунтовує тим, що у провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва знаходиться кримінальне провадження № № 0000098 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 порушуючи вимоги Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 №57, з метою організації незаконного переправлення осіб, а саме військовозобов`язаних громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, через державний кордон України та сприянні таким діям шляхом надання порад та вказівок, сформував організовану злочинну групу, за невстановленої досудовим розслідуванням обставин, не пізніше грудня 2024 року, до складу якої за добровільною згодою увійшли: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлена особа.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являвся організатором злочинного угруповання, який керував ним, організовував учинення злочинів, керував їх підготовкою і вчиненням, об`єднав дії інших співучасників і спрямував їх на вчинення злочинів, координував дії вказаних осіб, а саме:

- розробив план діяльності організованої групи, направлений на здійснення умисних тяжких злочинів, пов`язаних з незаконним переправленням осіб через державний кордон України;

- здійснював пошук осіб, які мали намір незаконного перетину державного кордону України та особисто перевіряв їх надійність;

- усвідомлюючи, що виконання розробленого ним злочинного плану, направленого на створення та функціонування організованої групи, можливо лише за умови утворення внутрішнього і зовнішнього стійкого об`єднання осіб для вчинення злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників організованної групи, серед своїх знайомих підшукав співучасників вчинення злочинів, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та невстановлених осіб;

- розробив тактику поведінки і задачі кожного учасника організованної групи у ході вчинення злочинів, визначив функції кожного із учасників організованної групи під час вчинення злочинів та приймав безпосередню участь у координації їх вчинення;

- здійснював загальне керівництво та координацію дій всіх учасників організованої групи за допомогою телефонного зв`язку та месенджерів;

- визначав разом з іншими учасниками організованної групи місця вчинення злочинів, а саме переправлення осіб через державний кордон України поза межами пунктів пропуску;

- безпосередньо, так і за допомогою ОСОБА_7 , домовлявся з чоловіками, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України, щодо оплати їх протиправних послуг за у незаконному переправленні осіб через державний кордон України;

- розподіляв між учасниками організованної групи грошові кошти, отримані внаслідок вчинення кримінальних правопорушень;

Так, ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та інші невстановлені особи, знаючи про порядок перетину державного кордону України (виїзду з України) під час дії на її території правового режиму воєнного стану та проведення загальної мобілізації, не пізніше 10 грудня 2024 року з метою організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України та безпосереднього переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску зорганізувалися у стійке злочинне об`єднання.

ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , будучи достовірно обізнаними про введення на всій території України воєнного стану та проведення мобілізації до Збройних Сил України, з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України декількох осіб, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , завчасно узгодили між собою суму отримання незаконного доходу від протиправної діяльності, що становила 10 000 доларів США за кожну особу та механізм перетину осіб через кордон України поза межами пунктів пропусків у Закарпатській області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, отримавши від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 по 10000 доларів США за незаконне переправлення їх через державний кордон України, надали останнім поради та вказівки щодо вчинення необхідних дій для подальшого незаконного перетину державного кордону України останніми, що виразилося у наданні необхідних роз`яснень та супроводу у перетині державного кордону України та його строках.

Надалі, на виконання злочинного плану о 18 год. 29 хв. 14 грудня 2024 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були супроводжені ОСОБА_7 до залізничного вокзалу «Південний», що за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 4. Перебуваючи на залізничному вокзалі, ОСОБА_7 з метою приховування злочину, із залученням невстановленої особи - працівника акціонерного товариства «Українська залізниця», яка не була обізнана про злочинні наміри останнього, без наявних залічничних квитків забезпечив посадку до вагону № 7 потягу № 029 сполученням «Київ-Ужгород» ОСОБА_10 та ОСОБА_11 для доправлення їх до міста Ужгорода та подальшого їх незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальному, по прибуттю до міста Ужгорода ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , у невстановлений час, але не раніше 15 грудня 2024 року у невстановленому місці на території Закарпатської області невстановлені особи діючи спільно та узгоджено зі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, безпосепредньо незаконно переправили через державний кордон України ОСОБА_10 та ОСОБА_11 поза межами пункту пропуску в Закарпатській області.

Окрім того, у грудні 2024 року продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, діючи повторно ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , завчасно узгодили між собою суму отримання незаконного доходу від протиправної діяльності, невстановлену досудовим розслідуванням та механізм перетину особи через кордон України поза межами пунктів пропусків у Закарпатській області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, отримавши від ОСОБА_12 грошові кошти за незаконне переправлення його через державний кордон України, надали останньому поради та вказівки щодо вчинення необхідних дій для подальшого незаконного перетину державного кордону України останніми, що виразилося у наданні необхідних роз`яснень та супроводу у перетині державного кордону України та його строках.

Надалі, на виконання вказівок ОСОБА_5 , ОСОБА_12 26 грудня 2024 року прибув до залізничного вокзалу «Південний», що за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 4 та на потягу № 029 зі сполученням «Київ-Ужгород» попрямував до міста Ужгород для подальшого його незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальному, по прибуттю до міста Ужгорода ОСОБА_12 , у невстановлений час, але не раніше 27 грудня 2024 року у невстановленому місці на території Закарпатської області невстановлені особи діючи спільно та узгоджено зі ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, безпосепредньо незаконно переправили через державний кордон України ОСОБА_12 , поза межами пункту пропуску в Закарпатській області.

Окрім того, у січні 2025 року продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, діючи повторно ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 , з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , завчасно узгодили між собою суму отримання незаконного доходу від протиправної діяльності, невстановлену досудовим розслідуванням та механізм перетину особи через кордон України поза межами пунктів пропусків у Закарпатській області, у невстановлений досудовим розслідуванням час та у невстановленому місці, отримавши від ОСОБА_13 грошові кошти за незаконне переправлення його через державний кордон України, надали останньому поради та вказівки щодо вчинення необхідних дій для подальшого незаконного перетину державного кордону України останніми, що виразилося у наданні необхідних роз`яснень та супроводу у перетині державного кордону України та його строках.

Надалі, на виконання злочинного плану, о 18 год. 50 хв. 24 січня 2025 року ОСОБА_13 був супроводжений ОСОБА_5 до залізничного вокзалу «Південний», що за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 4. Перебуваючи на залізничному вокзалі, ОСОБА_5 , із залученням невстановленої особи - працівника акціонерного товариства «Українська залізниця», яка не була обізнана про злочинні наміри останнього, помістив до вагону № 7 потягу № 029 зі сполученням «Київ-Ужгород» ОСОБА_13 , для доправлення до міста Ужгород та подальшого його незаконного переправлення через державний кордон України.

В подальному, по прибуттю до міста Ужгорода ОСОБА_13 , у невстановлений час, але не пізніше 1 лютого 2025 року у невстановленому місці на території Закарпатської області невстановлені особи діючи спільно та узгоджено зі ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, безпосепредньо незаконно переправили через державний кордон України ОСОБА_13 поза межами пункту пропуску в Закарпатській області.

Окрім того, у січні 2025 року продовжуючи реалізацію свого злочинного плану, діючи повторно ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 з метою сприяння незаконному переправленню через державний кордон України ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , завчасно узгодили між собою суму отримання незаконного доходу від протиправної діяльності, що становила 12 000 доларів США та механізм перетину особи через кордон України поза межами пунктів пропусків у Закарпатській області, у січні та на початку лютого 2025 року у невстановленому місці поради і вказівки щодо вчинення необхідних дій для подальшого незаконного перетину державного кордону України останніми, що виразилося у наданні необхідних роз`яснень та супроводу у перетині державного кордону України та його строках. Після чого, 4 лютого 2025 року у невстановленому досудовим розслідуванням місці у місті Києві, ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_14 12000 доларів США за незаконне переправлення його через державний кордон України.

Надалі, на виконання злочинного плану о 06 год. 36 хв. 5 лютого 2025 року ОСОБА_14 у супроводженні ОСОБА_5 на транспортному засобі Audi Q7 з реєстраційним номером НОМЕР_1 прибув на територію АЗС «AMIC Energy», що за адресою: м. Київ, Берестейський проспект, 6, де, оримавши від нього повторні поради та вказівки щодо вчинення необхідних дій для подальшого незаконного переправлення через державний кордон України, зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

В подальному, о 07 год. 08 хв. ОСОБА_14 , ОСОБА_9 за допомогою транспортного засобу Mercedes-Benz S 350 з реєстраційним номером НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , попрямували до невстановленого місця у Закарпатській області, де останні передали ОСОБА_14 невстановленим особам для подальшого переправлення його через державний кордон України поза пунктами пропуску в Закарпатській області, проте, ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та невстановлені особи, виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, а саме через відмову ОСОБА_14 та його повернення до міста Києва.

09.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

10.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Постановою керівника Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_15 від 04.06.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 09.07.2025.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 03.07.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, а саме до 09.10.2025.

Слідчий вказує, що завершити досудове розслідування на даний час не представляється можливим, оскільки з об`єктивних причин необхідно проведення та завершення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, без виконання яких не буде досягнуто одного з основних завдань кримінального провадження, визначеного у ст. 2 КПК України, а саме необхідно:

- допитати ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ;

- встановити інших осіб, які причетні до вчинення кримінальних правопорушень передбачених статтею 332 КК України;

- здійснити розсекречування документів, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій, а також матеріалів отриманих за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та долучити їх до матеріалів кримінального провадження.

Слідчий зазначив, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, орган досудового розслідування прийшов до висновку, що тільки застосування саме найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе усунути ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України та забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор підтримав внесене клопотання, посилаючись на його обґрунтованість та необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави, оскільки наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Захисник у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, а викладені в ньому обставини - неповними та недостовірними. Також звернув увагу, що ризики, на які посилається слідчий у клопотанні, відсутні та не підтверджені прокурором у судовому засіданні. При цьому захисник наголосив, що щодо підозрюваного ОСОБА_5 уже застосовувався запобіжний захід у межах даного кримінального провадження у вигляді домашнього арешту, під час якого він сумлінно виконував покладені на нього процесуальні обов`язки. Строк дії зазначеного запобіжного заходу закінчився 08.09.2025 після чого сторона обвинувачення не зверталась з клопотанням про його продовження. У зв`язку з наведеним захисник просив відмовити у задоволенні клопотання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав свого захисника.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

У провадженні слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Печерської окружної прокуратури міста Києва знаходиться кримінальне провадження № № 0000098 від 08.10.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

09.04.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

10.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 332 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами, а саме:

- Результатами проведення НС(Р)Д - аудіо-, відеоконтроль особи відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 ;

- Результатами проведення НС(Р)Д - спостереження за особою відносно ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ;

- Результатами проведення НС(Р)Д - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж відносно ОСОБА_7 ;

- Оглядом мобільного телефона належного ОСОБА_17 ..

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у межах строку досудового розслідування кримінального провадження № 0000098 від 08.10.2024, а саме до 09.10.2025 включно.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.10.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1