Справа № 487/8654/25
Провадження № 1-кп/487/680/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.09.2025 за № 0001185, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Посад-Покровське, Білозерського району, Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, спеціального порядку набуття права власності громадянами на окремі види майна (додаток № 2), затвердженого постановою Верховної Ради України від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна» (зі змінамиі доповненнями): п. 1 - зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), п. 2 вибухові речовини та засоби вибуху.

Відповідно до п. п. 1-4 Положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, до предметів, матеріалів і речовин, підприємств, майстерень і лабораторій, на які поширюється дозвільна система, належать: вогнепальна зброя (нарізна воєнних зразків, несучасна стрілецька, спортивна, навчальна, охолощена, мисливська нарізна і гладкоствольна), бойові припаси до неї, холодна зброя, (арбалети, мисливські ножі тощо), пневматична зброя калібру понад 4,5 міліметра і швидкістю польоту кулі понад 100 метрів за секунду, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, вибухові матеріали і речовини, сильнодіючі отруйні речовини I - II класу безпечності, збудники інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсини, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню іремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї, організації, що займаються збутом сильнодіючих отруйних речовин, і лабораторії, що проводять аналізи цих засобів і речовин, працюють із збудниками інфекційних захворювань I - II групи патогенності і токсинами). Міністерства та інші центральні органи державної виконавчої влади, підприємства, установи, організації, господарські

об`єднання, а також громадяни мають право у встановленому порядку використовувати, зберігати, перевозити предмети, матеріали і речовини, відкривати підприємства, майстерні та лабораторії, на які поширюється дозвільна система.

Таким чином, ОСОБА_5 , розуміючи те, що він не має дозволу компетентних органів та ліцензії на здійснення відповідних видів діяльності, маючи намір, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, порушуючи положення про дозвільну систему, затверджену постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576 зі змінами, останній раз внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 14.12.2016 № 938 та Інструкцію про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, вчинив кримінальне правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, у невстановлені під час досудового розслідування дату та час, але не пізніше 18.09.2025, у невстановленому місці, за невстановлених обставин ОСОБА_5 , незаконно придбав одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, загальною масою не менше 157 г, який в подальшому зберігав за адресою: АДРЕСА_1 , без передбаченого законом дозволу, до моменту його вилучення працівниками правоохоронних органів.

18.09.2025 в період часу з 14:02 по 16:33 під час проведення санкціонованого обшуку будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено одноосновний нітроцелюлозний (бездимний) порох, загальною масою 157 г, який являється вибуховою речовиною, яку ОСОБА_5 незаконно зберігав за адресою свого проживання без передбаченого законом дозволу.

12 листопада 2025 року між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0001185 від 01.09.2025.

Прокурор та обвинувачена дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України, який у повному обсязі беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене зазначеною статтею КК України.

В угоді передбачено наслідки її укладання, затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні зазначила, що при укладанні угоди були дотримані всі вимоги і правила кримінального процесуального та кримінального кодексів України, а тому просила затвердити зазначену угоду і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді про визнання винуватості міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав повністю та просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості і призначити йому узгоджену в ній міру покарання. Також зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості. Крім того, йому зрозумілі положення про відповідальність у випадку невиконання вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також підтримав умови укладеної угоди про визнання винуватості та просив її затвердити.

Заслухавши сторони, вирішуючи питання щодо затвердження вищевказаної угоди, суд виходить з такого.

Пунктом 2 ст. 468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Відповідно до ст. 474 КПК України якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Прокурор має право відкласти направлення до суду обвинувального акта з підписаною сторонами угодою до отримання висновку експерта або завершення проведення інших слідчих дій, необхідних для збирання та фіксації доказів, які можуть бути втрачені зі спливом часу, або які неможливо буде провести пізніше без істотної шкоди для їх результату у разі відмови суду в затвердженні угоди.

Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Перед ухваленням рішення про затвердження угоди про визнання винуватості суд під час судового засідання повинен виконати вимоги, встановлені ч. 4 ст. 474 КПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинено тяжкий злочин.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 визнава себе винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, без будь-яких застережень, розуміє надані йому права, зазначені в п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, характер пред`явленого йому обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, наслідки її невиконання, передбачені ст.476 КПК України.

Суд у судовому засіданні, переконавшись, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, приходить до висновку про наявність достатніх правових підстав для затвердження угоди про визнання обвинуваченим своєї вини у придбанні та зберіганні вибухових речовин без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, з призначенням ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки.

Враховуючи обставини справи та особу ОСОБА_5 , суд дійшов висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, визначеного судом тривалістю у один рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Суд погоджується з тим, що існували реальні, наявні обставини, які слугували підставою для застосування при визначенні виду та міри покарання, узгодженого сторонами, положень ст. 75 КК України, оскільки ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість, щиро розкаявся, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажає виправити ситуацію, що склалася; має сім`ю, на утриманні двох малолітніх синів: 2011 та 2023 року народження; займається (неофіційно) установкою дверей; відповідно до ст. 89 КК України визнається таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Ці обставини пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення.

Таким чином, узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

З урахуванням встановлених обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Обставин, які б свідчили про наявність підстав, визначених ч. 7 ст. 474 КПК України, для відмови в затверджені угоди, судом не встановлено.

Витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-25/15552-ФХВР від 22.09.2025 в сумі 445,70 грн слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 в дохід держави.

Речовий доказ: металева банка із 157 г вибухової речовини - одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху, упакована до сейф пакету № PSP1082941, із якого відібрано зразок вибухової речовини та поміщено до сеф пакету № PSP1082912, слід знищити.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 314, 368, 374, 468-475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 12.11.2025, укладену між прокурором Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001185 від 01.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави витрати на проведення експертизи № СЕ-19/115-25/15552-ФХВР від 22.09.2025 в сумі 445,70 грн.

Речовий доказ: металева банка із 157 г вибухової речовини - одноосновного нітроцелюлозного (бездимного) пороху, упакована до сейф пакету № PSP1082941, із якого відібрано зразок вибухової речовини та поміщено до сейф пакету № PSP1082912, знищити.

На вирок, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до Миколаївського апеляційного суду через Заводський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1