Справа № 591/9964/25
Провадження № 1-кс/591/3324/25
УХВАЛА

Іменем України

22 вересня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 19.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369 КК України про арешт майна ,-

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся з клопотанням, яке обґрунтоване тим, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження № 0000131 від 19.08.2025 за ч. 3 ст. 368, ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369 КК України, під час проведення якого перевіряється причетність ОСОБА_6 , який діяв за попередньою змовою із ОСОБА_7 , до вимагання та отримання грошових коштів від ОСОБА_8 в сумі 1000 доларів США за проходження військово- лікарської комісії, за результатами якої останнього буде визнано придатним для військової служби у в/ч забезпечення, ТЦК та СП.

11.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми було проведено обшук у будинку за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було виявлено та вилучено майно, яке належать ОСОБА_7 а саме: грошові кошти в сумі 2600 доларів США; грошові кошти в сумі 116000 гривень; мобільний телефон «Redmi Note 12 S» ІМЕI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3 , яке визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та долучено до матеріалів провадження, тому слідчий просить накласти на них арешт з метою збереження речових доказів. Не застосування арешту на зазначене майно може призвести до його втрати або настання інших наслідків, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню. Крім цього, накладення арешту на зазначене майно дасть можливість належного збереження останнього, як речового доказу по кримінальному провадженню.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та просив накласти арешт на вказані у клопотанні грошові кошти та мобільний телефон з метою збереження речових доказів.

Захисник власника майна просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки вилучені грошові кошти належать його підзахисній, які остання відкладала з заробітної плати, продала квартиру, а також збирала через соціальну мережу для проведення операції, вони є її заощадженнями. ОСОБА_7 має серйозне захворювання, яке потребує оперативного втручання. До того ж дозвіл на проведення обшуку був наданий лише для виявлення та вилучення грошових коштів, отриманих незаконним шляхом. Грошові ж кошти, які були вилучені у неї вдома не мають жодного відношення до кримінального правопорушення. Щодо арешту телефону з наведених у клопотанні підстав не заперечував.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя вважає, що його слід задовольнити частково.

Встановлено, що відомості про кримінальне правопорушення внесенні до ЄРДР №0000131 від 19.08.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч.4 ст. 27, ч.3 ст. 369 КК України, у якому ОСОБА_6 12.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 368 КК України. Орган досудового розслідування: Головне управління Національної поліції в Сумській області.

ОСОБА_7 про підозру не повідомлялось.

Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 02.09.2025 надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності та використовується ОСОБА_7 , з метою виявлення та вилучення предметів, документів, товарно-матеріальних цінностей, які були знаряддями вчинення злочинів, зберегли на собі їх сліди або були об`єктом злочинних дій, а саме: документації щодо проходження ОСОБА_8 , 1970 р.н. військо-лікарської комісії, у тому числі журналів, реєстрації, як в електронному так і в паперовому вигляді, лікарських довідок, лікарських виписок, карток, тощо, комп`ютерної техніки, на яких виготовлялась документація, щодо проходження ОСОБА_8 ВЛК, мобільних телефонів, планшетів, у яких зберігається інформація, щодо вимагання та отримання ОСОБА_6 та ОСОБА_7 неправомірної вигоди, грошових коштів отриманих незаконним шляхом.

Дозвіл на вилучення грошових коштів, крім тих, які отримані незаконним шляхом не надавався.

11.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді проведений обшук домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності та використовується ОСОБА_7 , під час якого виявлено та вилучено грошові кошти: 2600 доларів США та 116000 гривень, а також мобільний телефон «Redmi Note 12 S» ІМЕI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3

Слідчим 12.09.2025 винесена постанова про визнання зазначених грошей та телефону речовими доказами, дослівно «у зв`язку з тим, що вилучений автомобіль є матеріальним об`єктом, який містить відомості, що можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже підпадають під визначення речових доказів.

При розгляді клопотання про арешт майна слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких у тому числі належить арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Пунктом 1 ч. 2 та ч. 3 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів і в цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Статтею 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, у тому числі ті, що містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчий суддя не знаходить підстав для арешту тимчасово вилученого майна- грошових коштів, про які йдеться у клопотанні, з підстав його відповідності ознакам ст. 98 КПК України, тобто ознакам речового доказу, що у визначений процесуальним законом спосіб слідчому судді доведено не було.

Відповідно до частини 7 статті 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор мають, зокрема оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Перелік майна, яке може бути тимчасово вилучене під час огляду чи обшуку чітко визначений у статті 167 КПК України.

Як на час проведення обшуку так і на час розгляду клопотання про арешт майна ОСОБА_7 про підозру не повідомлено. Будь-яких об`єктивних доказів та розумних підстав вважати, що вилучені під час обшуку грошові кошти належні ОСОБА_7 , отримані нею внаслідок вчинення кримінального правопорушення, слідчому судді не надано.

Тому слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання слідчого в частині арешту грошових коштів, вилучених під час обшуку.

У той же час додані до клопотання матеріали дають підстави вважати, що виявлений та вилучений мобільний телефон «Redmi Note 12 S» ІМЕI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3 відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України.

З огляду на специфіку обставин, що розслідуються, може мати доказове значення, нести об`єктивну інформацію, може підтвердити обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні і бути доказом під час судового розгляду, водночас незастосування арешту на нього може призвести до зникнення, втрати, чи його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. Також слідчим доведено, що причетність ОСОБА_7 до обставин, що розслідуються потребує перевірки.

Арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження та органу досудового розслідування слід надати час для дослідження вилученого майна, для їх огляду спеціалістом, яким слідчий не є та не може в ході обшуку повноцінно оцінити значення майна для кримінального провадження, відшукання відомостей, які стосуються вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до частини 3 статті 173 КПК України часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Отже, враховуючи усі вищезазначені обставини, клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.131-132, 170-173, 309 КПК України,-

п о с т а н о в и в :

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, з метою збереження речових доказів, у кримінальному провадженні № 0000131 від 19.08.2025 року , яке вилучено під час обшуку будинку за адресою АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_7 а саме на:

- мобільний телефон «Redmi Note 12 S» ІМЕI НОМЕР_1 , IMEI НОМЕР_2 , з сім картою № НОМЕР_3 .

Ухвалу слідчого судді може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Повний текст ухвали оголошений 23.09.2025 року об 11 год. 20 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1