Справа № 635/527/26
Провадження № 1-кс/635/112/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 року сел. Покотилівка

Слідчий суддя Харківського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю прокурора ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції), підозрюваного ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015182 від 24 квітня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця села Шевченківське Куйбишевського району Запорізької області, неодруженого, непрацюючого, який має середню спеціальну освіту, військовослужбовця, який зареєстрований у встановленому законом порядку за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0015182 від 24 квітня 2025 року за підозрою ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, за таких обставин.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27 листопада 2023 року № 345 військовослужбовця військової служби за мобілізацією солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Вимоги статей 17, 65 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», частини 1 статті 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», зобов`язують солдата ОСОБА_3 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог статей 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (зі змінами), статей 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно з вимогами статей 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог статей 65, 68 Конституції України, статті 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статей 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Однак, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби за мобілізацією, в порушення вищезазначених нормативно-правових актів, 26 січня 2024 року вирішив стати на злочинний шлях та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Так, солдат ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді розвідника-оператора 3 розвідувального відділення розвідувального взводу 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою незаконно тимчасово ухилитися від неї, маючи об`єктивні можливості проходити військову службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог статей 65, 68 Конституції України, статі 17 Закону України «Про оборону України», статей 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», статтями 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статтями 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 30 липня 2024 року самовільно залишив місце несення служби в Покровському районі Донецької області та до 06 січня 2025 року проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_3 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним самовільне залишення місця служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводить на власний розсуд до 06 січня 2025 року.

16 січня 2026 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

16 січня 2026 року слідчий слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_3 в межах строку досудового розслідування без визначенням розміру застави.

На обґрунтування клопотання слідчий посилається на обґрунтованість підозри та існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

На обґрунтування наявності зазначених ризиків слідчий зазначив таке.

На підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України слідчий зазначив, що ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, яке відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_3 з метою уникнення від покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Вказана обставина створює передумову уникнути підозрюваному ОСОБА_3 кримінальної відповідальності та переховуватися від органу досудового розслідування або суду.

На обґрунтування ризику, передбаченого пунктом 3 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, які є його товаришами по службі, шляхом їх вмовлянь з метою давати показання на його користь, так як більшість із свідків є військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 та разом проходять військову службу в одній і тій самій військовій частині разом з підозрюваним. До того ж, показання свідків надані на досудовому слідстві не мають для суду наперед встановленої сили, оскільки суд досліджує всі докази безпосередньо в судовому засіданні. Зокрема, перевірка достовірності підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. В той же час останній, перебуваючи на волі, не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів тощо, здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

На обґрунтування ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення кримінального переслідування підозрюваного. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_3 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Щодо обґрунтування ризику передбаченого пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий зазначив, що ОСОБА_3 перебуваючи на волі, як військовослужбовець військової служби, може повторно вчинити інше військове кримінальне правопорушення, а саме самовільне залишення військової частини або місця служби, що кваліфікується за статтею 407 КК України, або дезертирство за статтею 408 КК України, тим самим переховуватись та ухилятись від кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Враховуючи вищевикладене, зокрема обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, запобігання зазначеним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та просив обрати стосовно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, разом з тим питання щодо визначення розміру застави стосовно підозрюваного залишив на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем фактичного проживання.

В судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики є мінімальними, просила обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді застави, а у разі застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просила визначити заставу у мінімальному розмірі.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши надані сторонами докази, висновує про необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування з таких підстав.

Слідчим відділом відділу поліції № 3 Харківського РУП № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015182 від 24 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

16 січня 2026 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України.

Надані стороною обвинувачення докази у їх обсязі свідчать про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_3 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 408 КК України, а саме: акт службового розслідування за фактом самовільного залишення місця служби солдатом ОСОБА_3 за вх. № 2224 від 09 грудня 2024 року; матеріали службового розслідування, проведеного відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22 листопада 2024 року, лист керівника Першого слідчого відділу ТУ ДБР у місті Краматорську вх. № 130868-25 від 12 грудня 2025 року; інформаційна довідка з зовнішніх джерел про причетність особи до діяльності проти держави; протокол допиту свідка ОСОБА_7 від 18 грудня 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 18 грудня 2025 року; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 18 грудня 2025 року; довідка-доповідь за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_2 номером-обслуги другого мінометного взводу мінометної батареї НОМЕР_3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_2 солдатом ОСОБА_3 .

Зазначені докази на думку слідчого судді не містять ознак очевидної недопустимості та неналежності та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами статті 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, слідчий суддя враховує його особистість, наявність постійного місця проживання та міцність соціальних зв`язків, моральні переконання, майновий стан та зв`язки з державою.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України: можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду; можливість незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення), вчиненого під час дії воєнного часу. Зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим за частиною 4 статті 408 КК України, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 12 років, тривалість вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, а також ту обставину, що слідчим суддею не встановлено наявність будь-яких зв`язків підозрюваного з державою та таких міцних соціальних зв`язків, які б превалювали над його зацікавленістю у переховуванні від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя вважає доведеним існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику можливого незаконного впливу обвинуваченого на свідків, які є військовослужбовцями, оскільки, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, підозрюваний може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, своїх товаришів по службі здійснити вплив на свідків. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частина 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Оцінюючи ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, 10 жовтня 2025 року на підставі ухвали Шевченківського районного суду міста Харкова звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статті 407 КК України, на підставі частини 5 статті 401 КК України для продовження проходження військової служби, на цей час в провадженні Нововодолазького районного суду Харкіської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України. ОСОБА_3 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти порядку несення військової служби в період дії воєнного стану, що об`єктивно вказує на можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби, зокрема самовільного залишення військової частини або місця служби, дезертирства, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а тому вказаний ризик є актуальним на даний час.

Вказані обставини в своїй сукупності об`єктивно свідчать про схильність обвинуваченого до вчинення кримінальних правопорушень та наявність ризику вчинення ним інших кримінальних правопорушень, тобто на цей час продовжує існувати ризик, передбачений пунктом 5 частини 1 статті 177 КПК України.

Водночас, слідчий суддя не погоджується з доводами слідчого, щодо наявності ризику, передбаченого пунктом 4 частини 1 статті 177 КПК України, а саме: можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки слідчому судді не надано жодних доказів на обґрунтування припущення можливого умисного вчинення підозрюваним самокалічення, симулювання хвороби, наміру підозрюваного підробити відповідні документи з метою не перебувати в умовах ізоляції до завершення процедури кримінального переслідування. Доводи сторони обвинувачення в цій частині ґрунтуються виключно на припущеннях.

Враховуючи вищенаведене, наявність зазначених ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до положень частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За вказаних підстав слідчий суддя висновує про необхідність обрання стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування строком до 16 березня 2026 року включно.

При постановленні даної ухвали слідчий суддя, керуючись частиною 4 статті 183, частиною 6 статті 176 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, зокрема відомості щодо притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності раніше, не визначає розмір застави стосовно ОСОБА_3 при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 408 КК України, під час дії воєнного стану.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 60 днів до 16 березня 2026 року без визначення розміру застави.

Встановити строк дії ухвали до 16 березня 2026 року.

Зобов`язати слідчого слідчого відділення відділу поліції № 3 Харківського районного управління поліції № 1 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича або члена сім`ї підозрюваного ОСОБА_3 про його тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали складений 19 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1