У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника власника майна ПП «РОТОР» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000155, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України, -

встановив:

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах власника майна ПП «РОТОР», звернулася до суду з клопотанням про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20 жовтня 2023 року у справі № 308/5063/23, провадження № 1-кс/308/4798/23, у частині заборони користування, розпорядження та відчуження нерухомого майна.

Клопотання стосується нерухомого майна з реєстраційним номером 101, до складу якого входить будівля корпусу літ. «Ш» загальною площею 823,2 кв. м, якій присвоєно адресу: м. Ужгород, вул. Миколи Бобяка, 15, що перебуває у власності ПП «РОТОР» ().

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, адвокат зазначає, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2023 (слідчий суддя ОСОБА_4 ) у межах кримінального провадження № 0000155 від 21.04.2021, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 365-2 КК України, було накладено арешт на зазначене нерухоме майно як захід забезпечення кримінального провадження.

Вказане кримінальне провадження було розпочате за повідомленням про можливе неправомірне переоформлення права власності на нерухоме майно від ПАТ «Модуль-М» на ПП «РОТОР» приватним нотаріусом ОСОБА_5 . У подальшому матеріали цього кримінального провадження були об`єднані з іншими кримінальними провадженнями в одне кримінальне провадження за № 0000176 від 13.12.2019.

Станом на момент звернення з даним клопотанням ПП «РОТОР» є власником вищезазначеного нерухомого майна, що підтверджується відомостями, які містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів, постановою начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 від 20.09.2025 кримінальне провадження № 0000176 від 13.12.2019 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

За таких обставин заявник вважає, що відпали правові підстави для подальшого застосування арешту майна, накладеного з метою забезпечення кримінального провадження, та просить суд скасувати арешт у відповідній частині.

Представник власника майна ПП «РОТОР» адвокат ОСОБА_3 , прокурор в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом, ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2023 у справі № 308/5063/23 (провадження № 1-кс/308/4798/23) було, зокрема, накладено арешт у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження нерухомого майна з реєстраційним номером 101, до складу якого входить будівля корпусу літ. «Ш» загальною площею 823,2 кв. м, якій присвоєно адресу: м. Ужгород, вул. Миколи Бобяка, 15, та яке перебуває у власності приватного підприємства «РОТОР» ().

Як убачається з матеріалів справи, постановою начальника відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Ужгородського районного управління поліції в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_6 від 20 вересня 2025 року кримінальне провадження № 0000176 від 13.12.2019 закрито на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні ознак кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 364 КК України.

Як зазначено у ч. 9 ст. 100 КПК України у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Власник майна по суті вважає, що підстави для подальшого існування арешту майна відпали, а питання про скасування вищезазначеного арешту ні слідчим ні прокурором вирішено не було.

Частини 3 та 4 ст. 174 КПК регулюють порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом за наслідками розгляду кримінального провадження та прокурором одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

Разом із тим, за приписами частини 4, якою доповнено ст. 132 КПК Законом України «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексів України щодо закриття кримінального провадження у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння» № 2810-IX від 01 грудня 2022 року (набрав чинності 29 грудня цього ж року), ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК є нормою, за якою в КПК встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Кримінальний процесуальний кодекс України як кримінальне процесуальне законодавство є систематизованим зведенням кримінальних процесуальних норм, які регулюють порядок досудового розслідування та судового провадження.

У Рішенні від 3 жовтня 1997 року № 4-зп Конституційний Суд України виходив із того, що загальновизнаним є те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше, тобто діє правило «lex posterior derogat priori» «наступний закон скасовує попередній». Таким чином, повноважний орган конституційної юрисдикції визначив порядок подолання правових колізій шляхом застосування принципу, відповідно до якого новий закон скасовує положення закону, прийнятого раніше, якщо обидва ці закони регулюють аналогічні види правовідносин та містять суперечливі між собою положення.

Принцип верховенства права вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori) «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali) «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). В Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 Конституційний Суд України зазначив, що якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права втрачає свою дієвість. Імператив надання дієвості принципові верховенства права вимагає одночасного застосування всіх трьох класичних формул.

Аналогічна правова позиція булла викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.04.2024 року у справі № 554/2506/22 (провадження № 51-4350кмо23).

У даній справі 20.09.2025 кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 365-2 КК України, на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України.

У зв`язку із закриттям кримінального провадження, відповідно до частини четвертої статті 132 КПК України, припинила свою дію ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.10.2023 у справі № 308/5063/23 (провадження № 1-кс/308/4798/23), якою, зокрема, було накладено арешт у вигляді заборони користування, розпорядження та відчуження нерухомого майна з реєстраційним номером 101.

Зазначене нерухоме майно включає будівлю корпусу літ. «Ш» загальною площею 823,2 кв. м, якій присвоєно адресу: м. Ужгород, вул. Миколи Бобяка, 15, та яке перебуває у власності приватного підприємства «РОТОР» ().

З огляду на викладене, у силу прямої вказівки закону, у даному кримінальному провадженні відсутні чинні заходи забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а відтак відсутня і необхідність у їх скасуванні. У зв`язку з цим клопотання про скасування арешту майна задоволенню не підлягає, у його задоволенні слід відмовити повністю.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 100, 132, 174, 369 372, 392, 395 КПК України,

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника власника майна ПП «РОТОР» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №9999155, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 21.04.2021 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 365-2 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7