№ 1-кс/755/4049/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Костянтинівка, Донецької обл., громадянину України, українцю, працюючому не офіційно на будівництві, із середньо-спеціальною освітою, не одруженому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимому, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003387 від 26.10.2025 року, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Старша слідча СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 .

Клопотання погоджене з прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003387 від 26.10.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період дії воєнного стану на території України, приблизно о 14 годині 20 хвилин 26.10.2025 року, тобто під час дії ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував у приміщенні торгової зали магазину ТОВ «Novus», у будівлі ТЦ «Дома Центр», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Будівельників, 40, де в останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану. Так, 26.10.2025 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, ОСОБА_5 , зайшовши до торгової зали та перебуваючи в приміщенні магазину «Novus», направився до холодильнику з продуктами харчування та в подальшому, взяв до рук і поклав у наявний при ньому рюкзак масло «Яготинське екстра 82,5 %», вагою 180 г, у кількості 31 шт., закупівельною вартістю 79 гривень 53 копійки за 1 одиницю, на загальну суму 2 465 гривень 43 копійки. Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 направився до стелажів із продажу побутової хімії, звідки взяв та в подальшому, поклав у наявну при собі сумку три банки «Капсули для прання Persil 26 шт.» у кількості 3 шт., закупівельною вартістю 306 гривень 58 копійок за одну одиницю, загальною вартістю 919 гривень 74 копійки. У подальшому, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб та працівників даного магазину, утримуючи при собі попередньо обраний ним товар, який знаходився у нього в рюкзаку та сумці, направився у бік виходу з приміщення магазину, при цьому, оминувши касову зону та не здійснивши оплату за вибраний товар, але свій злочинний намір до кінця довести не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений працівниками охорони магазину. Тим самим, ОСОБА_5 намагався завдати матеріального збитку ТОВ «Новус Україна» на суму 3 385 гривень 17 копійок.

27 жовтня 2025 року, у порядку, передбаченому статтями 276-278 КПК України, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами допиту свідків; протоколом огляду інформації, яка міститься на оптичному диску; протоколами огляду місця події; вилученими речовими доказами; іншими доказами в їх сукупності.

На даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на свободі, будучи обізнаним із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, з метою схилити їх до дачі неправдивих показань у судовому засіданні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме, не з`являтися за викликами до слідчого для проведення слідчих та процесуальних дій; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, підозрюваний не має стабільних соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований, постійного місця проживання на території міста Києва не має, своїми протиправними діями може створювати небезпеку для оточуючих, у тому числі, здійсненням тиску та залякування свідків, з метою уникнення відповідальності за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає суспільному інтересу. Крім того, гарантії того, що підозрюваний не вчинить інше кримінальне правопорушення, наразі, відсутні.

Так, обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спрямоване на забезпечення посилення контролю за місцем перебування підозрюваного, виконання ним процесуальних обов`язків, попередження та своєчасне припинення вчинення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, продовження протиправної діяльності.

Враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 (всі перелічені та обґрунтовані вище ризики) та ст. 178 КПК України, такі як: п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України - провина підозрюваного у вчиненні інкримінованого злочину доводиться вагомими доказами (перелічені вище); п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України - тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється - за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років позбавлення волі; п. 3 ч. 1 ст. 178 КПК України - вік та стан здоров`я підозрюваного (не є неповнолітнім чи особою похилого віку, стан здоров`я дозволяє перебувати в умовах слідчого ізолятору); п. 4 ч. 1 ст. 178 КПК України - соціальні зв`язки, неодружений; п. 7 ч. ст. 178 КПК України - майновий стан ; п. 10 ч. 1 ст. 178 КПК України - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України; п. 12 ч.1 ст. 178 КПК України - ризик продовження чи повторення протиправної поведінки. Зазначені вище факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам і застосування більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного.

Все вищезазначене дає достатні підстави вважати, що підозрюваний при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу, у подальшому, може переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання чи застави не може бути застосований до підозрюваного у зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні, відповідно до ч 5 ст. 12 КК України, тяжкого злочину та може не виконувати покладені на нього обов`язки стороною обвинувачення та суду.

Запобіжний захід у вигляді особистої поруки на теперішній час неможливо застосувати у зв`язку з тим, що відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України, особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважатиме такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, проте, в оточенні підозрюваного вказані особи, які б могли бути поручителями відсутні (жодних документів підтверджуючих протилежне на теперішній момент суду не надано).

Також, до підозрюваного не може бути застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у зв`язку з тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, крім того, квартира АДРЕСА_3 , де фактично, наразі, проживає ОСОБА_5 , згідно з інформаційної довідки № 449487106 від 27.10.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, перебуває під обтяженням, на підставі ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 27.01.2021 року (судова справа № 755/1240/21) - заборона на нерухоме майно.

Крім того, згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом і не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Зокрема, тяжкість покарання є визначним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду при обранні запобіжного заходу.

Тому, враховуючи перелічені ризики, саме такий запобіжний захід, що пов`язаний з ізоляцією від суспільства, може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, прохав його задовольнити з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що на даний час, існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину і будучи обізнаний із санкцією статті, яка йому інкримінується, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, може впливати на свідків з мето схилити їх до дачі неправдивих показань та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чино, а саме, не з`являтися для проведення слідчих (розшукових) дій. Крім того, відносно ОСОБА_5 09.10.2025 року ухвалено вирок, який на даний час, не набрав законної сили, тому, в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, останній може вчиняти нові кримінальні правопорушення, зокрема, не має міцних соціальних зв`язків, офіційного місця роботи та постійного місця проживання у м. Києві, проживає у знайомого та дане житло перебуває під арештом, у зв`язку з чим, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити належним чином його процесуальну поведінку.

Захисник ОСОБА_4 проти задоволення клопотання заперечував, зазначивши, що як вбачається з протоколу затримання, вартість викраденого майна становить 3 664 гривні, а в клопотанні зазначено - 3 335 гривень, що є незрозумілим. Зокрема, його підзахисний не заперечує сам факт події, однак, відповідно до чинного законодавства, основним документом, який підтверджує вартість викраденого, це довідка про закупівельну вартість, а в матеріалах міститься лише довідка-рахунок, тобто, сума викраденого товару, яка інкримінується ОСОБА_5 є спірною і ця обставина буде встановлюватися під час досудового розслідування, оскільки, взагалі може бути адміністративна відповідальність, так як сума є наближеною до граничною між кримінальною і адміністративною відповідальністю та остаточно не встановлена. Крім того, його підзахисний надав показання, в яких визнав вину, співпрацює зі слідством та викрадене майно повернуто. Щодо ризиків, щодо тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, то, це був замах на його вчинення, що зменшує суспільну небезпеку, тому, ризик переховування необґрунтований, зокрема, впливати на свідків останній не зможе, оскільки єдиним доказом є відеозапис із камер відеоспостереження. Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то будь-яких процесуальних слідчих дій вже не може бути проведено, можливо, лише слідчий експеримент та ознайомлення з матеріалами кримінального провадження у порядку ст. 290 КПК України. Крім того, відносно ОСОБА_5 наявний вирок за вчинення кримінального проступку, який не набрав законної сили, тому, останній є раніше не судимий. Також, органу досудового розслідування відоме місце проживання його підзахисного у м. Києві, про це зазначено у повідомленні про підозру, однак, прокурор зазначає, що останній не має місця проживання. Зокрема, ОСОБА_5 має сестру, якою опікується, у зв`язку з чим, прохав застосувати до останнього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника, зазначивши, що взяв товар (масло), щоб допомогти своїм рідним, оскільки дитина його сестри перебуває в реанімаційному відділенні у лікарні. Пів року тому, він переїхав з Донецької області у зв`язку з воєнними діями на території України та з початку переїзду постійно проживає разом із сестрою та товаришем за адресою: АДРЕСА_2 , а до затримання працював на будівництві та заробляв кошти, однак, вийшло так, що він втратив роботу, він не мав наміру вчиняти у подальшому крадіжку, до цього призвели тяжкі сімейні обставини, у скоєному щиро кається.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, слідчий суддя приходить до наступного.

Так, відповідно до вимог ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з положеннями ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У частині 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Стаття 176 КПК України регламентує, що запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до вимог статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із частиною першою ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, виключно, у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ч. 5 ст. 193 КПК України, будь-які твердження чи заяви підозрюваного, обвинуваченого, зроблені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, не можуть бути використані на доведення його винуватості у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, або у будь-якому іншому правопорушенні.

Відповідно до ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

У судовому засіданні, на думку слідчого судді, на даний час встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, наявними у клопотанні доказами в їх сукупності.

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. theUnitedKingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі SelahattinDemirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі IlgarMammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Зокрема, при розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує положення п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно до яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, при цьому ризик переховування особи від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити, з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтвердити існування такого ризику.

Враховуючи, що достатніх та обґрунтованих підстав, у клопотанні слідчої не зазначено, слідчий суддя приходить до висновку, що викладені у клопотанні мотиви не можуть служити підставою для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого запобіжного заходу - взяття під варту.

З огляду на вищезазначені обставини, враховуючи поряд з цим, що підозрюваний ОСОБА_5 має місце проживання у м. Києві, вважається на даний час раніше не судимим, вчинено замах на викрадення чужого майна, його молодий вік, слідчий суддя приходить до висновку, що тримання підозрюваного під вартою є надмірним запобіжним заходом, який покликаний забезпечити його належну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, докази та обставини, на які посилається слідча у клопотанні та прокурор у судовому засіданні, не дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, негативно впливати на хід розслідування кримінального провадження, а тому, для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні, вважає достатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, на підставі викладеного, слідчий суддя вважає, що слідчою у клопотанні та прокурором у судовому засіданні належним чином не доведено підстави необхідності обрання відносно ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням всіх обставин, клопотання слідчого щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, при цьому, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який з урахуванням, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного, на даний час, забезпечить його належну процесуальну поведінку та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків.

Крім того, одночасно з цим, слідчий суддя вважає за необхідне, згідно з положеннями ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на ОСОБА_5 відповідні обов`язки.

За таких обставин, керуючись вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ст. ст. 110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 372 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання старшої слідчої СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора, суду залежно від стадії кримінального провадження, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги та прибуття до місць укриття чи бомбосховища з 23 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин, у межах строку досудового розслідування, тобто до 24 грудня 2025 року включно.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження за першою вимогою; не відлучатися за межі м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора або суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти в залі суду негайно.

Копію ухвали для виконання передати органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: