справа № 619/760/22
провадження № 1-кп/619/160/26
УХВАЛА

02 січня 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження за №0000459 від 12.08.2022 стосовно обвинуваченого:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Руська Лозова, Дергачівського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований і фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Дергачівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченям ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України, внесеного до ЄРДР за №0000459 від 12.08.2022.

Ухвалою суду від 02.10.2025 обвинуваченому ОСОБА_7 було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю строком на шістдесят діб.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 , стороком на 60 днів.

Клопотання мотивоване тим, що метою продовження строку застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Прокурор також посилається на існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зазначив, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були наявні на етапі обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати, з урахуванням вагомих доказів обгрунтованості обвинувачення, обставин вчинення злочину, його тяжкості, міри покарання, а також особи обвинуваченого та його бажання уникнути відповідальності.

Захисник ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечували проти такого клопотання прокурора, просили змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на домашній арешт у нічний час доби, мотивуючи це необхідністю вільно пересуватися у денний час доби для можливості працевлаштування, пройти у військоматі ВЛК, можливості зустітися з захисником для вирішення питання подальших дій, а також необхідності забрати свої речі та документи із слідчого ізолятора.

Суд, заслухавши прокурора, захисника та обвинуваченого, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу (ч. 2 ст. 331 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

У клопотанні про продовження строку домашнього арешту прокурором були зазначені такі ризики, як: ризик переховування від суду та ризик незаконного впливу на потерпілих чи свідків.

Прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вбачає наявність цих ризиків, виходячи з наступного.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Колегія суддів вбачає наявність ризику переховування.

Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілих, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та потерпілої та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу на свідків та потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

Отже, колегія суддів встановила наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозра є обгрунтованою.

Наявні ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів (рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

За приписами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, зазначаються конкретні обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, що покладаються на підозрюваного, обвинуваченого, та у випадках, встановлених цим Кодексом, строк, на який їх покладено.На теперішній час судовий розгляд триває.

Обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий, перебував під вартою значний час понад 3 роки.

Має постійне місце проживання.

Після зміни обвинуваченому запобіжного заходу на домашній арешт обвинувачений умови запобіжного заходу не порушував, в судові засіданні з`являється.

Колегія суддів не приймає доводи прокурора про нібито тиск обвинуваченого на потерпілих, оскільки жодних доказів такого такого тиску прокурор суду не надав.

Суд також враховує тривалість провадження, що вимагає від сторони обвинувачення наведення нових обставин, які виправдовують подальше обмеження свободи пересування обвинуваченого (в даному випадку домашній арешт), оскільки ризики зменшуються із минуванням часу.

За таких обставин суд доходить висновку, що прокурор довів наявність обставин, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не довів обставини, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 194 КПК України, тому обвинуваченому слід змінити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю на особисте зобов`язання, що забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне також продовжити ОСОБА_7 обов`язки, строком на 60 днів, а саме:

- прибувати до суду у визначений час;

- не відлучатися з населенного пункту, де він проживає без дозволу суду, за винятком переміщення до укриття під час повітряних тривог;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, забезпечить його належну процесуальну поведінку та буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Керуючись ст. 62 Конституції України, ст. 5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 26, 31, 176-178, 179, 194, 201, 331, 350, 369-372 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю відносно ОСОБА_7 задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю - на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на 2 місяці, тобто до 27 лютого 2026 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне також продовжити ОСОБА_7 обов`язки, строком на 60 днів, а саме:

- прибувати до суду у визначений час;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, за винятком переміщення до укриття під час повітряних тривог;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками та потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_7 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала суду про обрання запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити керівнику Харківської обласної прокуратури.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено у приміщенні Дергачівського районного суду Харківської області 05.01.2026 о 12:55.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3