10.10.2025 року м. Житомир
Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
представника володільця майна ОСОБА_3 ,
У вересні 2025 року представник заявника звернувся до суду з указаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт на майно, а саме: автомобіль Volkswagen марки Passat, колір чорний, рік випуску 2006, номер кузова НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 на праві власності, та реєстраційний документ, складений німецькою мовою серії ZBI № 306220060 на 1 арк., реєстраційний документ на вище вказаний автомобіль німецького зразка серії НОМЕР_2 на 1 арк, реєстраційний документ на вище вказаний автомобіль німецького зразка серії UZ №781631 на 1 арк., митна декларація від 14.08.2025 на 1 арк., перелік доказів КТЗ від 13.08.2025 на 1 арк., сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 13.08.25 на 1 арк., висновок експертного дослідження Житомирського НДЕКЦ МВС України від 16.08.25 № 06/1841/3Д на 1 арк., накладений ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 20.08.2025.
Вимоги клопотання мотивовані тим, що ухвалою слідчого судді Богунського районного суду міста Житомира від 20.08.2025 накладено арешт на вказане вище майно, проте з матеріалів кримінального провадження не вбачається, що відносно майна, на яке накладено арешт, існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Окрім цього, матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що існує потреба у застосуванні арешту такого майна. Як свідчать матеріали кримінальної справи, відносно особи, на майно якої накладено арешт - ОСОБА_4 , кримінальне провадження органом досудового слідства не здійснюється та йому не повідомлялось про підозру про вчинення будь-яких кримінальних правопорушень, передбачених ст. 290 КК України. Власник арештованого майна ОСОБА_4 також не є обвинуваченим. Враховуючи, що майно, на яке накладено арешт, не визнано по кримінальній справі речовим доказом, представник заявника вважає, що відсутня потреба в перебуванні майна під арештом і підлягає скасуванню.
У судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав з підстав, викладених у клопотанні.
Слідча, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явилася. Направила листа, у якому просить проводити розгляд клопотання за її відсутності, а також виклала заперечення проти задоволення вимог клопотання.
Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.
За змістом ухвали, накладення арешту на майно зумовлено метою та підставами застосування заходу забезпечення кримінального провадженні у вигляді арешту майна.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частиною 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Отже, нормами КПК України визначені виключно дві підстави коли арешт майна має бути скасованим повністю або частково, а саме, якщо відпали підстави його застосування або арешт було накладено необґрунтовано.
Слідчий органу досудового розслідування уповноважений, зокрема, проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого (ст. 40 КПК України).
Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» встановлена заборона експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені, без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає встановленим вимогам, або з номерними знаками, які закріплені у не встановлених для цього місцях, закриті іншими предметами чи забруднені, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 метрів, перевернуті чи не освітлені, а також транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю, але не пройшли його, та у випадках, передбачених законодавством, без чинного на території України поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
Висновком експертного дослідження судового експерта Житомирського НДЕКЦ ОСОБА_6 від 16.08.2025 № 06/1841/ЗД встановлено, що ідентифікаційний номер двигуна автомобіля Volkswagen Passat, який належить ОСОБА_4 , змінювався шляхом знищення серійної частини саморобним способом. Первісний ідентифікаційний номер двигуна є номер - НОМЕР_3 .
Керуючись ст. ст. 98, 170, 174 КПК України,
Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню не підлягає.

Оголошення повного тексту ухвали о 16-30 год. 15.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1