Житомирський апеляційний суд
Справа №295/1486/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/679/25
Категорія ст.82 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,-

встановила:

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Суд прийшов до висновку, що ОСОБА_8 не характеризується як особа, яка за весь період відбування покарання стала на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі, засуджений ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою замінити йому покарання відповідно до ст.82 КК України.

Засуджений не погоджується з ухвалою суду, вважає її незаконною, необґрунтованою, невмотивованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким та просить задовольнити його клопотання в повному обсязі.

Вважає, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що суд не з`ясував фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалам справи доказам, не навів належних правових мотивів згідно положень законодавства з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положень закону якими він керувався, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому розгляду.

Зазначає, що порушення (стягнення), яке було накладено на нього було погашено у встановленому законом порядку, а тому вважається таким, що не допускав порушень та не притягався до дисциплінарної відповідальності. Суд не врахував, що він працює в установі.

Просить врахувати, що він має 59 років, у разі заміни покарання повний термін покарання буде становити 44-49 років, звільнитися з місць позбавлення волі він зможе не раніше 84-89 років.

Зазначає про нерівне ставлення до осіб, які були засуджені за аналогічні злочини.

ОСОБА_8 був повідомлений про судовий розгляд під розписку, клопотання про бажання прийняти участь у судовому розгляді не заявляв, а тому відповідно до вимог ч.5 ст. 539, ч.4 ст. 405 КПК України, зважаючи, що його участь не є обов`язково, а його інтереси представляє захисник апеляційний суд вважає можливим розгляд апеляційної скарги проводити у його відсутність.

Заслухавши доповідача, пояснення захисника, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 3 частини першої ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Статтею ст.82 КК України визначено, що невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Частиною 3 встановлено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Згідно роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процес виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції при розгляді заяви засудженого ОСОБА_8 про заміну довічного позбавлення волі більш м`яким дотримано.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Чернігівського обласного суду від 25.08.1998 ОСОБА_8 засуджено за ст. ст. 69, 142 ч. 3, 17, 93 п.п. «а», «г», «з», «і», 93 п.п. «а», «і», ст. 42 КК України до смертної кари з конфіскацією всього майна.

Постановою Чернігівського обласного суду від 31.06.2000 покарання у виді смертної кари замінено на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 01.03.2018 зараховано в строк відбування покарання попереднє ув`язнення ОСОБА_8 з 05.11.1997 по 31.07.2000 із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Дата настання передбаченого строку заміни невідбутої частини покарання більш м`яким 09.02.2017. Станом на 07.02.2025 ОСОБА_9 відбув 29 років 11 місяців та 31 день призначеного покарання.

Відповідно до характеристики засудженого, останній із 27.12.2001 відбуває покарання в ДУ «Житомирська установа виконання покарань (№8)». Допустив 1 порушення вимог режиму тримання, за що 1 раз притягався до дисциплінарної відповідальності адміністрацією установи. Має 2 заохочення. Працевлаштований у майстерні установи. Зі слів засудженого, він бажає брати активну участь у реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи, має позитивні плани на життя на майбутнє. Бере участь в програмі диференційованого пливу «Знати свої права та обов`язки».

Як вбачається з характеристики засуджений вину у скоєному злочині не визнає в повному обсязі, наслідки вчиненого правопорушення не усвідомлює, відсутнє щире каяття. Вказане підтверджується також індивідуальним планом виправлення та ресоціалізації засудженого за період з 18.04.2025 до звільнення, де у графі 4 щодо вибачення членам сімей постраждалих від злочину засуджений вказав, що інкримінований йому злочин не вчиняв. Наявні в матеріалах особової справи характеристики за минулі роки переважно негативні, в яких зазначено, що належні висновки засуджений не робить, не виявляє бажання працювати та брати участь у роботах з благоустрою, негативно ставиться до суспільно-корисної праці.

Згідно з довідкою про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_8 за весь період відбування покарання у ДУ "Житомирська установа виконання покарань (№8)" допустив 1 порушення, за яке притягався до дисциплінарної відповідальності, має 2 заохочення.

Згідно з висновком щодо ступеня виправлення ОСОБА_8 має середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та у підсумку оцінювання має загальний бал 60, тобто менше ніж 64.

Згідно з довідкою головного бухгалтера фінансового відділу установи ОСОБА_8 має заборгованість за виконавчими листами у сумі 119 500 грн, станом на 21.04.2025 борг становить 118 478 грн 97 коп.

Отже, проаналізувавши сукупність вищевказаних даних щодо поведінки засудженого та його ставлення до праці протягом строку відбування покарання, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що зміни в особистості засудженого та його поведінці не досягнули того рівня серйозності та тривалості, щоб вважати їх такими, що свідчать про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Наведені вище обставини в сукупності з іншими обставинами, які належним чином оцінені судом першої інстанції, на переконання колегії суддів свідчать про те, що засуджений ОСОБА_8 не довів своєю сумлінною поведінкою, що став на шлях виправлення.

Доводи засудженого, про нерівне ставлення до осіб , які були засуджені за аналогічні злочини на правильність висновків суду не впливають, оскільки порядок відбування покарання засудженими у виді довічного позбавлення волі, яке є найсуворішим видом покарання та яке призначається за вчинення обмеженої категорії найнебезпечніших особливо тяжких злочинів, визначений КВК України, а не судом, а відбутий ОСОБА_8 значний термін покарання та його вік, без встановлення даних про те, що він став на шлях виправлення не надає суду повноважень для застосування пільги визначеної ч.1 ст. 82 КК України.

Згідно з частинами 1, 3 ст. 6 цього Кодексу виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив, а таких даних щодо засудженого ОСОБА_8 судом першої інстанції, як і судом апеляційної інстанції встановлено не було, а тому доводи засудженого з цього приводу є голослівними та не підтверджені матеріалами справи.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування за доводами апеляційної скарги засудженого відсутні.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 12 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні його заяви про заміну невідбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким - без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: