У Х В А Л А

про відмову в задоволенні клопотання

29 грудня 2025 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представників власника майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , власників майна ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , розглянувши клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуроратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000791 від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

прокурор звернувся з клопотанням до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, у кримінальному провадженні №0000791 від 12 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме на наступне майно: мобільний телефон ОСОБА_11 марки «Iphone 11» imei НОМЕР_1 imei 2 НОМЕР_2 із сім-картою мобільного номера НОМЕР_3 , який 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_1 ; мобільний телефон ОСОБА_9 марки «Iphone 13» з сім-картою мобільного номера НОМЕР_4 , військово-обліковий документ №9 від 15 жовтня 2024 року ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк., довідку від 21 жовтня 2024 року №888 про надання відстрочки від призову ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 ; мобільний телефон ОСОБА_13 марки «Motorola edge 60 Fusion» Imei 1 НОМЕР_5 Imei 2 НОМЕР_6 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_7 , довідку ІНФОРМАЦІЯ_2 від 06.01.2025 №1815 на 1 арк., довідка про здобувача освіти за даними Єдиної зареєстрованої електронної бази з питань освіти від 7 червня 2024 року №32907 на 1 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку місцем проживання ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 ; медичну документацію ОСОБА_14 , військово-облікові документи ОСОБА_14 , мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6» модель SM-A600FNIDS, які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 ; медичну документацію ОСОБА_15 , яку 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_15 за адресою: АДРЕСА_5 ; мобільний телефон ОСОБА_7 марки «Iphone 11» Imei НОМЕР_8 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_9 , військово-облікові документи військовозобов`язаного на 3 арк., які 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_6 ; мобільний телефон ОСОБА_16 марки «Samsung A73» Imei 1 НОМЕР_10 Imei 2 НОМЕР_11 з сім-картою мобільного номера НОМЕР_12 та з сім-картою мобільного номера НОМЕР_13 , який 25 листопада 2025 року виявлено та вилучено у ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_16 за адресою: АДРЕСА_7 .

Клопотання мотивує тим, що Слідчими Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, за процесуального керівництва прокурорів Львівської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000791 від 12 червня 2025 року за підозрою ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 3 ст. 369-2 КК України. В ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження, на підставі ухвал слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова 25 листопада 2025 року проведено ряд обшуків під час яких вилучено вказане в клопотанні майно.

25 листопада 2025 року слідчим проведено огляд вказаних матеріальних об`єктів, у ході якого встановлено, що вищезазначені речі та документи, містять відомості, які можуть бути використанні, як доказ факту та обставин вчиненого злочину, являються речовими доказами у кримінальному провадженні, та того ж дня вказані речі та предмети слідчим визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000791 від 12 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

26.11. 2025 слідчим за погодженням з прокурором подано клопотання до Личаківського районного суду м. Львова про арешт вищевказаног майна. Однак, 28.11.2025 слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова винесено ухвалу про повернення клопотання про арешт майна із встановленням строку в 72 години для усунення недоліків. Ухвала слідчого судді від 28.11.2025 про повернення клопотання про арешт майна отримана прокурором 17.12.2025, про що свідчить відповідна розписка.

Прокурор вказує, що на даний час органом досудового розслідування встановлено, що вказані документи та речі мають значення речового доказу для кримінального провадження, зберегли на собі його сліди, та є необхідними для проведення у подальшому ряду судових експертиз, встановлення всіх обставин злочину, які мають суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого здійснення досудового розслідування та відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню. При цьому, без накладення арешту на вилучені в ході обшуку документи та речі, що потягне їх повернення, досягнути виконання завдань кримінального провадження буде неможливо, оскільки після з`ясування усіх важливих для кримінального провадження відомостей, останні можуть бути відчужені іншій особі, спотворенні або знищені, що є підставою для звернення до слідчого судді з цим клопотанням. Іншим чином ніж вжиттям цього заходу забезпечення кримінального провадження запобігти відчуженню вилученого майна, неможливо. Враховуючи викладене, з метою забезпечення збереження речових доказів, подане клопотання просить задоволити.

23.12.2025 року на адресу суду надійшли письмові заперечення адвоката ОСОБА_19 , подані в інтересах ОСОБА_16 , у яких зазначено, що клопотання прокурора про накладення арешту на майно є необґрунтованим та безпідставним. У запереченнях вказується на пропуск стороною обвинувачення строку звернення з клопотанням про накладення арешту на майно. При цьому підкреслюється, що обшук було проведено 25 листопада 2025 року, а вже 26 листопада 2025 року сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2025 року вказане клопотання було повернуто з установленням строку 72 години для усунення недоліків. Разом з тим, лише 19.12.2025 року прокурором ОСОБА_3 повторно подано клопотання про накладення арешту на майно із зазначенням того, що ухвалу слідчого судді про повернення клопотання він отримав 17.12.2025 року шляхом отримання її копії. Однак у матеріалах відсутні будь-які підтвердження того, що сторона обвинувачення не отримувала копію ухвали слідчого судді шляхом поштового відправлення. Крім того, згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвала слідчого судді про повернення клопотання про накладення арешту на майно була оприлюднена та забезпечена для загального доступу з 01.12.2025 року. Крім того, посилання сторони обвинувачення на те, що майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, є помилковим, оскільки постанова слідчого від 25.11.2025 року про визнання зазначеного у клопотанні майна речовим доказом не містить жодного належного обґрунтування того, що таке майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вказане свідчить про формальний характер винесеної постанови. Також стороною обвинувачення не надано жодних достатніх та належних доказів на підтвердження обставин, на які вона посилається у клопотанні, що є необхідним для оцінки доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. У зв`язку з наведеним у запереченнях просить відмовити у задоволенні клопотання та повернути майно його власниці.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання з підстав, викладених у ньому, та додатково зазначив, що ухвалу про повернення клопотання отримав 17.12.2025. Також прокурор вказав, що вилучені мобільні телефони містять переписку з підозрюваними, яка має доказове значення у даному кримінальному провадженні, що підтверджується даними отриманими в ході негласних слідчих (розшукових) дій. Однак пояснив, що протокол за наслідками НСРД, чи витяг з такого до матеріалів клопотання не долучався, хоча гриф секретності знято.

Представники власників майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили проти накладення арешту на майно, зазначивши, що строк звернення з клопотанням про накладення арешту на майно сплив. Також вони вказали, що прокурором не доведено, що майно, перелічене у клопотанні, наділене ознаками речових доказів. Крім того, посилання сторони обвинувачення на витяг з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій не підтверджено жодними письмовими доказами, оскільки такий витяг прокурором до матеріалів клопотання долучено не було. З огляду на викладене представники власників майна просили відмовити у задоволенні клопотання як безпідставного та повернути власникам тимчасово вилучене майно.

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 у судовому засіданні підтримали представників, просили у клопотанні відмовити.

Заслухавши думку прокурора, представників власників майна, власників майна, оглянувши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч.1, 2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч.2 ст. 170 КПК України).

Правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Отже чинне кримінальне процесуальне законодавство дозволяє накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів виключно у випадку наявності достатніх підстав для їх віднесення до кримінально-процесуальної категорії речових доказів (відповідності критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

У поданому клопотанні прокурором не наведено жодних належних і допустимих письмових доказів, які б підтверджували, що вилучене під час обшуків майно наділене ознаками речових доказів у кримінальному провадженні №0000791 від 12.06.2025 у розумінні ст. 98 КПК України. Долучені до клопотання матеріали не містять будь-яких відомостей, які б свідчили про те, що зазначені речі та документи були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, що можуть бути використані як докази факту чи обставин, які встановлюються у межах даного кримінального провадження. При цьому прокурор обґрунтовував необхідність накладення арешту, зокрема, посиланням на дані з матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій. Однак жодного витягу чи будь-якого іншого письмового доказу до матеріалів клопотання долучено не було, що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити наведені доводи та оцінити їх з точки зору належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємозв`язку доказів.

За таких обставин сторона обвинувачення не довела наявності правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, а також необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 173 КПК України є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Крім цього слід зазначити, що згідно вимог ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Частина 3 ст. 172 КПК УКраїни передбачає, що слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

В судовому засіданні було встановлено, що вказане в клопотанні майно вилучено під час обшуків проведених 25.11.2025 р. 26 листопада 2025 року сторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про накладення арешту на майно. Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28 листопада 2025 року вказане клопотання було повернуто з установленням строку 72 години для усунення недоліків. Разом з тим, лише 19.12.2025 року прокурором повторно подано дане клопотання про накладення арешту на майно.

Беручи до уваги вказане, після спливу встановленого суддею строку, починаючи з 02.12.2025 р. вказане в клопотанні майно утримувалось органом досудового розслідування без жодної правової підстави.

Таким чином враховуючи наведені вище обставини та вимоги закону, слідчий суддя вважає, що відсутні підстави для арешту вказаного в клопотанні майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 117, 170-173, 309, 376, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

в задоволенні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуроратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000791 від 12.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, про арешт майна відмовити.

Вказане у клопотанні тимчасово вилучене майно повернути власникам.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1