Дата документу 21.01.2026Справа № 554/584/26
Провадження № 1-кс/554/1575/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.01.2026 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №2 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_2 в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000005 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, що група невстановлених осіб на території Полтавського району вчиняє протиправні дії, що полягають у фіктивному працевлаштуванні осіб мобілізаційного віку на посади педагогічних працівників, що надає право для оформлення їм відстрочки від військової служби в період військового часу.

20.01.2026 в ході проведення обшуку у квартирі АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено наступне: 1. Мобільний телефон марки «Nomi», у корпусі темно-синього кольору IMEI1- НОМЕР_1 , IMEI2- НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 ; 2. Мобільний телефон марки «Redmi», у корпусі чорного кольору IMEI1- НОМЕР_4 , IMEI2- НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 ; 3. Завірена копія наказу №30/ос, від 01.05.2024 р., виданого ОСОБА_3 про призначення на посаду директора Полтавського навчального центру Полтавської обласної організації товариства сприяння обороні України на 1 арк.; 4. Доручення від 31.05.2024 р. видане директором Полтавського НЦ ПОО ТСО України ОСОБА_4 на 1 арк.

20.01.2026 року постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом та поміщено до камери зберігання речових доказів ВП № 2 Полтавського РУП

Слідчий подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Клопотання розглянуто за відсутності власників майна.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України прокурор довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладено слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та накладення арешту на майно.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 117, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на наступні речі та документі, які 20.01.2026 року в ході обшуку у квартирі АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено:

1. Мобільний телефон марки «Nomi», у корпусі темно-синього кольору IMEI1- НОМЕР_1 , IMEI2- НОМЕР_2 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 ;

2. Мобільний телефон марки «Redmi», у корпусі чорного кольору IMEI1- НОМЕР_4 , IMEI2- НОМЕР_5 , серійний номер НОМЕР_6 з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_7 ;

3. Завірена копія наказу №30/ос, від 01.05.2024 р., виданого ОСОБА_3 про призначення на посаду директора Полтавського навчального центру Полтавської обласної організації товариства сприяння обороні України на 1 арк.;

4. Доручення від 31.05.2024 р. видане директором Полтавського НЦ ПОО ТСО України ОСОБА_4 на 1 арк.

Визначити місцем зберігання речових доказів матеріали кримінального провадження № 0000005.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1