Справа № 342/1516/24
Провадження № 1-кп/342/81/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду міста Городенка Івано-Франківської області кримінальне провадження № 0000117 від 22.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.129 КК України,

учасники справи:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

представник потерпілого ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває кримінальне провадження № 0000117 від 22.11.2024 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.129 КК України.

Ухвалою від 14.02.2025 призначено підготовче судове засідання.

11.06.2025 адвокат ОСОБА_6 подала до суду клопотання про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків та здійснення належної правової кваліфікації дій обвинуваченого, обгрунтовуючи його тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ч.2 ст.291 КПК України, оскільки неповно охоплює фактичні обставини злочину, не містить належної правової кваліфікації дій обвинуваченого, містить ознаки спортворення або применшення тяжкості злочину. В сукупності дії обвинуваченого, кваліфіковані за ст.129 КК України утворюють ознаки замаху на вбивство (ст.15, ст.115 КК України), а також хуліганства, вчиненого групою осіб із застосуванням зброї (ч.4 ст.296 КК України), що є значно тяжчими кримінальними правопорушеннями, ніж пред`явлена кваліфікація. Орган досудового розслідування не встановив та не ідентифікував двох невідомих осіб та їхні ролі, які були співучасниками подій, що свідчить про неповноту досудового розслідування та свідоме звуження обсягу обвинувачення. Крім того, обвинувачений передав слідству зброю, яка за результатами експертизи, не використовувалась під час інциденту, що свідчить про навмисне приховування справжнього знаряддя злочину та дає підстави вважати, що він намагався перешкодити встановити істину у справі. Події мали місце у центрі села, в присутності значної кількості громадян. Постріли у публічному місці демонструють зухвалість і неповагу до суспільства, що є ознаками хуліганства.

Захисник ОСОБА_6 підтримала у підготовчому засіданні подане клопотання.

Прокурор щодо заявленого клопотання заперечив, зазначивши, що під час досудового розслідування обставини вчиненого кримінального правопорушення було встановлено, кваліфікація дій обвинуваченого є правильною та ст.291 КПК не передбачає зазначених захисником потерпілого обставин як підставу для повернення обвинувального акту.

Обвинувачений та захисник заперечили щодо повернення обвинувального акту прокурору.

Суд, заслухавши учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання та матеріали справи, зазначає наступне.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Разом з тим, відповідно до вимог частини четвертої ст.110 Кримінального процесуального кодексу України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, єдиним процесуальним документом, що підлягає дослідженню судом під час підготовчого засідання, є обвинувальний акт та єдиною законною підставою для його повернення прокурору є невідповідність змісту самого обвинувального акта вимогам ст. 291 КПК України.

В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч. 1 ст. 337 КПК України).

Тобто, визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Адже виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення в суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 року по справі № 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Також суд звертає увагу, що відповідно до ст.314 КПК України, питання щодо відповідності обвинувального акта нормам Кодексу належить до виключної компетенції суду.

Висування обвинувачення є виключною компетенцією прокурора і не може покладатися на суд. Питання, які стосуються змісту та достовірності викладених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення не підлягають розгляду у судовому засіданні перед початком розгляду справи по суті, на цій стадії суд встановлює лише відповідність обвинувального акта вимогам КПК України, не досліджуючи при цьому суть обвинувачення.

Конкретність обвинувачення є оціночним критерієм та може бути перевірена лише в ході судового розгляду провадження, оскільки до судового розгляду суд не може давати оцінку кваліфікації дій обвинуваченого, доказам чи фактичним обставинам кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Суд встановив, що обвинувальний акт містить чітку його структуру, а саме формулювання обвинувачення, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, із зазначенням місця, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини, а також правову кваліфікацію кримінального правопорушення.

Питання про доведеність чи недоведеність вини обвинуваченого, питання правильності встановлення фактичних обставин провадження та правової кваліфікації, оцінка зібраним доказам, вирішується судом безпосередньо при дослідженні доказів і не можуть бути предметом дослідження у підготовчому судовому засіданні при вирішенні питання про відповідність обвинувального акту вимогам закону.

Будь-яких інших порушень кримінально-процесуального законодавства, що мають наслідком повернення обвинувального акту, судом не встановлено під час підготовчого судового засідання. Також сторона захисту не позбавлена права під час судового розгляду посилатися на встановлені нею порушення КПК України, допущені на стадії досудового розслідування.

Таким чином обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України і підстав для його повернення прокурору немає.

Керуючись ст.ст.291, 314, 372 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника потерпілого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1