Провадження №: 1-кп/755/1713/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" жовтня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши в залі суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку Вінницької обл., Могилів-Подільського р-ну., с. Лядова, громадянку України, з вищою освітою, не заміжню, працюючу провідним фахівцем - КНУ ім. Т. Шевченка, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002903 від 06.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

29 вересня 2025 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0002903 від 06.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 вересня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

16 жовтня 2025 року до суду надійшло клопотання від захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 у зв`язку з примиренням з потерпілою.

У судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_6 підтримав подане клопотання, просив його задовольнити у зв`язку з примиренням винної з потерпілою мотивуючи тим, що обвинувачена повністю визнає вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро кається, примирилась з потерпілою та відшкодувала їй завдані збитки.

Обвинувачена ОСОБА_3 визнала вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, всі фактичні обставини справи, та просила задовольнити клопотання свого захисника, оскільки з потерпілою вона примирилась, моральну та матеріальну шкоду відшкодувала.

Потерпіла ОСОБА_5 просила задовольнити клопотання, оскільки з обвинуваченою вони примирились, остання відшкодувала їй моральну та матеріальну шкоду, допомагала, возила на всі консультації, доглядала.

Прокурор також не заперечував щодо задоволення клопотання, просив долучити речові докази.

Суд, заслухавши клопотання, думку учасників судового засідання, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, а також долученими матеріалами до кримінального провадження, дійшов такого висновку.

З матеріалів вбачається, що ОСОБА_3 05 вересня 2025 року приблизно о 17 год 00 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом «Hyundai Getz» р.н. НОМЕР_1 рухалась заднім ходом по дворовій території вздовж будинку АДРЕСА_1 в напрямку від під`їзду № 5 в бік під`їзду № 6 в м. Києві. Дворова територія по якій рухався транспортний засіб «Hyundai Getz» р.н. НОМЕР_1 має ширину 4,2 метри, дорожня розмітка відсутня.

Під час руху водійка ОСОБА_3 допустила порушення вимог п: 10.9 Правил дорожнього руху України, а саме: п.10.9. ПДР України - Під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.

Порушення вище вказаних вимог правил дорожнього руху з боку водійки ОСОБА_3 виразилось в тому, що вона під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не впевнилась, що позаду її автомобіля нікого немає, та не звернувся за допомогою до інших осіб, чим порушила п. 10.9 ПДР України.

ОСОБА_3 , рухаючись заднім ходом по дворовій території та проїжджала вздовж будинку АДРЕСА_1, зі швидкістю приблизно 5 км/год, не побачила, що позаду її транспортного засобу з права на ліво рухається пішохід ОСОБА_5 1939 р.н. та здійснила на неї наїзд, від чого остання впала на асфальт та отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження, які виразились у закритій травмі лівого променево-зап`ясткового суглобу: перелом променевої кістки в типовому місці зі зміщенням уламків, перелом шиловидного відростку ліктьової кістки зі зміщенням уламків.

У водійки ОСОБА_3 була технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди шляхом виконання вимог ПДР України. Тобто, в даній дорожній ситуації з технічної точки зору, причиною виникнення даної дорожньо-транспортної пригоди є невідповідності дій водійки транспортного засобу марки «Hyundai Getz» р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 вимогам пункту 10.9 ПДР України.

Порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху України водійкою ОСОБА_3 знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, а саме заподіяння пішоходу ОСОБА_5 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до положень ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно з ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

При вирішенні клопотання суд враховує те, що ОСОБА_3 раніше не судима (згідно вимоги про судимість № від 15.09.2025 року), обвинувачується у вчиненні нетяжкого злочину (відповідно до ст. 12 КК України), відшкодувала потерпілій збитки за завдану моральну шкоду, у повному обсязі та примирилась з нею, не заперечує проти закриття кримінального провадження у зв`язку з її примиренням з потерпілою.

Крім того, судом встановлено те, що обвинувачена та потерпіла, за вище викладених обставин, дійсно примирилися.

Питання відшкодування збитків потерпілій врегульоване, на що прямо вказує, долучена прокурором, заява потерпілої ОСОБА_5 , з якої вбачається, що остання з обвинуваченою ОСОБА_3 примирилась, не має до неї ніяких претензій, ні майнового, ні морального характеру та в подальшому мати не буде. Окрім того, просить закрити дане кримінальне провадження № 0002903 від 06.09.2025 року, на підставі ст. 46 КК України.

ОСОБА_5 відповідає критеріям потерпілої у кримінально-правовому розумінні, позаяк є особою, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіювалася фізична шкода, тобто право на примирення реалізоване належним суб`єктом у розумінні підходів сформованих ВПВС у справі №439/397/17.

Порушень КПК України, зокрема § 2 - звільнення особи від кримінальної відповідальності, та КК України, які б слугувати передумовою для відмови у задоволенні цього клопотання у судовому засіданні судом не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що це клопотання в повній мірі відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, Кримінального кодексу України та закону.

За таких обставин, беручи до уваги вказані правові норми та особу обвинуваченої у їх сукупності, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, враховуючи наявність обставин передбачених ст. 46 КК, а тому остання підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження - закриттю.

Питання процесуальних витрат урегульовано відповідно до положень Глава 8. Процесуальні витрати КПК України, шляхом їх стягнення з обвинуваченого, у т.ч. з урахуванням того, що Велика Палата Верховного Суду (постанова від 17 червня 2020 року у справі № 598/1781/17), зробила висновок про те, що КПК не обмежує процесуальної форми вирішення питання щодо розподілу процесуальних витрат виключно обвинувальним вироком та зазначила, що суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті, у тому числі й в ухвалі про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

З наведеного видно, що своїм рішенням Велика Палата Верховного Суду вказала про необхідність вирішення судом питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Однак цей висновок не містить орієнтирів стосовно того, в яких випадках і які саме процесуальні витрати стягуються з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито, або з держави.

Проте, в цьому аспекті слід вказати, що Верховний Суд у постанові від 01 лютого 2024 року в справі № 930/497/23 зауважив, що, згідно з ч. 1 ст. 126 КПК, суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Нереабілітуючі підстави закриття кримінального провадження означають, що стосовно особи зібрано достатньо доказів для підозри у вчиненні кримінального правопорушення, однак у силу певних обставин кримінальне провадження щодо цієї особи виключається.

Зазначена підстава дозволяє суду в більш спрощеній формі завершити кримінальне провадження. У разі згоди особи на завершення кримінального провадження у зазначеній формі, без використання своїх прав на доведення своєї невинуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, всі процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані з розслідуванням кримінального провадження, повинна відшкодувати саме вона.

Отже, закриття кримінального провадження щодо особи на нереабілітуючих підставах і застосування більш м`якої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє від сплати процесуальних витрат.

Згідно зі ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» ВС забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Реалізація цього завдання відбувається, зокрема, шляхом здійснення правосуддя, під час якого Верховний Суд у своїх рішеннях висловлює правову позицію щодо правозастосування, орієнтуючи в такий спосіб судову практику на однакове застосування норм права (див. п. 28 постанови ВС від 25 травня 2023 року в справі №457/885/22).

Відповідно до ч. 6 ст. 13 зазначеного Закону висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. В ухвалі ВП ВС від 25 травня 2023 року в справі №722/594/22 Велика Палата наголосила, що висновок щодо застосування норми права - це не завжди чітко сформульований висновок у судовому рішенні Касаційного кримінального суду у формі постанови, у тому числі із заголовком «Висновок», це також правове обґрунтування одного чи кількох доводів касаційної скарги сторони кримінального провадження, викладене в судовому рішенні як у формі постанови, так і ухвали, за змістом якого цілком зрозумілою є правова позиція щодо застосування конкретної норми матеріального чи процесуального права.

Як наслідок, такі витрати в цій справі слід стягнути з особи, провадження щодо якої закрито.

Питання щодо речових доказів у кримінальному проваджені, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 284, 285, 288, 314 КПК України, ст. 46 КК України, суд

п о с т а н о в и в :

клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002903 від 06.09.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винної з потерпілою - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку із примиренням винної з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002903 від 06.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - закрити.

Речовий доказ у кримінальному провадженні: автомобіль «Hyundai Getz» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який передано ОСОБА_3 зберігальною розпискою від 05.09.2025 року - повернути власниці ОСОБА_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судової автотехнічної експертизи № 4196-Е від 17.09.2025 року в розмірі 11 874 грн 24 коп.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію ухвали негайно вручити прокурору, потерпілій, захиснику та обвинуваченій.

Суддя ОСОБА_1