УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/53/26

09 січня 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (дистанційно)

обвинуваченого ОСОБА_4 (дистанційно)

захисника адвоката ОСОБА_5 (дистанційно)

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Костопіль клопотання прокурора Рівненської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Люхча Сарненського району Рівненської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , неодруженого, військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні "солдат", раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Костопільського районного суду Рівненської області перебуває обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003066 від 19.11.2024, за ч. 5 ст. 407 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування зазначеного клопотання вказав, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Зокрема, ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації, на особливий період, Збройних Сил України, солдатом резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, 18.09.2024 близько 09 год. самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_3 , відправившись за місцем свого проживання у АДРЕСА_4 , де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував до 24.11.2024, коли самостійно прибув до розташування частини НОМЕР_1 та приступив до виконання обов`язків військової служби.

Крім того, 17.12.2024 близько 14 год. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, не зробив належних висновків та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 у пункті постійної дислокації, що за адресою: АДРЕСА_3 , відправившись за місцем свого проживання у місто Здолбунів Рівненської області, де проводив час на власний розсуд, не пов`язаний із проходженням військової служби та обов`язки військової служби не виконував до 10.01.2025, коли самостійно прибув до розташування військової частини частини НОМЕР_1 та приступив до виконання військових обов`язків.

У подальшому 22.07.2025 близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із метою тимчасово ухилитися від військової служби, в умовах воєнного стану, за відсутності причин поважного характеру, не зробив належних висновків та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_1 в пункті постійної дислокації, що за адресою: АДРЕСА_3 , відправившись за місцем свого проживання у місто Здолбунів Рівненської області, де проводив час на власний розсуд та обов`язки військової служби не виконував до 11 жовтня 2025 року, коли прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 ( АДРЕСА_5 ) та його злочинна діяльність припинена.

Вказав, що обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: повідомленням ІНФОРМАЦІЯ_4 про вчинення кримінального правопорушення, доповідями командира військової частини НОМЕР_1 про самовільне залишення військової частини солдатом ОСОБА_4 , матеріалами службових розслідувань військової частини НОМЕР_1 , показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 .

11 жовтня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

13 жовтня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 грудня 2025 року, без права внесення застави.

09 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області підозрюваному ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 січня 2026 року, без права внесення застави.

Підставою для продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_4 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказує, що ризики, які були підставою для застосуваня щодо ОСОБА_4 такого виду запобіжного заходу, не припинили своє існування та не зменшилися.

Зокрема, продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує, а саме позбавлення волі строком до десяти років, обвинувачений з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, залишити постійне місце проживання.

Крім того, обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи, оформляти документи щодо набуття інвалідності або опікунства над непрацездатнимим особами.

Також обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки тричі вчиняв самовільне залишення військової частини.

Будь-який інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Просив врахувати, що відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України - тримання під вартою.

З метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, для виконання завдань кримінального провадження, запобігання існуючим ризикам прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів, без визначення розміру застави.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, покликаючись на викладені у ньому обставини та просив його задовольнити

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні проти вказаного клопотання заперечували. При цьому вказали, що обвинувачений визнає себе винним, звернувся до прокуророра із клопотанням про намір продовження проходження військової служби, не має на меті ухилятися від суду, здійснював догляд за одинокою бабусею похилого віку.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13 жовтня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, до 10 грудня 2025 року, без права внесення застави.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 09 грудня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11 січня 2026 року, без права внесення застави.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років.

Наведене дає підстави вважати, що усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, ОСОБА_4 може залишити постійне місце проживання та переховуватися від суду, вчинити інші дії, які перешкоджатимуть кримінальному провадженню, продовжити вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних із проходженням військової служби.

Таким чином встановлено, що ризики, передбачені п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були враховані при застосуванні щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 13.10.2025, не зменшилися та не відпали.

При цьому суд також враховує те, що обвинувачений міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи не має, а також обгрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 5 ст. 407 КК України, вагомість зібраних у справі доказів.

Відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - тримання під вартою.

Підстав для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, судом не встановлено. Інший більш м`який запобіжний захід є недостатнім для запобігання існуючих ризиків та потреби кримінального провадження на даний час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, що відповідає його цілям і меті.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи те, що на території України введено воєнний стан, а також наявність обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, вагомість зібраних у справі доказів про вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що йому загрожує, суд вважає за вірне не визначати обвинуваченому розмір застави.

Таким чином, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від суду, неналежною процесуальною поведінкою перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжити вчинене, суд дійшов висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ч. 1, ч. 2 ст. 177, 178, 183, 194, ч. 3 ст. 315 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - на строк 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави, тобто до 09 березня 2026 року включно.

Строк дії ухвали рахувати з 13 год. 30 хв. 09 січня 2026 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати ДУ "Рівненський слідчий ізолятор".

Ухвалу може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги через Костопільський районний суд Рівненської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 331 КПК України подання апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції, не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Суддя: ОСОБА_1