Справа №293/1152/25
Провадження №1-кп/293/206/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі судових засідань в селищі Черняхів за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000191 від 05.09.2025 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Житомира, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовозобов`язаного, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що 16 квітня 2025 близько 12 години ОСОБА_3 за попередньою домовленістю з ОСОБА_4 прибув до її місця проживання АДРЕСА_3 , для проведення замірів та оцінки обсягу робіт, а саме ремонту даху будинку, який належить ОСОБА_4 .

При проведенні огляду вказаного будинку у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, направлений на заволодіння шляхом обману чужим майном, а саме грошовими коштами, які належать ОСОБА_4 .

У вказаний день, час день та місці, реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 в ході розмови з ОСОБА_4 , видаючи себе за особу, яка здатна допомогти останній в ремонті даху будинку, заздалегідь знаючи про неможливість виконати вказані обіцянки, не будучи знайомим із ремісничими та будівельними спеціальностями, та не маючи ніякого відношення до вирішення даного питання законним шляхом, запропонував ОСОБА_4 надати грошові кошти в розмірі 60000 грн. для купівлі та доставки матеріалів на ремонт даху. В свою чергу, ОСОБА_4 , будучи введеною в оману ОСОБА_3 та не здогадуючись про злочинні наміри останнього, погодилась на його умови.

Продовжуючи свої протиправні дії та реалізацію свого протиправного умислу, приблизно о 12 годині 27.04.2025 ОСОБА_3 знову зателефонував ОСОБА_4 та повідомив про необхідність передачі додаткових коштів в сумі 20000 гривень для закупівлі матеріалів для ремонту даху, на що потерпіла погодилась. Того ж дня, 27.04.2025 близько 13 год 00 хв, перебуваючи за адресою: Житомирський район, смт Черняхів, вул. Коростенська, 6, поблизу відділення «Приват Банку» ОСОБА_4 надала грошові кошти в розмірі 20000 гривень для придбання додаткових матеріалів для ремонту даху, таким чином, ОСОБА_4 , будучи введеною в оману ОСОБА_3 та не здогадуючись про злочинні наміри останнього, погодилась на його умови.

Після чого, ОСОБА_3 жодних дій, спрямованих на купівлю та доставку матеріалів на ремонт даху, ремонту будинку ОСОБА_4 не вчинив, та вказані грошові кошти на загальну суму 80000 гривень витратив на свій власний розсуд, чим спричинив потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.

Відповідно до ч.2 ст.381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального правопорушення без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Із заяви ОСОБА_3 , складеної у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, відповідно до положень ст. 302 КПК України судом встановлено, що ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, відповідно до вимог, передбачених ст. ст. 381-382 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 також подала заяву про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, в якій вказує, що згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами та ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали в їх сукупності, перевіривши встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються сторонами кримінального провадження, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України знайшла своє підтвердження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

Відповідно до вимог ч.2 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України, є кримінальним проступком.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Відповідно до частини 4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

ІІ. Мотиви призначення покарання.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України є кримінальним проступком; наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога чи психіатра не перебуває, добровільно відшкодував заподіяну шкоду.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 року у справі N1-33/2004 покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного; покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Правова держава, вважаючи покарання передусім виправним та превентивним засобом, має використовувати не надмірні, а лише необхідні і зумовлені метою заходи. Обмеження конституційних прав обвинуваченого повинно відповідати принципу пропорційності: інтереси забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та безпеки тощо можуть виправдати правові обмеження прав і свобод тільки в разі адекватності соціально обумовленим цілям.

Водночас, суд звертає увагу на те, що мета покарання, зокрема, виправлення засудженого та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень, може бути досягнута лише тоді, коли кримінальне покарання буде для засудженого важким, але у той же час реальним щодо його виконання.

Враховуючи вищевикладене, керуючись принципом гуманізму та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу в межах мінімальної межі санкції ч.1 ст.190 КК України.

Таке покарання для ОСОБА_3 суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

ІІІ. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.

Цивільний позов не заявлено. Матеріали справи містять оригінал розписки від 30.09.2025 про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_3 грошових коштів в розмірі 80 000 грн. Будь яких претензій потерпіла до обвинуваченого ОСОБА_3 не має.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 не застосовувався та підстав передбачених ст. 177, 178 КПК України для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не убачає.

Керуючись ст. ст.302, 368-371, 373-374, 381, 382, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто в розмірі 34 000 (тридцять чотири) тисячі гривень.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його отримання в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду через Черняхівський районний суд Житомирської області, з урахуванням вимог, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч.4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуюча суддя ОСОБА_1