В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" листопада 2025 р. місто Київ

Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судових засідань ОСОБА_2

ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду міста Києва, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002172 від 26 червня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта вища, неодруженого, не працюючого, військовослужбовця, на утриманні двоє дітей ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_3 (зі слів), зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів: ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

потерпілого: ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , приблизно о 15 год. 00 хв. 24 червня 2025 року, перебуваючи в автомобілі марки «Сітроен С-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , який був припаркований за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 17, у дверній карті автомобіля помітив мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY M34 5G», який належить ОСОБА_7 .

В подальшому, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою протиправного збагачення.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно з корисливих мотивів, таємно для оточуючих, шляхом вільного доступу, непомітно для ОСОБА_7 викрав з дверної карти автомобіля марки «Сітроен С-4», державний номерний знак НОМЕР_1 , мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY M34 5G», імеі1: НОМЕР_2 , імеі2: НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_7 , чим спричинив ОСОБА_7 матеріальну шкоду у розмірі 8408 грн., після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України, визнав повністю та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказане кримінальне правопорушення, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Пояснив суду, що дійсно 24 червня 2025 року о 15 год. 00 хв. він знаходився в автомобілі марки «Сітроен С-4», за адресою: м. Київ, вул. Райдужна, 17. В данному автомобілі він перебував, оскільки це було «Таксі», і він був його пассажиром. Коли водій данного автомобіля вийшов, ОСОБА_4 у дверній карті автомобіля помітив мобільний телефон марки «SAMSUNG GALAXY M34 5G». Зрозумівши, що за його діями ніхто не спостерігає, він взяв вказаний телефон з дверної карти, вийшов з автомобіля та направився до своїх знайомих. В подальшому телефон був вилучений працівниками поліції. Також суду повідоми, що телефон викрав щоб його продати, а вирученні кошти, прогуляти з друзями. Протиправні діяння, які ставляться йому у провину, він не оспорює, в скоєному щиросердно розкаюється та обіцяє більше такого не вчинятиме, це для нього урок. Також повідомив, що кримінальне провадження стосовно нього, яке перебуває на розгляді в Київському районному суді міста Одеси зупинено, на тій підставі, що він перебуває на військовій службі.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніву щодо їх щирості.

Відповідно до вимог частини третьої статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил частини третьої статті 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: довідок про витрати на проведення експертиз у кримінальному провадженні №0002172 від 26 червня 2025 року; постанови про визнання речових доказів від 24 червня 2025 року,; квитанції про передачу речових доказів на зберігання від 17 липня 2025 року та матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_4 у тому, що він своїми умисними діями вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану тому, знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною четвертою статті 185 КК України.

При ухваленні вироку стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне відповідно до положень статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно статті 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує відповідно до статей 65-67 КК України та пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи розмір покарання, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, тяжкості наслідків, що настали, тощо.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , відповідно до статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому суд також враховує, що ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до статті 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини кримінального провадження, дані, що характеризують особу винного, - раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, офіційно не працює, суспільно корисною працею не займається, згідно довідки з війскової частини № НОМЕР_4 від 06 вересня 2023 року, ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним за мобілізацією Збройних Сил України не повернувся з відпустки до військової частини, думку потерпілого, який просив призначити покарання ОСОБА_4 на розсуд суду, відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб його вчинення, стадію, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції частини четвертої статті 185 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог статті 75 КК України, або ж застосування статті 69 КК України, чи норм статті 69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог частини другої статті 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у цьому провадженні закінчився, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

На підставі частин п`ятої та сьомої статті 72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 24 червня 2025 року по 26 червня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, та перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26 червня 2025 року по 22 серпня 2025 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати згідно матеріалів кримінального провадження № 0002172 від 26 червня 2025 року складають: 1782 гривні 80 копійок за проведення судової експертизи (висновок експерта від 09 липня 2025 року № СЕ-19/111-25/42002-ТВ); 1154 гривні 13 копійок за проведення біологічної експертизи (висновок експерта від 24 липня 2025 року № СЕ-19/111-25/42018-БД).

Відповідно до частини другої статті 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статтями 100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили та звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного затримання для відбуття покарання.

На підставі частин п`ятої та сьомої статті 72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 24 червня 2025 року по 26 червня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, та перебування під цілодобовим домашнім арештом з 26 червня 2025 року по 22 серпня 2025 року із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 у цьому провадженні закінчився, клопотань про його обрання від прокурора не надходило.

Матеріали кримінального провадження №0002172залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням зі справою № 755/14841/25.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової експертизи в сумі 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) гривні 80 копійок (висновок експерта від 09 липня 2025 року № СЕ-19/111-25/42002-ТВ).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення біологічної експертизи в сумі 1154 (одна тисяча сто п`ятдесят чотири) гривні 13 копійок (висновок експерта від 24 липня 2025 року № СЕ-19/111-25/42018-БД).

Цивільний позов у справі не заявлено.

Речові докази: мобільний телефон Samsung Galaxy M34 5G, imei1: НОМЕР_2 , іmеі2: НОМЕР_3 , який передано на зберігання до камери схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у місті Києві - повернути власнику.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Дніпровського районного суду

міста Києва ОСОБА_1