Справа № 585/1696/18
Номер провадження 1-кп/585/679/25
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ромни кримінальну справу по матеріалах кримінального провадження № 0000208 відносно ОСОБА_4 про обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 17 грудня 2024 року відносно ОСОБА_4 скасовано, призначено в суді першої інстанції новий судовий розгляд.

Обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_6 подала клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли. Так, обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження в судові засідання не з`являвся, залишив місце проживання у зв`язку з чим судом був оголошений у розшук. ОСОБА_4 усвідомлює невідворотність покарання за вчинені ним злочини, а саме у виді виключно позбавлення волі. Усвідомлення невідворотності покарання дає достатньо підстав вважати що обвинувачений може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення ряду умисних корисливих злочинів, продовжив злочинну діяльність в той час, коли на розгляду в суді перебувало відносно нього кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України. Обвинувачений ніде не працює, не має постійного джерела прибутків, не навчається, що свідчить про відсутність усталених соціальних зв`язків, що дає достатньо обґрунтованих підстав вважати, що перебуваючи на свободі підозрюваний продовжить свою девіантну поведінку та може вчинити інші кримінальні правопорушення.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав указане клопотання.

Захисник ОСОБА_5 просив обрати ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.

Потерпілі: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 до суду не з`явилися, про день і час судового засідання повідомлено. Потерпіла ОСОБА_10 , подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши обґрунтованість клопотання прокурора наданими суду матеріалами, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , суд дійшов наступного висновку.

Станом на 17 грудня 2025 року розгляд кримінального провадження не закінчено з об`єктивних причин.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання щодо застосування запобіжного заходу суд повинен встановити, чи існують на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам (ч. 1 ст. 194 КПК України), чи є обґрунтованою підозра.

На час розгляду питання щодо доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого, не відпали.

Відповідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які підтверджуються тим, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжкого злочинів, покарання за які передбачено виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Тобто обвинувачений ОСОБА_4 через тяжкість покарання, яке йому загрожує в разі визнання його винуватим у злочинах, у вчиненні яких він обвинувачується, може переховуватись від суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Також судом взято до уваги, що обвинувачений під час судового розгляду кримінального провадження в судові засідання не з`являвся, залишив місце проживання у зв`язку з чим оголошувався в розшук.

Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що ОСОБА_4 вчинив злочини саме з метою одержання прибутку, в умовах свого майнового стану, відсутності офіційного працевлаштування та легального доходу, що істотно підвищує ризик повторного скоєння аналогічних кримінальних правопорушень.

Крім того, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, вчинив тяжкий злочин проти власності, в той час, коли на розгляді в суді відносно нього перебувало кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, що дає підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може продовжити девіантну поведінку та вчинити інші кримінальні правопорушення.

При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності його поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про доцільність застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ураховуючи міцність його соціальних зв`язків, те, що він на час затримання не працював, тому обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту є недоцільним.

Суд вважає, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого, суд також бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, викладену у п. 79 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, згідно якої питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

За таких обставин, тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою переважає принцип поваги до особистої свободи та узгоджується з вимогами ст.5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи обставини злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Застосовуючи відносно обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, суд вважає за необхідне відповідно до частини п`ятої статті 194 КПК покласти на нього такі обов`язки: прибувати до прокурора та суду на першу вимогу; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу прокурора та суду; повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно ч.4 ст. 202 КПК України обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 199, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченому у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Ромни Сумської області, українцю, громадянину України, не працюючому, не одруженому, раніше неодноразово судимому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів - до 14 лютого 2026 року включно.

Ухвалу направити для виконання до ДУ «Сумський слідчий ізолятор».

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Роменської окружної прокуратури ОСОБА_6 .

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60560 гривень у національній грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду на першу вимогу;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Визначити термін дії зазначених обов`язків протягом двох місяців з дня застосування.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Сумського апеляційного суду з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 22 грудня 2025 року о 08 год. 30 хв.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1