УХВАЛА

18 вересня 2025 року

м. Київ

справа № 536/1112/19

провадження № 51-3619ск25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 07 червня 2022 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2025 року,

встановив:

Захисник ОСОБА_4 звернулася до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою на указані вище судові рішення. Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що її необхідно залишити без руху, встановивши строк для усунення недоліків.

За приписами п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК у касаційній скарзі має бути наведено обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

При цьому, особі, яка подає касаційну скаргу, необхідно керуватися положеннями ст. 433 КПК, за якими суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Суд касаційної інстанції є судом права, а не факту. Під час перевірки доводів, наведених у касаційній скарзі, керується фактичними обставинами, встановленими місцевим та апеляційним судами, і перевіряє лише правильність застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, а також правової оцінки обставин.

З оскарженого вироку апеляційного суду вбачається, що висновок про доведеність винуватості ОСОБА_5 ґрунтується на доказах, зміст яких розкритий у мотивувальній частині судового рішення. У касаційній скарзі захисник наполягає на тому, що дослідженими і оціненими судом доказами не доведено винуватість засудженого, висуває вимогу про закриття кримінального провадження стосовно останнього на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК, яка, за доводами касаційної скарги, спирається на його власну оцінку на предмет достовірності частини тих доказів, які покладені в основу обвинувального вироку, надає їм оцінку на предмет їх достатності для обґрунтування висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих злочинів, натомість не спростовує висновків судів попередніх інстанцій за оцінкою усієї сукупності доказів, покладених в оскаржених судових рішеннях в обґрунтування винуватості ОСОБА_5 , не наводить конкретних порушень приписів ст. 94 КПК чи інших норм цього Кодексу, які визначають правила оцінки усіх оцінених судами належних та допустимих доказів у їх сукупності та взаємозв`язку.

Посилаючись на недопустимість певних доказів, захисник не вказує в касаційній скарзі, яких порушень приписів кримінального процесуального закону було допущено судом апеляційної інстанції при апеляційному перегляді вироку місцевого суду за аналогічними доводами апеляційних скарг сторони захисту, враховуючи межі та порядок, передбачені статтями 404, 405 КПК, щодо його здійснення, а також які конкретні доводи сторони захисту залишились без уваги чи отримали неналежну оцінку в оскарженому вироку апеляційного суду, які норми кримінального процесуального закону застосовані судом неправильно у цій частині.

З огляду на те, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги, викладене вище перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Крім того, щодо вимоги, адресованої Верховному Суду в касаційній скарзі, захисник має враховувати повноваження суду касаційної інстанції, який за приписами ст. 433 КПК не досліджує докази на предмет їх достовірності, не перевіряє судові рішення в частині невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, про що в касаційній скарзі вказує захисник, і не може втручатися в аспекти оцінки судами попередніх інстанцій дослідженої ними сукупності належних, допустимих і достовірних доказів на предмет підтвердження чи не підтвердження обставин, які підлягають доказуванню в провадженні. Таку оцінку кожен суд здійснює незалежно і самостійно шляхом формування власного внутрішнього переконання як щодо кожної з обставин, які підлягають доказуванню, так і стосовно винуватості особи у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень в цілому.

При цьому, відповідно до ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення і особі засудженого.

Також згідно з ч. 5 ст. 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються. Усупереч вказаній нормі закону до касаційної скарги додано, окрім належним чином оформленої копії оскарженого вироку апеляційного суду, роздрукований з Єдиного державного реєстру судових рішень вирок Крюківського районного суду Полтавської області від 07 червня 2022 року, де міститься знеособлена інформація про учасників судового розгляду, що позбавляє Верховний Суд можливості встановити належність даного рішення до особи засудженого та обставин провадження.

Відповідно до ст. 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу було подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів із дня отримання ухвали особою, котра подала касаційну скаргу.

Врахувавши вищенаведене, керуючись положеннями ст. 429 КПК, колегія суддів дійшла висновку, що скаргу необхідно залишити без руху і надати строк на усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги та відповідних додатків до неї.

Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 07 червня 2022 року та вирок Полтавського апеляційного суду від 18 червня 2025 року залишити без руху та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги - п`ятнадцять днів із дня її отримання.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3