У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000650, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому слідчий за погодженням з прокурором просить накласти арешт на майно, належне на праві приватної власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, із середньою освітою, одруженому, раніше не судимому, підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на житловий будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тип об`єкта: житловий будинок, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.) - 124, житлова площа (кв.м.) - 62,9, опис: 1 поверх, 4 житлові кімнати), а також складовою частиною об`єкта нерухомого майна - господарська будівля, Б, розмір частки - 1, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно. Заборонити ОСОБА_5 , або будь-яким іншим особам, розпоряджатись вищевказаним майном.

Клопотання обгрунтоване тим, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000650, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28 жовтня 2025 року за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що під час досудового розслідування з`ясовано, що на початку жовтня 2025 року, але не пізніше 04.10.2025, на території м. Чоп, Закарпатської області, у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_1 , виник корисливий, злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України.

Для виконання свого задуманого злочинного плану, пов`язаного із незаконним переправленням осіб призовного віку через державний кордон України та отриманням прибутку у вигляді грошових коштів, ОСОБА_5 , за допомогою різних мобільних додатків, знайшов ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_2 , який погодився на своє незаконне переправлення через державний кордон України за грошові кошти в сумі 17 000 Євро, які мав передати ОСОБА_5 біля державного кордону України. Окрім цього, ОСОБА_6 , будучи свідомим громадянином, звернувся до правоохоронних органів для викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 і був залучений до конфіденційного співробітництва.

Так, ОСОБА_6 , який залучений до конфіденційного співробітництва, виконуючи злочинні вказівки ОСОБА_5 , 07.11.2025, о 14 год. 12 хв., потягом № 054 сполученням «Харків - Ужгород», вирушив до м. Ужгород, і вже 08.11.2025 о 15 год. 22 хв., прибув на залізничний вокзал в м. Ужгород, який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Станційна, № 9, де на нього вже очікував ОСОБА_5 на автомобілі марки «CITROEN» моделі «C1», д.н.з. якого - « НОМЕР_1 », який відразу наказав ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, сідати в автомобіль. Після посадки в автомобіль, ОСОБА_5 разом із ОСОБА_6 вирушили в сторону закладу «McDonald`s», який розташований за адресою: м. Ужгород, проспект Свободи, № 10, де ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 надати йому для фотографування свій паспорт, а також надав вказівки з приводу незаконного перетину державного кордону та озвучив вартість таких послуг, сума яких складала від 17 000 до 20 000 Євро.

Далі ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, погодився на умови ОСОБА_5 з приводу свого незаконного переправлення через державний кордон України та суми оплати послуг останнього. Після того, як ОСОБА_5 отримав відповідь від ОСОБА_6 , відразу відвіз його до готелю «Ужгород», який розташований за адресою: м. Ужгород, вул. Богдана Хмельницького, № 2, де по прибутті до вказаного готелю наказав ОСОБА_6 поселитись в одному із номерів та чекати на його подальші вказівки, які він буде надавати йому в процесі очікування.

Так, ОСОБА_5 , бажаючи не бути викритий правоохоронними органами з приводу своєї незаконної злочинної діяльності, у період часу із 09.11.2025 по 11.11.2025 два рази заходив до готелю «Ужгород» з метою надання вказівок ОСОБА_6 та уточнення в останнього з приводу отримання грошових коштів, сума яких була озвучена ОСОБА_5 при першій зустрічі, яка відбулась 08.11.2025.

Під час останньої зустрічі, яка мала місце 11.11.2025, близько 18:00 години, біля готелю «Ужгород», ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, виходити із готелю та сідати в автомобіль. ОСОБА_6 , виконуючи вказівки ОСОБА_5 , вийшов із готелю «Ужгород» та розмістився в салоні автомобіля, де ОСОБА_5 відразу уточнив про грошові кошти та повідомив, що незаконний перетин відбудеться 12.11.2025 близько обіду, і те, що він завчасно приїде за останнім.

Так, ОСОБА_6 , отримавши вказану інформацію від ОСОБА_5 , вийшов із автомобіля та пішов до свого номеру в готелі «Ужгород» з метою очікування подальших вказівок.

Надалі, 12.11.2025, близько 10:00 год., ОСОБА_5 знову зателефонував до ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва та повідомив, що він за ним їде, і після того вони будуть їхати в сторону м. Чоп, Ужгородського р-н., поближче до кордону. В подальшому, 12.11.2025, близько 10:00 год., ОСОБА_5 на автомобілі марки «CITROEN» моделі «C1», д.н.з. якого - « НОМЕР_1 » прибув до готелю «Ужгород» та наказав ОСОБА_6 виходити. В той же день, близько 10:50 год. ОСОБА_6 вийшов і розмістився до автомобіля ОСОБА_5 і вони разом вирушили в сторону м. Чоп, Закарпатської обл., поближче до кордону. Окрім цього, ОСОБА_6 повідомив, що має забрати в обмінному пункті грошові кошти, який розташований в м. Ужгород, по вул. Минайській, № 16Г, де йому гроші відправив брат. Так, близько 11:10 год., ОСОБА_5 зупинив автомобіль по вище вказаній вулиці, і ОСОБА_6 , який був залучений до конфіденційного співробітництва, зайшов в середину обмінного пункту і через деякий час вийшов із пакунком, в середині якого знаходились заздалегідь ідентифіковані імітаційні грошові кошти в загальній кількості 17 000 Євро.

Розмістившись в салоні автомобіля, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_5 , що гроші в нього, і після того вони разом вирушили в напрямку м. Чоп, Закарпатської обл.

По дорозі до м. Чоп, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 розміняти грошові кошти з Євро на долари США, і для уточнення курсу валют станом на 12.11.2025, зупинився на території АЗС «Укрнафта», яка розташована за адресою: Закарпатська обл., Ужгородський р-н., с. Соломоново, вул. Європейська, № 8. Перебуваючи на вказаній АЗС, ОСОБА_5 наказав ОСОБА_6 поставити пакунок із грошима в нішу панелі автомобіля, що останній і зробив, а сам вийшов із автомобіля з приводу уточнення курсу валют.

Однак, ОСОБА_5 не зумів домовитись про обмін валюти, оскільки 12.11.2025, о 11:58 год. був викритий правоохоронними органами та затриманий на ділянці відповідальності прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_4 » НОМЕР_2 прикордонного загону за 300 метрів від лінії Державного кордону України.

Слыдчий стверджуэ, що таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, з корисливих мотивів.

12 листопада 2025 року, ОСОБА_5 було затримано в поряду ст. 208 КПК України.

12 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Також встановлено, що у підозрюваного ОСОБА_5 наявне нерухоме майно, а саме: згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, ОСОБА_5 являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тип об`єкта: житловий будинок, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.) - 124, житлова площа (кв.м.) - 62,9, опис: 1 поверх, 4 житлові кімнати), а також складовою частиною об`єкта нерухомого майна - господарська будівля, Б, розмір частки - 1.

Відповідно до норм КК України ч. 3 ст. 332 КК України передбачає конфіскацію майна, яка полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

Враховуючи викладене, та те, що додатковим покаранням відповідно до ч. 3 ст. 332 КК України є конфіскація майна, тому з метою виконання норм КК України, необхідно накласти арешт на майно, власником якого є підозрюваний ОСОБА_5 .

У судове засідання слідчий не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання у його відсутності.

У судове засідання слідчий не з`явилася, однак подав до суду заяву, згідно з якою просить розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

У зв`язку з вищенаведеним, а також з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання, здійснювався без повідомлення підозрюваного.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла висновку, що воно підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є арешт майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частинами 2, 6 цієї статті визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речов их доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4)відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею, Слідчим відділенням відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000650, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 28.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Підставами внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

- «28.10.2025 до СВ ВП №1 надійшло повідомлення від оперативного супроводу про те, що особа ОСОБА_7 за попередньою змовою з іншими невстановленими особами організували та здійснюють незаконне переправлення військовозобов`язаних осіб чоловічої статі через державний кордон України в межах Ужгородського району, шляхом виготовлення останнім документів, які надають право виїзду через державний кордон, без належних на те правових підстав, за грошові кошти в сумі 15 000 доларів США».

12.11.2025 року о 11 год. 58 хв. ОСОБА_5 затримано.

12.11.2025 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, з корисливих мотивів.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Обґрунтовуючи доцільність накладення арешту на майно підозрюваного слідчий посилається на необхідність такого арешту з метою конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_5 як виду покарання (п.3 ч.2 ст. 170 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Частиною 3 ст. 170 КПК України регламентовано на які об`єкти може бути накладено арешт (на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права), а також чітко визначено осіб, у власності яких має перебувати таке майно, зокрема, таке майно має перебувати у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Під час встановлення правових підстав, що зумовлює арешт майна, яке належить підозрюваному, слідчий суддя виходить з того, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Санкція вказаної статті передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Тому арешт майна, належного підозрюваному, обумовлюється можливим застосуванням до останнього, у випадку визнання його винним, покарання у виді конфіскації майна.

Перевіривши наявні у суду матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність стороною обвинувачення обґрунтованості підозри тією мірою, щоб виправдати застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ч.4 ст.173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Виходячи з наведеного, на думку слідчого судді, розумність та співрозмірність обмеження права власності в частині накладення заборони розпорядження нерухомим майном, зазначеними у клопотанні, відповідатиме завданню кримінального провадження та не шкодитиме інтересам інших осіб.

Врахувавши правову підставу для арешту майна; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна, що у свою чергу направлене на досягнення дієвості цього провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділення відділу поліції №1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000650, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.10.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони розпорядження майном, а саме: житловим будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (тип об`єкта: житловий будинок, опис об`єкта: загальна площа (кв.м.) - 124, житлова площа (кв.м.) - 62,9, опис: 1 поверх, 4 житлові кімнати), а також складовою частиною об`єкта нерухомого майна - господарська будівля, Б, розмір частки - що на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1