Справа № 711/991/17
Номер провадження 1-кп/711/18/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2025 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі колегії:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2

судді ОСОБА_3

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0009551 від 17.12.2016 року, відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта середня, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина, непрацюючого, інвалідом, депутатом, учасником бойових дій не являється, раніше судимого: 28.01.2025 р. Черкаським районним судом Черкаської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України,

із участю в судовому розгляді:

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:

16 грудня 2016 року в період часу з 21.30 год. до 23.30 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлючи протиправність свої дій, за раптово виниклим умислом направленим на вчинення умисного вбивства, наніс декілька ударів малолітній дитині ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в результаті чого спричинив потерпілому наступні тілесні ушкодження: закрита травма тулуба у вигляді двосторонніх переломів ребер, забою обох легень, забою серця, крововиливів в місці з`єднання верхньої та нижньої порожнистих вен, розривів печінки, крововиливу в капсулу підшлункової залози, крововиливу селезінки та шлунку, крововиливів в жирову клітковину обох нирок, крововиливів в брижу товстого кишківника, під серозну оболонку 12-палої кишки, тонкого кишковика та в корінь брижі тонкого кишківника, крововиливу м`які тканини передньої черевної стінки та порожнини тазу, синців та саден на грудній клітці, животі, в поперековій ділянці та на правій сідниці; черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль головного мозку, крововиливів в м`які тканини голови, синців та саден на голові, крововиливів на слизовій оболонці верхньої губи та в ділянці вуздечки верхньої губи, які, згідно висновку судово-медичної експертизи № 03-01/928/2 від 31 січня 2017 року, виникли від неодноразової дії твердих тупих предметів (предмету) в період часу, який обраховується від 1 до 3 годин до настання смерті (або в час наближений до такого) та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; крововилив в м`які тканини навколо правої частки щитоподібної залози; забій калитки у вигляді синця калитки та крововиливів під оболонки яєчок, які, згідно висновку вказаної судово- медичної експертизи, виниклй від неодноразової дії твердих тупих предметів (предмету) в період часу, який обраховується від 1 до 3 годин до настання смерті (або в час наближений до такого) та носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості.

Причиною смерті малолітньої дитини ОСОБА_9 , згідно зазначеного вище висновку судово-медичної експертизи, є закрита травма тулуба у вигляді двосторонніх переломів ребер, забою обох легень, забою серця, крововиливів в місці з`єднання верхньої та нижньої порожнистих вен, розривів печінки, крововиливу в капсулу підшлункової залози, крововиливу селезінки та шлунку, крововиливів в жирову клітковину обох нирок, крововиливів в брижу товстого кишківника, під серозну оболонку 12-палої кишки, тонкого кишковика та в корінь брижі тонкого кишківника, крововиливу м`які тканини передньої черевної стінки та порожнини тазу, синців та садна на грудній клітці, животі, в поперековій ділянці та на правій сідниці, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується даними проведеної, експертизи трупа та результатами проведеної судово-медичної (гістологічної) експертизи.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 спочатку вину не визнав, а в подальшому під час судового розгляду 03.12.2025 року змінив позицію та визнав вину у повному обсязі, визнав всі фактичні обставини, які йому пред`явлено у обвинуваченні, але від детальних показів відмовився у відповідності до ст.63 Конституції України.

Суд вважає, що пред`явлене обвинувачення в ході судового розгляду доведено у повній мірі і дії обвинуваченого суд кваліфікує за п.2 ч.2 ст.115 КК України умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене відносно малолітньої дитини.

До початку судового засідання потерпіла ОСОБА_10 надала до суду заяву про проведення судових засідання без її участі.

Врахувавши наведене, запитавши думку присутніх учасників кримінального провадження, які не заперечили щодо проведення судового засідання за даної явки, суд, відповідно до положень ст.325 КПК України визнав за можливе з`ясувати всі обставини кримінального провадження за відсутності належно повідомленої потерпілої.

Під час судового розгляду судом були досліджені письмові докази, а саме:

-дані протоколу огляд місця події від 16.01.2016, згідно якого оглянуто фотокопія картки виклику бригади швидкої медичної допомоги № 105445 від 16.12.2016, фотокопія картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги № 105445 від 17.12.2016, фотокопія картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги № 105447 від 16.12.2016, фотокопія картки виїзду бригади швидкої медичної допомоги № 105447 від 17.12.2016;

-дані постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 16.01.2017, згідно якої приєднанні речові докази карток виїзду виклику швидкої допомоги до ОСОБА_9 №105445 та №105447;

-дані протоколу огляду місця події від 17.12.2016, яким встановлено, що об`єктом огляду приміщення житлової квартири за адресою АДРЕСА_3 , яка перебувала у відчиненому стані. В спальній кімнаті даної квартири, на підлозі було виявлено матрац, на якому лежало покривало, в якому загорнутий труп дитини, обличчям догори;

-дані таблиці зображень до протоколу ОМП від 17.12.2016, на яких зображено загальний стан квартири, місце виявлення трупа в спальній кімнаті, труп ОСОБА_9 , синці на тілі та обличчі трупа ОСОБА_9 ;

-дані виписки з амбулаторної карти КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 3548 від 17.12.2016, згідно якої ОСОБА_8 перебував в стані алкогольного сп`яніння;

-дані виписки з амбулаторної карти КЗ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » № 3547 від 17.12.2016, згідно якої ОСОБА_10 перебувала в стані алкогольного сп`яніння;

-дані протоколу огляду місця події від 17.12.2016, предметом огляду якого є труп ОСОБА_9 , та згідно якого було встановлено, що причиною смерті є закрита травма живота у вигляді розривів печінки, забою селезінки, шлунка, кишківника та нирок;

-дані лікарського свідоцтва про смерть №928 від 17.12.2017, згідно якого причиною смерті ОСОБА_9 є шок, ушкодження печінки, закрита травма живота, дія тупого предмету;

-дані постанови про призначення судово медичної експертизи від 17.12.2016;

-дані висновку експерта № 03-01/928 від 17.12.2016, яким встановлено, що причиною смерті ОСОБА_9 є закрита травма тулуба у вигляді двосторонніх переломів ребер, забою обох легень, забою серця, крововиливів в місці з`єднання верхньої та нижньої порожнистих вен, розривів печінки, крововиливу в капсулу підшлункової залози, крововиливу селезінки та шлунку, крововиливів в жирову клітковину обох нирок, крововиливів в брижу товстого кишківника, під серозну оболонку 12-палої кишки, тонкого кишковика та в корінь брижі тонкого кишківника, крововиливу м`які тканини передньої черевної стінки та порожнини тазу, синців та садна на грудній клітці, животі, в поперековій ділянці та на правій сідниці, яка ускладнилася розвитком шоку, що підтверджується даними проведеної експертизи трупа та результатами проведеної судово-медичної (гістологічної) експертизи. При експертизі трупа виявлені наступні тілесні ушкодження:

-закрита травма тулуба у вигляді двосторонніх переломів ребер, забою обох легень, забою серця, крововиливів в місці з`єднання верхньої та нижньої порожнистих вен, розривів печінки, крововиливу в капсулу підшлункової залози, крововиливу селезінки та шлунку, крововиливів в жирову клітковину обох нирок, крововиливів в брижу товстого кишківника, під серозну оболонку 12- палої кишки, тонкого кишковика та в корінь брижі тонкого кишківника, крововиливу м`які тканини передньої черевної стінки та порожнини тазу, синців та садна на грудній клітці, животі, в поперековій ділянці та на правій сідниці;

-черепно-мозкова травма у вигляді крововиливів під м`які мозкові оболонки півкуль мозку, крововиливів в м`які тканини голови, синців та садна на голові, кровові оболонці верхньої губи та в ділянці вуздечки верхньої губи;

-крововилив в м`які тканини навколо правої частки щитоподібної залози;

-синці на кінцівках;

-забій калитки у вигляді синця калитки та крововиливів під оболонки яєчок

-синці в середній третині лівого стегна по зовнішній поверхні гомілки по зовнішній поверхні. Такі тілесні ушкодження утворилися від дії твердих тупих предметів. Закрита травма тулуба черепно-мозкова травма відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Крововилив в м`які тканини навколо правої частки щитоподібної залози, синці на кінцівках, забій калитки носять ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеню тяжкості. Закрита травма тулуба, черепно-мозкова травма, крововилив в м`які тканини навколо правої частки щитоподібної залози, забій калитки виникли в період часу, який обраховується від 1 до 3 годин до настання смерті (або в час наближений до такого). Синці на кінцівках виникли не більше ніж за добу до настання смерті, окрім синців в середній третині лівого стегна по зовнішній поверхні та у верхній третині лівої гомілки по зовнішній поверхні, які виникли більше ніж за 2-3 доби до настання смерті;

-дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.12.2016, згідно якого було затримано ОСОБА_7 ;

-дані протоколу проведення слідчого експерименту від 18.12.2016, згідно якого було відтворено обстановку і обставини події, які відбувались в нічний час доби з 16.12.2016 на 17.12.2016 в приміщенні квартири АДРЕСА_2 ;

-дані таблиці зображень до протоколу проведення слідчого експерименту, на яких зображено, як ОСОБА_8 показував на макеті дитини, наносив удари ОСОБА_9 в передню частину тулуба, в область живота, грудної клітини, в якому положенні впав на підлогу ОСОБА_9 , після нанесеного йому удару ногою, також зображено як ОСОБА_8 показував на макеті дитини, як він проводив реанімаційні дії ОСОБА_9 ;

-дані ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 19.12.2016, згідно якої відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою;

-дані постанови від 23.12.2016 про призначення комплексної психолого психіатричної експертизи відносно ОСОБА_8 ;

-дані висновку судово психіатричного експерта № 496 від 28.12.2016, згідно якого встановлено, що ОСОБА_8 хронічними психічним захворюванням, недоумством не страждає і не страждав на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення. На період часу, до якого відноситься скоєння ОСОБА_7 інкримінованого йому правопорушення, у нього не відмічалося проявів тимчасового розладу психічної діяльності, або іншого хворобливого стану психіки, він знаходився в стані простого алкогольного сп`яніння. На теперішній час ОСОБА_8 хронічним психічним захворюванням, тимчасовим розладом психічної діяльності, недоумством не страждає та своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_8 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених ст. 94 КК України;

-дані постанови про призначення судово медичної експертизи від 12.01.2017;

-дані висновку експерта № 03-01/928/2 від 12.01.2017, згідно якого оглянутий труп ОСОБА_9 ;

-дані ухвали слідчого судді ІНФОРМАЦІЯ_4 від 13.01.2017;

-дані протоколу про тимчасовий доступ до речей і документів від 16.01.2017, згідно якого вилученні медичні катки ОСОБА_9 №105445 та №105447 та складний опис речей і документів.

дані висновку експерта №03-01/928/2 від 31.01.2017, яким встановлено тілесні ушкодження, визначеного ступень тяжкості кожного із ушкоджень, всі тілесні ушкодження утворилися за життя потерпілого від неодноразової дії твердих тупих предметів. Тілесні ушкодження, що є у прямому причинному зв`язку із настанням смерті потерпілого були нанесені незадовго до настання смерті потерпілого (за 1-3 години). Причиною смерті є закрита травма тулуба у вигляді двосторонніх переломів ребер, забою обох легень та серця, крововиливів в місці зєднання верхньої та нижньої порожнистих вен, розривів печінки, крововиливу селезінки та шлунку, крововиливу в жирову клітковину обох нирок інше. Не виключається можливість виникнення всіх вищевказаних тілесних ушкоджень від ударів руками або (і) ногами. Виключається можливість виникнення всіх тілесних ушкоджень за обставин, які вказані в протоколі проведення слідчого експерименту від 18.12.2016 з ОСОБА_7 , а також могли утворитися деякі із складових закритої травми тулуба. Також виключається можливість виникнення всіх тілесних ушкоджень у потерпілого внаслідок «реанімаційних дій, продемонстрованих ОСОБА_7 в протоколі».

В подальшому, 03.12.2025 року, враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши йому положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, вислухавши думку прокурора, захисника, які не заперечували проти продовження розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, не надає оцінку дослідженим раніше письмовим доказам у справі, а лише дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, військовослужбовець, одружений, маючого на утриманні неповнолітнього сина, не є особою з інвалідністю, на консультативному та диспансерному нагляді у лікаря нарколога не перебуває, амбулаторну психіатричну допомогу у лікаря психіатра не одержує, вину визнав, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудив свою поведінку.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Хоча у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, але суд не вбачає достатніх підстав вважати, що обвинувачений щиро розкаявся та розуміє тяжкість наслідків від своїх дій.

Обставиною, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України є вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

У кримінальному процесі діє принцип заборони повороту до гіршого (reformatio in pejus). Нормативно він закріплений, зокрема, у статтях 416, 421, 437, 439 КПК. На практиці він означає те, що ніяке наступне судове рішення не може погіршувати становище засудженого у порівнянні з попереднім рішенням, якщо воно не було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 416 КПК України, при новому розгляді в суді першої інстанції допускається застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення та посилення покарання тільки за умови, якщо вирок було скасовано за апеляційною скаргою прокурора або потерпілого чи його представника у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 137/2191/15-к (провадження № 51-5842 км 18) про те, що посилення покарання за результатами нового розгляду справи допускається виключно при існуванні двох умов: оскарження попереднього вироку в апеляційному порядку прокурором, потерпілим або його представником через обрання занадто м`якого заходу примусу та прийняття апеляційним судом рішення про скасування вироку саме за вказаними доводами. Якщо ж вирок було скасовано в апеляційному порядку на інших підставах, власне факт оскарження його через м`якість покарання учасниками процесу зі сторони обвинувачення не усуває процесуальних обмежень, установлених ч. 2 ст. 416 КПК.

Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 23 вересня 2019 року (провадження № 51-7543кмо18, справа № 728/2724/16-к) зроблено висновок щодо застосування норм права, згідно з яким у разі встановлення апеляційним судом істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування вироку чи ухвали суду і призначення нового розгляду в суді першої інстанції, відповідно до вимог статей 370, 419, ч. 2 ст. 416 КПК він не може залишити поза увагою доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора чи потерпілого, щодо необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання, оскільки в протилежному випадку це призведене до неможливості застосування такого закону під час нового розгляду в суді першої інстанції.

Як із назви, так і зі змісту ст. 421 КПК вбачається, що погіршення становища обвинуваченого можливе виключно за умови, якщо з цих підстав подали апеляційну скаргу прокурор, потерпілий чи його представник, а відповідно до ст. 416 КПК таке погіршення може мати місце тільки, якщо вирок було скасовано з цих підстав (або також із цих підстав).

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 13.09.2017 вирок ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.05.2017 у відношенні засудженого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України переглядався за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_5 на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, невірну перекваліфікацію дій обвинуваченого, захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення, скасований через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, їх наслідків, особи обвинуваченого, відсутність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та наявність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає за необхідне відповідно до вимог ст.50 КК України, призначити покарання у виді позбавлення волі строком 13 років, що буде достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, ОСОБА_13 був засуджений вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2025 року до покарання у вигляді 6 років позбавлення волі, а тому остаточне покарання визначається судом у відповідності дочастини 1,4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2025 року більш суворимпокаранням за даним вироком.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення ОСОБА_7 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 необхідно рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Зарахувавши в строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 17.12.2016 року по 06.08.2018 року, у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі, згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України (в редакції 16.12.2016 року).

Зарахувавши ОСОБА_7 строк відбутого покарання по вироку ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2025 року з 30.10.2024 року по день вступу даного вироку в законну силу.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує на підставі ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 22, 91, 92, 94, 100, 349, 368-371, 373, 374, 615 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.2 ч.2 ст.115 КК України та призначити йому покарання за п.2 ч.2 ст.115 КК України у вигляді позбавлення волі строком 13 років.

На підставі частини 1,4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2025 року у вигляді 6 років позбавлення волі, більш суворимпокаранням за даним вироком, та остаточно визначити покарання у вигляді 13 років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту вступу вироку в законну силу.

Зарахувати в строк відбутого покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 17.12.2016 року по 06.08.2018 року, у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення дорівнює 2 дням позбавлення волі, згідно з положеннями ч.5 ст.72 КК України (в редакції 16.12.2016 року).

Зарахувати ОСОБА_7 строк відбутого покарання по вироку ІНФОРМАЦІЯ_6 від 28.01.2025 року з 30.10.2024 року по день вступу даного вироку в законну силу.

Процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази по справі:

- копії карток виїзду та виклику бригади швидкої медичної допомоги до ОСОБА_9 - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку, з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У відповідності до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах воєнного стану, судом проголошено резолютивна частина вироку після складання та підписання повного тексту. Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3